Справа № 495/5291/20
Номер провадження 2/495/2487/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Мишко В.В.,

при секретарі судового засідання Охримчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області скаргу ОСОБА_1 на на дії та рішення державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

15.10.2020 року ОСОБА_1 (далі по тексту скаржник) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області зі скаргою на дії та рішення державного виконавця (а.с.21-24).

Так, скаржник просить суд визнати неправомірними та скасувати постанови ВП № 54588101 від 16.07.2018 року та ВП № 54588101 від 16.07.2018 року внесені державним виконавцем Білгород-дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області та скасувати виконавчий збір в розмірі 135337 грн. 22 коп.

Зі скарги вбачається, що 22 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» був укладений іпотечний договір з майновим поручителем, згідно якого він передав в іпотеку Акціонерному Товариству «Укрсоцбанк» у якості забезпечення виконання основного зобов`язання нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру в АДРЕСА_1 , а Акціонерне товариство Укрсоцбанк», згідно пункту 1.3 статті 1 даного договору, надало ОСОБА_1 іпотеку, яка за згодою сторін становила - 213500,00 (двісті тринадцять тисяч п`ятсот) гривень, що за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього Договору - за 100 доларів США - 484,38 грн.).

16 липня 2015 року заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 495/1394/15-ц винесено рішення, яким позов Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки - задоволено. Згідно цього рішення стягнуто Предмет іпотеки - двокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . З того часу я там не мешкаю, однак по теперішній час я сплачую комунальні послуги за квартиру.

Згідно листа №49106-23.1-6/6 від 10.06.2020 року Альфа-Банку вказано, що з 10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк" та затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк», шляхом приєднання до «Альфа-банку».

На теперішній час «Альфа-Банком» виконано анулювання (прощення) залишку кредитної заборгованості за Іпотечним договором з майновим поручителям № 08-671-/75-302 від 22.08.2008 року.

10 серпня 2020 року скаржник отримав Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, з якого дізнався, що на земельну ділянку, масив НОМЕР_1 , ділянка НОМЕР_2 , яка розташована в с.Південне, Білгород-Дністровського району Одеської області накладено арешт, однак, ця земельна ділянка з 18.02.2006 року знаходиться в оренді.

Підставою виникнення обтяжень є постанова, про арешт майна, яка винесена Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області за роз`ясненням та дізнався, що згідно постанови ВП № 54588101 від 16.07.2018 року виданої Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області з нього ще стягується додаткова сума судового збору у розмірі 135337 грн. 22 коп. ( сто тридцять п`ять тисяч триста тридцять сім гривень 22 копійки).

За твердженням скаржника, він не отримував ніяких постанов, чим було порушене його право на оскарження цих постанов, у порядку та строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

08.05.2019 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Однак, Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області залишив за собою право на стягнення судового збору в сумі 10%, що складає -135337 грн. 22коп. ( с тридять п`ять тисяч триста тридцять сім гривень 22 копійки). Проте, така постанова була винесена у виконавчої провадженні під час якого взагалі не було стягнуто фактично жодних коштів чи майна. Разом з тим, у постанові про стягнення виконавчого збору виконавець вираховує 10% від суми заборгованості, яка вказувалася у виконавчому документі, незважаючи на те, і такий збір має вираховуватися від фактично повернутої, стягнутої суми або вартості майна боржника.

Скаржник вказує, що виконавчий збір стягується фактично стягнутої суми; розмір виконавчого збору вираховується також фактично стягнутої суми і розмір виконавчого збору вираховується саме з фактично стягнутої суми і розмір виконавчого збору вираховується саме з фактично стягнутої суми. При стягненні виконавчого збору, без реального стягнення суми боргу з боржника створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

На підставі наведеного скаржник звернувся до суду із відповідною скаргою.

У судове засідання скаржник ОСОБА_1 не зявився, але подав до суду заяву, згідно із якою просив скаргу задовольнити в повному обсязі та розглянути справу без його участі.

Особа чиї дії оскаржуються представник Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву про відкладення розгляду скарги, у зв`язку із заходами щодо попередження поширення коронавірусу.

З цього приводу слід зазначити, що в своїй постанові від 16.07.2020 року № 924/369/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду наголосив на тому, що за положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Крім цього, на даний час у Білгород-Дністровському міськрайоному суді Одеської області відсутні розпорядження про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену корона вірусом.

Враховуючи вищенаведене та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, суд дійшов до висновку про можливість розгляду поданої скаргим за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали скарги та подані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно із ст. 4 Цивільно-процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПк України з особливостями, встановленими статтею 450 ЦПК, за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Так, 22 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» був укладений іпотечний договір з майновим поручителем, згідно якого він передав в іпотеку Акціонерному Товариству «Укрсоцбанк» у якості забезпечення виконання основного зобов`язання нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру в АДРЕСА_1 , а Акціонерне товариство Укрсоцбанк», згідно пункту 1.3 статті 1 даного договору, надало ОСОБА_1 іпотеку, яка за згодою сторін становила - 213500,00 (двісті тринадцять тисяч п`ятсот) гривень, що за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього Договору - за 100 доларів США - 484,38 грн.).

16 липня 2015 року заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 495/1394/15-ц винесено рішення, яким позов Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки - задоволено. Згідно цього рішення стягнуто Предмет іпотеки - двокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . З того часу я там не мешкаю, однак по теперішній час я сплачую комунальні послуги за квартиру.

Згідно листа №49106-23.1-6/6 від 10.06.2020 року Альфа-Банку вказано, що з 10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк" та затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк», шляхом приєднання до «Альфа-банку».

На теперішній час «Альфа-Банком» виконано анулювання (прощення) залишку кредитної заборгованості за Іпотечним договором з майновим поручителям № 08-671-/75-302 від 22.08.2008 року.

10 серпня 2020 року скаржник отримав Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, з якого дізнався, що на земельну ділянку, масив НОМЕР_1 , ділянка НОМЕР_2 , яка розташована в с.Південне, Білгород-Дністровського району Одеської області накладено арешт, однак, ця земельна ділянка з 18.02.2006 року знаходиться в оренді.

Підставою виникнення обтяжень є постанова, про арешт майна, яка винесена Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору і на її підставі відкриває окреме виконавче провадження щодо виконання постанови. Проте, така постанова була винесена у виконавчому провадженні під час якого взагалі не було стягнуто фактично жодних коштів чи майна. У постанові про стягнення виконавчого збору виконавець вираховує 10% від суми заборгованості, яка вказувалася у виконавчому документі, незважаючи на те, що такий збір має вираховуватися від фактично повернутої, стягнутої суми або вартосі майна боржника.

Виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умові що такі заходи призвели до виконання рішення.

Відповідно до ст. 27 Закону України, яка встановлює обов`язковість наявності повернутих, стягнених сум чи вартості майна для стягнення виконавчого збору. Крім того, виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми; розмір виконавчого збору вираховується також фактично стягнутої суми і розмір виконавчого збору вираховується саме з фактично стягнутої суми. При стягненні виконавчого збору, без реального стягнення суми боргу з боржника створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Згідно із п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб держави виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 ро №14 роз`яснено, що відповідно до статей 45, 46 Закону № 606-ХІV витрати виконавчо провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість скарги ОСОБА_1 на на дії та рішення державного виконавця, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 27, 40, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 258-260, 447-451, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

СкаргуОСОБА_1 на на дії та рішення державного виконавця задовольнити.

Визнати неправомірними та скасувати постанови ВП № 54588101 від 16.07.2018 року та ВП № 54588101 від 16.07.2018 року внесені державним виконавцем Білгород-дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області та скасувати виконавчий збір в розмірі 135337 грн. 22 коп.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Мишко