ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м.Суми

Справа №585/2379/20

Номер провадження 22-ц/816/2192/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Глущенка Віталія Вікторовича

на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 вересня 2020 року, постановлену у складі судді Шульги В.О., в приміщенні Роменського міськрайонного суду Сумської області,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Глущенко Віталій Вікторович звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (далі ТОВ «Фінансова компанія управління активами»), третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Євген Михайлович, в якому просить виконавчий напис від 22 вересня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області за № 6895, яким стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 19927,48 грн, визнати таким, що не підлягає виконанню.

Разом із вказаною позовною заявою представником ОСОБА_1 адвокатом Глущенком В.В. до суду подано заяву про забезпечення позову, яку мотивує тим, що на даний час триває виконання виконавчого напису № 6895 від 22 вересня 2019 року. Приватним виконавцем звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Крім того, позивач ставить питання лише про зупинення стягнення на підставі виконавчого документу. Тому потенційні збитки та ризики відповідача відсутні.

З метою забезпечення позову просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватний нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенком Є.В. № 6895 від 22.09.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 19927,48 грн, виконання якого здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Оніщенком Дмитром Степановичем.

Роменський міськрайонний суд Сумської області ухвалою від 25 вересня 2020 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Глущенка В.В. про забезпечення позову відмовив.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Глущенко В.В., посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, невідповідність висновків фактичним обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити, зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 6895 від 22.09.2019 року.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що помилковим є твердження суду щодо тотожності заявлених вимог, оскільки визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та зупинення виконавчого провадження за змістом є різними вимогами. Посилається на п.6 ч.1 ст. 150 ЦПК України, відповідно до якого позов забезпечується шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Крім того, вказує, що здійснення стягнення із заробітної плати не існуючої заборгованості грубо порушує право власності позивача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що такий захід забезпечення зупиняє виконання виконавчого напису, тобто суд фактично ухвалює рішення по суті, навіть не розпочавши розгляд справи. За таких обставин у суду відсутні достатньо обґрунтовані припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, так як суд першої інстанції дійшов його неповно встановивши обставини, що мають значення для розгляду справи, з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 № 1618-IV (далі ЦПК України), суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року із змінами, внесеними постановою ВСУ від 12.06.2009 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому слід враховувати, що вжитті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи зі змісту ст.ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Виходячи з положень п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Роменського міськрайонного суду Сумської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Є.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. 1-6).

22 вересня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Є.М. зареєстровано в реєстрі за № 6895 виконавчий напис, відповідно до якого загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 19927,48 грн (а.с. 7, 14).

За заявою ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про примусове виконання рішення (а.с. 13) 13 квітня 2020 року приватним виконавцем Оніщенком Дмитром Степановичем відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 6895 від 22.09.2019 року (а.с. 16-17).

10 серпня 2020 року постановою звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 28-30).

А тому у випадку, якщо спір буде вирішено на користь позивача, будуть відсутні підстави для стягнення на підставі виконавчого документу, який виданий в рамках примусового виконання виконавчого напису нотаріуса. Відтак, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до порушення прав позивача.

Таким чином, виходячи з викладеного, наявні підстави для забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 6895, вчиненого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенком Євгеном Михайловичем від 22 вересня 2019 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» боргу за кредитним договором у розмірі 19927 грн 48 коп.

Колегія суддів зауважує, що такий захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами та істотно не вплине на права та інтереси ТОВ «Фінансова компанія управління активами».

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що у суду відсутні достатньо обґрунтовані припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновком суду про те, що зупинення виконання виконавчого напису призводить до фактичного ухвалення рішення по суті, навіть не розпочавши розгляду справи.

У даній справі предметом позовних вимог є визнання виконавчого документа, а саме: виконавчого напису приватного нотаріуса від 22 вересня 2019 року за № 6895 таким, що не підлягає виконанню, а заявлений вид забезпечення позову, а саме: зупинення стягнення на підставі оскарженого виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, відповідає п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, має тимчасовий характер і діє до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Отже на підставі пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заяви представника ОСОБА_1 адвоката Глущенка В.В. про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п.п. 1,4; 381; 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Глущенка Віталія Вікторовича задовольнити.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 вересня 2020 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви представника ОСОБА_1 адвоката Глущенка Віталія Вікторовича про забезпечення позову.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенком Євгеном Михайловичем 22 вересня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6895 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» боргу за кредитним договором у розмірі 19927 грн 48 коп, виконання якого здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Оніщенком Дмитром Степановичем.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Копію постанови направити для виконання приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Оніщенку Дмитру Степановичу (вул. Тургенєвська, буд. 20, офіс 5, м. Київ, 01054).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді : О.Ю. Кононенко

О.І. Собина