справа № 274/777/20
провадження № 2/0274/997/20

Р І Ш Е Н Н Я
10.11.2020 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання Рудич М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
У лютому 2020 р. ОСОБА_1 через свого представника - Вовка С.О., звернувся з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_2 борг у розмірі 38 200,00 доларів США, що еквівалентно 936 709,84 грн., проценти від суми позики 1 310 145,99 грн., 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 12 719,00 грн, та понесені ним судові витрати при оплаті судового збору в сумі 10 510,00 грн.
Сторони в судове засідання не з`явились.
Представник позивача надав заяву в якій просив розглянути справу в його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - сайті Бердичівського місчькрайонного суду Житомирської області. Про причини неявки суду не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі письмових доказів. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило.
За таких обставин, керуючись ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України , у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до розписки від 28.07.2008 року ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 38 200,00 доларів США та зобов`язався повернути їх за вимогою. (а.с.5)
ОСОБА_1 11.07.2019 направив ОСОБА_2 вимогу від 10.07.2019 року про повернення грошових коштів отриманих в борг. (а.с.8)
Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною другою статті 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Абзацом першим частини першою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Доказів, які б вказували на повернення ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 38 200,00 доларів США суду не надано.
За таких обставин суд виходить з того, що цих грошових коштів повернуто не було.
Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 щодо стягнення суми боргу ґрунтується на вимогах законодавства України.
Разом з тим, суд зазначає, що на день подання позову 31.01.2020 р. (а.с.22) курс Національного банку України становив 24,9196 гривень за долар США, тобто розмір заборгованості за розпискою від 28.07.2008 р. у гривнях становив 951 928,72 грн., а не 936 709,84 грн., як це вказує ОСОБА_1 .
Суд, керуючись частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України (якою передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках), не має права вийти за межі позовних вимог.
Аналізуючи вищенаведене, та зважаючи на вимоги позивача, суд приходить до висновку про задоволення вимог в частині стягнення суми боргу в сумі 936 709,84 грн.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом частини першої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Частиною другою статті 625 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат (судового збору, а.с.6, 7) підлягає стягненню 10 510,00 грн.
Керуючись ст. ст. 12-13,76-81, 141, 258, 259, 263 265, 273, 280 -282,354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Саудівської Аравії, на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики у розмірі 936 709,84 грн., проценти від суми позики 1 310 145,99 грн., 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 12 719,00 грн, та понесені ним судові витрати при оплаті судового збору в сумі 10 510,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Саудівської Аравії, на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат 10 510,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Головуючий Т.М. Вдовиченко