Дата документу 26.10.2020
Справа № 334/2051/20
Провадження № 2/334/2523/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

при секретарі Панасюри Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський районний у місті Запоріжжі відділ ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою про відібрання малолітної дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення її батьківських прав та стягнення з неї аліментів, зазначивши наступне.

Відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відносно малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є одинокою матір`ю, має ще двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно якої, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2017 року позбавлена батьківських прав та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно якої також позбавлена батьківських прав рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2017 року.

Малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 20.01.2020 року перебуває на обліку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, як такий, що опинився в складних життєвих обставинах.

Спеціалістами Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, на підставі повідомлення КЗ «Пологовий будинок № 4» про ОСОБА_2 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину, було здійснено перевірку умов проживання гр. ОСОБА_2 , в результаті якої виявлено, що будівля є непридатною для проживання і виховання малолітньої дитини та потребує капітального ремонту, в великій кімнаті відвалилася частина стелі.

02.07.2019 року відділом служби спільно з начальником ВСР ЗМЦСССДМ здійснено вихід за місцем проживачння ОСОБА_2 , яка мешкає за адресою АДРЕСА_1 , спільно з співмешканцем ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Перевіркою виявлено, що помешкання не придатне для проживання і виховання малолітньої дитини та потребує капітального ремонту. Зі слів гр. ОСОБА_8 у ОСОБА_2 відсутні навички по догляду за дитиною, в КНП «Міська дитяча лікарня № 5» годуванням і доглядом за дитиною займався медичний персонал закладу. Під час обстеження родини ЗМЦСССДМ складено акт оцінки потреб сім`ї/особи, відповідно до якого гр. ОСОБА_2 нездатна годувати і доглядати за дитиною та потребує постійного контролю.

Листом служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 05.07.2019 № 01-17/1520 малолітнього ОСОБА_1 переведено до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР.

Згідно листа КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР від 23.12.2019 № 1436, малолітній ОСОБА_1 перебуває в закладі з 22.07.2019 року, мати ОСОБА_2 періодично, 2-3 рази на місяць відвідує свою дитину, цікавиться самопочуттям дитини, приносить підгузки, серветки, ліки.

10.01.2020 року під час обстеження родини, ЗМЦСССДМ складено акт оцінки потреб сім`і'/особи, відповідно до якого ОСОБА_2 не здатна забезпечувати потреби дитини, має слабкий батьківський потенціал. Після попереднього обстеження, яке відбулось 02.07.2019р. помешкання не приведено до ладу та досі у незадовільному стані.

21.01.2020 року ОСОБА_2 приходила до відділу служби і надала пояснення, що відвідує малолітнього сина в закладі, шукає роботу. Оскільки відсутні гроші ремонт призупинено, але вона разом з співмешканцем планують відремонтувати житло і в подальшому забрати дитину в родину.

27.02.2020 року питання щодо виконання батьківських обов`язків відповідачкою розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району. За результатами засідання комісії, враховуючи надані та зібрані матеріали, діючи в інтересах дитини, вирішено визнати стан виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 - незадовільним.

Починаючи з 22.07.2019 та по теперішній час малолітній ОСОБА_1 перебуває в КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР. Мати дитини не створила належних умов для проживання та виховання малолітнього сина, так як будівля в аварійному стані, батьківський потенціал матері дуже слабкий, ОСОБА_2 не усвідомлює наявності проблем, не розуміє їх ризики і загрози, мотивація до змін низька. Складні життєві обставини носять затяжний характер.

Малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 20.01.2020 року перебуває на обліку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, як такий, що опинився в складних життєвих обставинах.

У зв`язку з вищевикладеним Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району просить суд відібрати малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення її батьківських прав та стягнути з неї на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись малолітня дитина, аліменти у розмірі 1/4 частки, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку від усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову.

Відповідачка надала письмовий відзив, в якому зазначила, що відбирання дитини від матері є крайнім заходом, тому суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Відповідачка проживає разом із співмешканцем у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому виконаний косметичний ремонт у 2020 році, обладнана кімната для дитини: є ліжечко, одяг, іграшки, в домі є постійне електропостачання, вода, обладнання для обігріву будинку взимку. Добрий стан здоров`я довідки і свій намір піклуватися за сином ОСОБА_1 підтверджуються Довідками про те, що вона і її співмешканець ОСОБА_11 не перебувать на диспансерному обліку та ознак психіатричних захворювань не мають, за допомогою - не зверталися, а також Довідкою НП «Центр первинної медико- санітарної допомоги №9» від 16.10.2020р. підтверджується те, що ОСОБА_2 на «Д» обліку не знаходиться, здорова. Згідно характеристики Голови квартального комітету №43 ОСОБА_12 за місцем проживання, вони зі співмешканцем характеризуються з позитивної сторони. Співмешканець має регулярний дохід, відповідно до руху коштів на його картці. Також, відповідачка зазначає, що поза увагою органу опіки і піклування залишилося ставлення матері до дитини та дитини до матері, а також не підтверджено доцільність втручання в життя дитини шляхом відібрання малалітнього ОСОБА_1 від матері ОСОБА_2 та не надано висновків про те, яким чином відібрання малолітньої дитини захистить її інтереси.

Представник Органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Дніпровському району в судовому підтримала вимоги позовної заяви у повному обсязі, просила суд їх задовольнити та вирішити спір враховуючи інтереси дитини.

У судовому засіданні відповідачка заперечувала проти позову та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог про відібрання дитини.

Представник Дніпровського районного у місті Запоріжжі відділу ДРАЦС Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив суд ухвалити законне рішення в інтересах дитини.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила сина, ОСОБА_1 , по відношенню до якого є одинокою матір`ю, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України та свідоцтвом про народження (а.с.8-9).

Відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом з яким проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Біологічним батьком дитини є співмешканець відповідачки, ОСОБА_11 .

25.06.2019 року до відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшов лист від Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді щодо повідомлення КЗ «Пологовий будинок № 4» про те що, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину, про проведення спеціалістами ЗМЦСССДМ перевірки умов проживання ОСОБА_2 , яким було виявлено, що будівля за адресою АДРЕСА_1 непридатна для проживання і виховання малолітньої дитини та потребує капітального ремонту, батьки дитини не мають догляду за дитиною, планування сімейного життя, відповідального батьківства та наслідків їх невиконання (а.с.12).

02.07.2019 року комісією у складі спеціалістів відділу служби спільно із начальником ВСР ЗМЦСССДМ здійснено вихід за місцем проживачння ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_1 , та перевіркою виявлено, що помешкання не придатне для проживання і виховання малолітньої дитини та потребує капітального ремонту. Зі слів гр. ОСОБА_8 у ОСОБА_2 відсутні навички по догляду за дитиною, в КНП «Міська дитяча лікарня № 5» годуванням і доглядом за дитиною займається медичний персонал закладу (а.с.11).

02.07.2019 року, під час обстеження родини спеціалістами ЗМЦСССДМ складено акт оцінки потреб сім`ї/особи, а також Висновок оцінки сім`ї, відповідно до якого ОСОБА_2 має низький батьківський потенціал, хоча зі слів бабусі дитини ОСОБА_13 , вона періодично навідується до ДБ «Сонечко», однак фактори сім`ї та середовища негативно впливають на вирішення проблемних питань (а.с.22-24).

Листом служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 05.07.2019 № 01-17/1520 малолітнього ОСОБА_1 передано на тимчасове повне державне забезпечення до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР, до вирішення його подальшої долі (а.с.13).

Згідно Довідки УПСЗН по Дніпровському району ЗМР № 06-07/5358 від 09.08.2019 року, ОСОБА_2 , отримувала державну допомогу при народженні дитини з 01.06.2019р. по 30.06.2019р. у розмірі 10320,00 грн. та державну допомогу з 01.07.2019р. по 31.07.2019р. на дитину ОСОБА_1 , виплата яких була припинена з 01.08.2019р. на підставі листа КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР № 850 від 06.08.2019р. (а.с.14).

Згідно листа КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» № 1436 від 23.12.2019 року, дитина перебуває в даному закладі, а мати, відповідачка по справі неодноразово протягом липня-грудня 2019 року його відвідувала, приносила підгузки, вологі серветки, ліки, проявляла тепле відношення до дитини, цікавилась її самопочуттям, виглядала охайно, зауважень від персоналу не надходило (а.с.18).

10.01.2020 року під час повторного обстеження родини спеціалістами ЗМЦСССДМ складено акт оцінки потреб сім`ї/особи та Висновок оцінки сім`ї, відповідно до якого ОСОБА_2 продовжує мати низький батьківський потенціал, нездатна годувати і доглядати за дитиною, потребує постійного контролю, а фактори сім`ї не сприяють вирішенню даної проблеми (а.с.15-17).

В подальшому, 20.01.2020 року відповідачка ОСОБА_2 та батько дитини ОСОБА_11 були присутні на прийомі у начальника відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей ЗМР, де надали письмові пояснення, що відповідачка постійно відвідує дитину, перебуває у пошуку роботи, в будинку роблять ремонт, який планують закінчити коли потеплішає і появляться гроші, після чого планують забрати дитину додому, до цього моменту просили щоб дитина продовжувала перебувати в КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» (а.с.19-21).

Згідно листа КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» № 106 від 23.01.2020 року, дитина продовжує перебувати в ДБ «Сонечко» на підставі Розпорядження ЗМР служби у справах дітей № 01-17/1520 від 05.07.2019р., за станом здоров`я має ураження головного мозку не уточненої етіології G93.9 та Залізодефіцитну анемію D50 (а.с.25).

Згідно Висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпроському району №05/01-27/0490 від 16.047.2020 року, враховуючи вищевказані обставини, орган опіки та піклування дійшов висновку, беручи до уваги, що гр. ОСОБА_2 проявляє неналежне ставлення до життя та здоров`я малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не створила належних умов для проживання та виховання дитини, з метою захисту його прав та інтересів, враховуючи спосіб її життя та інші обставини, що мають істотне значення вважати за доцільне відібрання малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення її батьківських прав (а.с.26-28).

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У відповідності до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини 1989 року, що 27.09.1991 року набула чинності для України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці, і зокрема в п. 100 рішення від 16.07.2015р., яке набуло статусу остаточного 16.10.2015р., що прийняте у справі «Мамчур проти України» вказав, при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, Прийнята резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, де вказано, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно з частиною п`ятою статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно із ч.1 ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

В ході судового розгляду було встановлено що відповідачка вживає усіх можливих заходів з метою повернення дитини, зокрема вказаний факт підтверджується листами КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» № 1386 від 11.09.2020 та № 1572 від 20.10.2020 року, в якому вказано, що за час перебування ОСОБА_1 в Будинку дитини «Сонечко» з 22.07.2019 по теперішній час мати, ОСОБА_2 дитину відвідувала періодично, в середньому два рази на місяць, останній раз - 08.04.2020 року. Під час відвідувань ОСОБА_2 приносила сину багато ліків, підгузки, вологі серветки, присипку, проявляла тепле відношення до сина, цікавилася його самопочуттям. З 16.03.2020 року у БД «Сонечко» діють карантинні обмеження відвідувань дітей батьками з метою попередження поширення COV1D-19, тому ОСОБА_2 не спілкувалась зі своїм сином, а передавала сину через адміністрацію необхідні речі (а.с.89-90).

Також, відповідно до Акту акту обстеження умов проживання від 23.10.2020 року, умови для проживання малолітнього ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 а задовільні, в приміщенні зроблений косметичний ремонт, водопостачання та електропостачання підключені, є бойлер, пральна машина, пічка для опалювання приміщення, облаштована ванна і кухня. Створені умови для проживання батьків і дитини, виділена окрема кімната площею 10 м.кв., в якій є диван, дитяче ліжко, дві шаф, комод ля іграшок і книг, на підлозі ковдри, для батьків облаштована окрема кімната, для дитини є коляска, небагато речей та іграшок. Конфліктних відносин в сім`ї не виникає (а.с.88)

Крім того, відповідачка ОСОБА_2 та батько дитини ОСОБА_11 не перебувать на диспансерному обліку та ознак психіатричних захворювань не містять, що підтверджується Довідками №5788, 5787 КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги`ЗОР від 19.10.2020р. (а.с.75-78).

Згідно Довідки з НП «Центр первинної медико- санітарної допомоги №9» від 16.10.2020р., ОСОБА_2 на «Д» обліку не знаходиться, здорова (а.с. 74).

Згідно Характеристики, виданої ОСОБА_11 головою квартального комітету № 43 ОСОБА_12 від 15.10.2020 року, ОСОБА_11 та ОСОБА_2 за місцем проживання характеризуються з позитивної сторони (а.с79).

Відповідно до Витягу з карткового рахунку ОСОБА_11 , рух коштів по картці є доказом належного матеріального забезпечення сім`ї відповідачки (а.с.80-84).

Зважаючи на те, що відбирання дитини від матері є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Разом з тим, позивачем суду не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що поведінка відповідачки відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо неї, необізнаність, відсутність матеріальних коштів для утримання дитини, що відповідачка ігнорує приписи працівників служби у справах дітей, чи ухиляється від утримання дитини, та що відібрання малолітньої дитини дитини від матери захистить її інтереси. Натомість всі зазначені по справі обставини вказують на протилежне, а саме, те, що відповідачкою вживаються всі можливості для створення належних умов для утримання, розвитку і виховання дитини та скорішого повернення сина в сім`ю, тому суд вважає, що не має належних підстав, які б зумовлювали необхідність відібрання дитини від матері, а тому вважає за необхідне у позові відмовити.

Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позову, а позивач від сплати судового збору звільнений, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 13, 15, 76, 77, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 5, 7, 19, 141, 154, 157, 160, 162, 171 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . третя особа: Дніпровський районний у місті Запоріжжі відділ ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено 05 листопада 2020 р.

Суддя: Баруліна Т. Є.