Справа № 461/4638/17 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/3761/19 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Шеремети Н.О., Цяцяка Р.П.,

при секретарі: Сеньків Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на рішення Галицького районного суду міста Львова від 16 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста») про визнання кредитного договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати недійсним кредитний договір №0054/07/6.10-N від 22.11.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум»), в особі керуючого Новольвівським відділенням Львівської філії АКБ «Форум» Гиркало Олени Валеріївни.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 22 листопада 2007 року між ним та Акціонерним комерційним банком «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум»), в особі керуючого Новольвівським відділенням Львівської філії АКБ «Форум» було укладено кредитний договір № 0054/07/6.10-N. Однак, вказаний кредитний договір від імені Банку був підписаний особою, яка не має необхідного обсягу цивільної дієздатності, оскільки відомості про неї відсутні у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб. Крім того, умови договору споживчого кредиту є такими, що не відповідають чинному законодавству, є несправедливими, а кредитний договір не відповідає актам цивільного законодавства, зокрема ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Постанові правління НБУ №168 від 10.05.2007 року Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Перед укладенням договору його не було ознайомлено з інформацією, визначеною ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», у такому відсутня інформація про сукупну вартість кредиту для споживача. Також, договір суперечить вимогам ст.632 ЦК України, оскільки у ньому не зазначена реальна ціна договору, що являється істотною умовою договору. Він не отримував коштів за зазначеним кредитним договором, будь-яких документів, у тому числі заяви на видачу готівки, ним не оформлялось та не підписувалось, підпис у заяві на видачу готівки виконано не ним, що підтверджується висновком №3377 судово-почеркознавчої експертизи від 06.10.2016 року. З метою забезпечення повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування та можливої неустойки (штраф, пеня) між ним та Банком було укладено договір іпотеки від 22 листопада 2007 року, предметом якого є квартира за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 52,2кв.м, житловою площею 27,5 кв.м, який також укладено з порушенням вимог закону, оскільки на момент укладення Кредитного договору № 0054/07/6.10-14 від 22.11.2007 року на його утриманні знаходилось четверо дітей, а тому орган опіки та піклування повинен був надати дозвіл на укладення такого договору, оскільки він стосується майнових прав його неповнолітніх дітей. Такого дозволу органом опіки та піклування надано не було. Вказуючи на грубе порушення відповідачем вимог законодавства щодо не надання об`єктивної, повної та достовірної інформації про умови кредиту, введення в оману стосовно реальної процентної ставки за користування кредитом та неповідомлення про сукупну вартість кредиту, просив визнати договір кредиту недійсним.

Оскарженим рішенням позов задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір № 0054/07/6.10-N від 22.11.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним Комерційним Банком «Форум» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста»), в особі керуючого Новольвівським відділенням Львівської філії АКБ «Форум» Гиркало Олени Валеріївни.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» на користь держави 640 гривень 00 копійок судового збору.

Рішення суду оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста».

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи. Стверджує, що факт отримання кредитних коштів та порушення кредитних зобов`язань за дійсним кредитним договором встановлено рішенням Галицького районного суду м. Львова від 07 квітня 2016 року, при цьому наведені факти згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Вважає, що оскарженим рішенням суд першої інстанції поставив під сумнів рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 квітня 2016 року, яке набрало законної сили. Суд першої інстанції не врахував вимоги п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у якому зазначено, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним, суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Вважає, що позивач не довів належними доказами наявність умислу відповідача щодо введення позивача в оману на час укладення оспорюваного договору, як і сам факт обману. Крім того, судом не враховано, що кредитний договір після його укладення виконувався позичальником.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

В засіданні суду апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 проти скарги заперечили, просили у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» Бутко А.С. скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статей 626-628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Частиною другою статті 19 цього Закону визначено, що підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Сукупною вартістю кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов`язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги.

Згідно із пунктом 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки зобов`язані у кредитному договорі, або додатку до нього, надавати позичальнику детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх сукупних послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача. Сукупною вартістю кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов`язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Встановлено, що 22 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком «Форум» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста»), в особі керуючого Новольвівським відділенням Львівської філії АКБ «Форум» укладений кредитний договір № 0054/07/6.10-N згідно якого позивач отримав кредит на придбання квартири в розмірі 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) доларів США під 12% річних строком по 19 листопада 2032 року.

22 листопада 2007 року для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 закредитним договором №0054/07/6.10-N від 22.11.2007 року, між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком «Форум» укладено договір іпотеки від 22 листопада 2007 року, предметом якого є квартира за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 52,2кв.м, житловою площею 27,5 кв.м.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 07 квітня 2016 року з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» () стягнуто заборгованість за оспорюваним кредитним договором №0054/07/6.10-N від 22.11.2007 року у розмірі 53 949 доларів США 47 центів, Зазначеним рішенням суду встановлено, що ОСОБА_1 виконував умови договору та погашав заборгованість за кредитом до 02.04.2013 року, що стверджується заявами про переказ ним готівки та особисто вносив кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, підписуючи заяву на переказ готівки №999931074 від 21.05.2013 року.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12 грудня 2016 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 квітня 2016 року залишено без змін, відхилено покликання ОСОБА_1 на висновок № 3377 судово-почеркознавчої експертизи від 06 жовтня 2016 року, якою встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 розташований після слів «підпис отримувача» на Заяві на видачу готівки № 30759 від 22 листопада 2007 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_1 .

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розглядцу цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2017 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 12 грудня 2016 року залишено без змін (а.с.125, том 2).

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24.05.2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26 червня 2017 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 квітня 2016 року за нововиявленими обставинами відмовлено (а.с.127, том 2).

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь та самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно висновку експерта від 14.02.2019 року №2744, відповідно до п.1.3. кредитного договору №0054/07/6.10-N від 22.11.2007 року процентна ставка за використання кредитних коштів становить 12% річних, реальна процентна ставка на момент укладення Кредитного договору №0054/07/6.10-N від 22.11.2007 року фактично становить 13,62%. Абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладення кредитного договору за договором №0054/07/6.10-N від 22.11.2007 року, встановлене під час дослідження, фактично складає 80 448,55 доларів США. Щомісячні платежі, передбачені умовами кредитного договору №0054/07/6.10-N від 22.11.2007 року на момент його укладення, становили: від 169,34 доларів США до 808,93 доларів США.

Також, у висновку експерта зазначено, що на час укладення Кредитного договору №0054/07/6.10-N від 22.11.2007 року не встановлено виконання банком вимог п.п. 2.1, 2.2, 3.1, 3.2, 3.3, 3.8 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» (затверджених Постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007 року) та п. 2 та 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживача», щодо викладення в його змісті повного обсягу інформації про кредитні умови, в т.ч. графік погашення заборгованості, розмір орієнтованої сукупної вартості кредиту, детального розпису загальної вартості кредиту для споживача та сукупної вартості кредиту із визначенням її в процентному значенні та в грошовому виразі, у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання кредитного договору недійсним, районний суд виходив з того, що висновок експерта від 14.02.2019 року №2744 підтверджує, що під час укладення кредитного договору Банк приховав від позичальника повну та об`єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту та вказав у договорі занижені значення показників суттєвих умов договору, чим фактично ввів позичальника в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку сплатив би позичальник, погашаючи кредит у порядку, визначеному графіком погашення заборгованості. Приховування важливої, об`єктивної та необхідної інформації від позичальника перед підписанням договору та невідповідність встановлених між сторонами у договорі умов до фактично встановлених, з метою встановлення завищених процентів за користування кредитом та отримання прихованого прибутку, свідчить про наявність умислу в діях відповідача.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних мотивів.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України у справі № 6-1341цс15 від 02 грудня 2015 року за змістом статей 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю,виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець,виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки, тощо.

Аналіз умов оспорюваного договору № 0054/07/6.10-N від 22.11.2007 року свідчить про те, що сторони договору досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв щодо внесення до нього інших умов та в подальшому виконував його умови.

Зміст оспорюваного договору, на думку колегії суддів, відповідає вимогам п.2.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно якого Банки зобов`язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Згідно п.2.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), Банки зобов`язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією.

Крім того, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

З наведених мотивів, рішення суду слід скасувати, ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору № 0054/07/6.10-N від 22.11.2007 року відмовити.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п.1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» задоволити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 16 жовтня 2019 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного Комерційного Банку «Форум» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста») про визнання недійсним кредитного договору №0054/07/6.10-N від 22.11.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком «Форум» відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 02 листопада 2020 року

Головуючий: Крайник Н.П.

Судді: Шеремета Н.О.

Цяцяк Р.П.