ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 листопада 2020 року

м. Харків

справа № 636/5177/15-ц

провадження № 22-ц/818/3918/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Бурлака І.В., Маміної О.В.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 13 лютого 2019 року в складі судді Карімова І.В.,

у с т а н о в и в :

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 грудня 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № HAYWGK01270054, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в розмірі 11 500,00 дол. США, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та порядку, які встановлені кредитним договором для погашення заборгованості за кредитом, що складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з кредитним договором. У разі порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми не погашеної в строк заборгованості за кредитом.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме - надав відповідачці кредит у вказаному розмірі. ОСОБА_1 зобов`язання за договором належним чином не виконувала, унаслідок чого, станом на 31 липня 2015 року виникла заборгованість в сумі 5 156,94 дол. США, до складу якої входить: заборгованість за кредитом у розмірі 4 378,29 дол. США; заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 275,53 дол. США; заборгованість за комісією за користування кредитом у сумі 120,00 дол. США; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 126,53 дол. США, а також штраф 11,57 дол. США - фіксована частина та 245,02 дол. США - процентна складова, яку банк просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь.

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 подала до суду зустрічний позов до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору частково недійсним та припинення зобов`язання належним його виконанням, яку неодноразово уточнювала та остаточно просила визнати кредитний договір від 25 грудня 2007 року № HAYWGK01270054 недійсним в частині абзацу другого пункту 7.1 з дати його укладення та визнати зобов`язання за цим кредитним договором припиненим у зв`язку з належним його виконанням.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона належним чином виконала умови договору та сплатила за цим договором 14 774,78 дол. США, і оскільки між сторонами не було укладено графіка повернення кредитних коштів, розмір та порядок здійснення щомісячних платежів у рахунок повернення позики не були визначені умовами кредитного договору, слід вважати, що зобов`язання вона виконала. Крім того, між нею та банком був укладений договір споживчого кредиту, умови якого в частині розміру комісії, визначеної в сумі 20,00 дол. США, не відповідають вимогам статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 13 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року, позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 25 грудня 2007 року № HAYWGK01270054 у розмірі 4 653,82 дол. США, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 4 378,29 дол. США; з заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 275,53 дол. США, а також пеню в розмірі 2 734,31 грн та судові витрати в сумі 1 033,03 грн.

У задоволенні позову в частині стягнення штрафів та комісії відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, мотивовано тим, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала належним чином, у результаті чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню.

Крім того, суди дійшли висновку, що оспорюваний кредитний договір підписаний сторонам, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, позивачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов оспорюваного договору та до 2015 року виконувала його умови, що свідчить про прийняття нею таких умов. Позивачка не довела і не обґрунтувала, яким чином порушуються її права та оспорюванні законом інтереси. Факт отримання кредиту у визначеному кредитним договором розмірі доведений наявними в матеріалах справи документами, тому суди дійшли висновку про стягнення тіла кредиту, заборгованості за відсотками за користування кредитом та пені.

Суди вважали безпідставними вимоги банку про стягнення двох видів штрафів, а також вказали, що АТ КБ «Приватбанк» не доведено та не конкретизовано, за які саме послуги нарахована комісія, зазначена в розрахунку заборгованості в розмірі 120,00 дол. США. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено за недоведеністю вимог.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 13 лютого 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору частково недійсним та припинення зобов`язання належним його виконанням змінено шляхом викладення їх мотивувальної частини у редакції цієї постанови.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 13 лютого 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року в частині стягнення тіла кредиту за первісним позовом залишено без змін.

В частині вирішення первісного позову щодо стягнення відсотків, пені постанову Харківського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року скасовано, у цій частині справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Направляючи справу на новий апеляційний розгляд, суд касаційної інстанції вказав, що суду апеляційної інстанції необхідно встановити момент порушення позичальником зобов`язання, застосувати пункт 7.1.2 кредитного договору та визначити кінцевий термін повернення кредиту, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування. Від цього моменту також залежить і можливість нарахування і стягнення пені.

Вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи (частина перша статті 417 ЦПК України).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» та задовольнити її зустрічний позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом залишено без уваги складову частину щомісячних платежів в рахунок погашення кредиту, до якого позивачем була включена комісія. Зазначала, що порушення умов виконання зобов`язань відповідачем має місце з 26 січня 2009 року, а позов пред`явлено у липні 2015 року, тобто, з пропуском строку позовної давності. Крім того, її не було належним чином повідомлено про день і час розгляду справи.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд установив, що 25 грудня 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № HAYWGK01270054 на умовах його повернення, строковості, платності.

Відповідно до пункту 7.1 кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 23 грудня 2007 року до 24 грудня 2017 року включно у вигляді поновлюваної лінії в розмірі 10 000,00 дол. США на придбання нерухомості, а також 1 500,00 дол. США на оплату страхових платежів у випадках, передбачених пунктами 2.1.3, 2.2.7 цього договору, зі сплатою за користування кредитом 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00 % від суми наданого кредиту в момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати відсотків за дострокове повернення кредиту згідно з пунктом 3.10 цього договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно з пунктом 6.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 20 до 24 числа кожного місяця.

Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту, здійснюється в такому порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 158,85 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, винагороди, комісії.

Згідно з пунктом 7.1.1 відповідачка зобов`язалася повернути кредит в порядку та строк, які вказані в пункті 7.1, повне погашення кредиту повинно бути проведено в останній день строку, вказаного в абзаці першому, пункті 7.1 цього договору.

Відповідно до пунктів 2.2.2, 2.2.3 договору позичальник зобов`язалася сплатити банку відсотки за користування кредитом відповідно до пунктів 7.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2 договору та винагороду згідно з пунктами 7.1 та 6.2 договору.

Згідно з пунктом 4.1 договору в разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом позичальник сплачує банку пеню в розмірі, який зазначено в пункті 7.4. договору, за кожен день прострочки, при цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до пені не нараховуються. Сплата пені здійснюється в гривні. Якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України на дату сплати.

Відповідно до пункту 7.4 договору в разі порушення позичальником зобов`язань із погашення кредиту позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні.

Пунктом 4.3 кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн + 55 грн від суми позову.

Відповідно до умов пункту 7.1.2 кредитного договору у разі порушення встановлених договором термінів оплати, передбачених графіком погашення заборгованості на 120 календарних днів позичальник зобов`язаний повернути (сплатити) суму кредиту (залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди , пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Згідно з додатком № 1 до кредитного договору його сторони визначили загальну вартість споживчого кредиту, забезпеченням якого є іпотека нерухомості - квартира АДРЕСА_1 (7.3 договору), річну фіксовану процентну ставку, розмір щомісячного платежу, визначили реальну процентну ставку - 14,66 %, розмір щомісячного платежу - 158,85 дол. США, суму процентів та щомісячної комісії - 9 062,00 грн.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Отже, після того, як згідно з умовами кредитного договору відбулася зміна терміну повернення кредиту, передбаченого кредитним договором, кредитний договір припиняє свою дію з дати, до якої має відбутися дострокове погашення кредиту позичальником. Після припинення дії кредитним договором у кредитора відсутні підстави для нарахування процентів і пені.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

Із письмових пояснень Шевченка Антона Володимировича - представника АТ КБ «ПриватБанк», наданих суду апеляційної інстанції, вбачається, що останній платіж відповідачкою сплачено 22 січня 2015 року. Оскільки щомісячний платіж за лютий 2015 року позичальник не вніс, то порушення строків оплати почались з 25 лютого 2015 року. 120 календарних днів сплинуло 25 червня 2015 року, а тому строком повернення кредиту є останній день червня 2015 року. Отже, з 01 липня 2015 року Банк не мав право нараховувати проценти та пеню.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, заборгованість у позичальника виникла з лютого 2015 року. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № HAYWGK01270054 від 25 грудня 2007 року, станом на 30 червня 2015 року заборгованість ОСОБА_1 за відсотками становить - 234,38 доларів США, пеня - 1934,04 грн. Вказаний розмір заборгованості за процентами та пенею станом на 30 червня 2015 року відповідачкою не спростовано.

Враховуючи зазначене, а також те, що заборгованість не була усунута впродовж строку, передбаченого у пункті 7.1 кредитного договору, строком повернення кредиту в повному обсязі є 30 червня 2015 року - останній день місяця, в якому відбулося порушення позичальником строку оплати на 120 календарних днів.

Таким чином, з червня 2015 року відбулася зміна терміну повернення кредиту, передбаченого кредитним договором, а тому кредитний договір припинив свою дію з червня 2015 року. Таким чином, право у банку нараховувати відсотки за кредитним договором припинилось 30 червня 2015 року.

За таких обставин, правові підстави для стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими після 30 червня 2015 року відсутні.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Враховуючи викладене, позов АТ КБ «Приват Банк» в частині стягнення заборгованості за процентами та пені в розмірі 234,38 доларів США та 1934,04 грн підлягає задоволенню.

Доводи ОСОБА_1 щодо пропуску банком строку позовної давності є необґрунтованими, спростовуються випискою банку за період з 25 грудня 2007 року по 29 травня 2017 року та розрахунком заборгованості за кредитним договором, згідно з якими відповідачка до лютого 2015 року систематично вносила кошти на погашення заборгованості, що свідчить про визнання нею боргу та переривання строку позовної давності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судові витрати, понесені позивачем, документально підтверджуються: за подачу позовної заяви - в розмірі 1144,41 грн. Відповідачкою при подачі апеляційної скарги сплачено 1671,61 грн, при подачі касаційної скарги - 4204 грн (в частині оскарження позову АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, а саме - на 91,18 %, то судовий збір, що підлягає стягненню з відповідачки на користь банку пропорційно задоволеним вимогам становить - 1016,13 грн.

Враховуючи, що апеляційну та касаційну каргу ОСОБА_1 задоволено частково, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 518,16 грн ((4204 +1671,61) x 8,82%).

Таким чином, відповідачкою, на яку покладається більша сума судових витрат, має бути відшкодована позивач різниця між зазначеними сумами, що становить 497,97 грн (1016,13 - 518,16).

З урахуванням викладеного, колегія суддів на підставі частини десятої статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню різниця понесених судових витрат у розмірі 497,97 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 13 лютого 2019 року в частині вирішення позову про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, пені та судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом та пені за кредитним договором від 25 грудня 2007 року № HAYWGK01270054 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 25 грудня 2007 року № HAYWGK01270054 за процентами за користування кредитом в розмірі 234,38 дол. США (двісті тридцять чотири дол. США 38 центів) та пеню 1934,04 грн (одна тисяча тридцять чотири грн 04 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 497,97 грн (чотириста дев`яносто сім грн 97 коп.) судового збору.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 03 листопада 2020 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.В. Бурлака

О.В. Маміна