ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1054/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/1067/20 Категорія: на ухвалу Корман О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

секретар Торопенко Н.М.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ;

представник заявника - адвокат Станчуляк Юрій Вікторович;

заінтересована особа - Уманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області;

особа, яка подала апеляційну скаргу - представник заявника адвокат Станчуляк Юрій Вікторович;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника заявника адвоката Станчуляка Юрія Вікторовича на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 квітня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Станчуляк Юрій Вікторович звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В заяві вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік заявниці ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 подала до Уманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області заяву про переведення її на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Проте заявниця отримала відмову у переведенні її на пенсію чоловіка, оскільки вона не надала документи про факт спільного проживання із ОСОБА_2 за однією адресою або рішення суду про перебування її на утриманні померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_2 .

Зазначає, що факт перебування заявниці на утриманні її померлого чоловіка має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 квітня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Ухвала обґрунтована тим, що зі змісту заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів вбачається спір про право заявниці на переведення на інший вид пенсії, який виник між заявницею і органом Пенсійного Фонду України, яким було відмовлено у такому переведенні.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник заявниці адвокат Станчуляк Юрій Вікторович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 квітня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

В апеляційній скарзі вказує, що встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідний їй для реалізації свого права на оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Зазначає, що з відповіді Уманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області вбачається, що відмова заявниці у переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника була пов`язана з тим, що вона не надала документ про факт спільного проживання за однією адресою або рішення суду про перебування на утриманні померлого чоловіка.

Скаржник вважає, що заінтересована особа не заперечує наявність у заявниці такого права як перехід на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, а лише зазначає про відсутність у заявниці додаткових документів для позитивного вирішення її питання щодо переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи до апеляційного суду не надходив.

Заслухавши пояснення представника заявника адвоката Станчуляка Юрія Вікторовича, який з`явився в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказане рішення суду не відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини 7 статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Метою фізичної особи звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, є виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав.

Визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право (Постанова Верховного Суду № 61-18462ск18 від 15 листопада 2018 року, Постанова Верховного Суду № 61-34884св18 від 14 листопада 2018 року).

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Тобто, факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення та породжувати юридичні наслідки.

Частиною 4 статті 315 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції вказав, що із матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів вбачається, спір про право заявниці на переведення на інший вид пенсії, який виник між заявницею і органом Пенсійного Фонду України, яким було відмовлено у такому переведенні.

Колегія судів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції. Так, згідно із позовною заявою, ОСОБА_1 звернулась до Уманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області із заявою про переведення її на пенсію у зв`язку із втратою годувальника після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Уманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області відмовило у задоволенні заяви ОСОБА_1 , оскільки остання не надала документи про факт спільного проживання за однією адресою із померлим чоловіком ОСОБА_1 або рішення суду про перебування заявниці на утриманні чоловіка.

Із наведеного вбачається, що Уманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області не оспорює право заявниці ОСОБА_1 на переведення останньої на інший вид пенсії - у зв`язку із втратою годувальника. Проте для реалізації такого права, заявниці слід надати до органу Пенсійного фонду України відповідні документи для підтвердження факту спільного проживання разом із померлим ОСОБА_2 або рішення суду про перебування на утриманні померлого чоловіка.

Отже від встановлення заявленого ОСОБА_1 юридичного факту залежить виникнення у неї права на перехід на інший вид пенсії.

Доказів наявності інших осіб, права яких можуть бути порушені переведенням ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції помилково вирішено, що із поданої ОСОБА_1 заяви вбачається спір про право, та відмовлено у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

В апеляційній скарзі представник заявниці ОСОБА_1 - адвокат Станчуляк Ю.В. просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Проте чинне цивільне процесуальне законодавство не наділяє апеляційний суд вказаними повноваженнями.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги представника заявниці - адвоката Станчуляка Ю.В., скасування ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 квітня 2020 року та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Станчуляка Юрія Вікторовича задовольнити частково.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 квітня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 та пунктом 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Судді

Повний текст постанови складено 01 липня 2020 року.