_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3500/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

секретар судового засідання - Завальнюк Катерина Володимирівна,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення грошових коштів за борговими розписками, -

ВСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

31.07.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в розмірі 37777,30 грн. за борговою розпискою від 03.03.2020 року, а також 22445,75 грн. за борговою розпискою від 04.03.2020 року.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 13.08.2020 року провадження по справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що відповідач ОСОБА_2 отримала копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками 27.08.2020 року.

Відповідач ОСОБА_2 правом на подання відзиву не скористалась, будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надала.

На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу по суті.

ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 03.03.2020 року ОСОБА_2 , яка була працевлаштована фармацевтом мережі аптек СІТІМЕД позичила у директора підприємства ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 37777,30 грн. та зобов`язалась повернути зазначену суму у повному обсязі 01.06.2020 року, на підтвердження чого написала розписку. Також позивач ОСОБА_1 зазначає, що 04.03.2020 року надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 35925,75 грн., на підтвердження чого також була оформлена розписка. В подальшому відповідач частково повернула борг за розпискою від 04.03.2020 року, а саме на суму 10800,00 грн., 1200,00 грн. та 1480,00 грн. На час пред`явлення позову відповідач ОСОБА_2 борг за розпискою від 03.03.2020 року та залишок боргу за розпискою від 04.03.2020 року не повернула, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Відповідач ОСОБА_2 правом на подання відзиву не скористалась, будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надала.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Згідно з борговою розпискою від 03.03.2020 року, написаною відповідачем ОСОБА_2 на адресу ТОВ «Комодус» директору ОСОБА_1, ОСОБА_2 зобов`язалася повернути гроші компанії на суму 23777,30 грн. (по накладним), по касі на суму 8500,00 грн. Попередні дані по переобліку 5500,00 грн. ОСОБА_2 зобов`язалась повернути дану суму протягом трьох місяців, до 01.06.2020 року.

04.03.2020 року відповідач ОСОБА_2 склала розписку, якою підтвердила факт отримання від ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 35925,75 грн., які зобов`язалася повернути в повному обсязі своєчасно до 01.06.2020 року. У разі недотримання цього ОСОБА_2 зобов`язалась виплачувати кошти в розмірі одного відсотка від суми за кожен день прострочення. Також ОСОБА_2 зобов`язалась кожного наступного місяця (до 01.06.2020 року) повертати частково в місяць не менше ніж 11975,25 грн. При цьому в розписці зазначено, що грошові кошти в розмірі 35925,75 грн. ОСОБА_2 буде передавати в присутності свідків.

З вказаної розписки також вбачається, що 18.03.2020 року відповідач ОСОБА_2 повернула суму боргу в розмірі 10800 грн., а також 25.03.2020 року повернула частини боргу в розмірі 1200 грн. та 1480 грн.

IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Судом встановлено, що 04.03.2020 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, на підтвердження чого відповідачем складено розписку, в якій відповідач підтверджує обставини щодо отримання від позивача грошових коштів в розмірі 35925,75 грн., які ОСОБА_2 зобов`язалася повернути до 01.06.2020 року.

З вказаної розписки вбачається, що ОСОБА_2 18.03.2020 року та 25.03.2020 року здійснила часткове повернення боргу на загальну суму 13480,00 грн. Таким чином, на момент подання позову до суду неповернутою залишилась сума боргу в розмірі 22445,75 грн. (35925,75 - 13480,00). При цьому суд зазначає, що часткове погашення боргу, про що є примітка в розписці за особистим підписом ОСОБА_2 , свідчить про визнання нею обставин, викладених в розписці щодо отримання в борг грошової суми в розмірі 35925,75 грн.

Стосовно боргової розписки від 03.03.2020 року, складеної ОСОБА_2 на адресу ТОВ «Комодус» директору ОСОБА_1, суд зазначає, що з даної розписки вбачається, що ОСОБА_2 зобов`язується повернути грошові кошти компанії, що свідчить про те, що сторонами виниклих на підставі вказаної розписки правовідносин є саме ТОВ «Комодус» та ОСОБА_2 , тобто позивач ОСОБА_1 як фізична особа є неналежним позивачем за вимогами по розписці від 03.03.2020 року.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_1 лише в частині неповернутої суми боргу за розпискою від 04.03.2020 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені.

VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 206, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 16, 526, 1046, 1049 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення грошових коштів за борговими розписками - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошові кошти в розмірі 22445,75 грн. /двадцять дві тисячі чотириста сорок п`ять гривень 75 копійок/.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 840,80 грн. /вісімсот сорок гривень 80 копійок/.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги можуть бути подані через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Васильків О. В.