Справа № 752/9298/20
Провадження № 2-о/752/222/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.06.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Власенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа - ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в:

у травні 2020 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що її батько ОСОБА_2 01.02.2020 р. о 16 год. 00 хв., знаходячись в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності її матері ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16.01.2015 року приватним нотаріусом КМНО Падалка Р.О., вчинив сварку з заявником, під час якої наніс їй тілесні пошкодження, після чого вигнав на вулицю без документів та речей, чим завдав ОСОБА_1 фізичного, психологічного та матеріального насилля. Постановою від 19.02.2020 р. слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві Пеньківського Д.В. кримінальне провадження № 0000863 від 02.02.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито.

За таких підстав, заявник просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на строк 6 (шість) місяців, зокрема

-заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 , її майном за адресою: АДРЕСА_1 , які створює ОСОБА_2 ;

-обмежити спілкування ОСОБА_2 із ОСОБА_1 , та заборонити наближатися ближче 3 км до місця її реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

-заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею,

-заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефоні переговори із ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

-направити ОСОБА_2 для проходження програми для кривдників.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 травня 2020 року відкрито провадження у даній справі.(а.с.75)

Заінтересована особа відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

В судовому засіданні заявник заяву з поданими до неї доповненнями підтримала та просила її задовольнити, враховуючи викладені в ній підстави.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, зазначивши, що рішенням Голосіївського районного суду м. києва від 25 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 липня 2019 року та постановою Верховного суду від 05 червня 2020 року, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року, розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Вказує про те, що між подружжям існує майновий спір щодо спільного майна, зокрема квартири АДРЕСА_2 . Вказана квартира є спільною власністю подружжя, єдиним місцем проживання ОСОБА_2 .

Вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи та свідка, а також дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 березня 1981 року по 2007 р.

14 лютого 2009 року вони знову уклали шлюб, зареєструвавши його в Залізничному відділі реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим.

Від шлюбу мають спільних повнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року, розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 16-19)

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16 сіцчня 2015 р. № 32324509 ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 16 січня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалкою Р.О. за реєстровим номером 300. (а.с. 34)

Звертаючись у суд з даною заявою, ОСОБА_4 зазначає, що її батько ОСОБА_2 01.02.2020 р. о 16 год. 00 хв., знаходячись в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку з заявником, під час якої наніс їй тілесні пошкодження, після чого вигнав на вулицю без документів та речей, чим завдав ОСОБА_4 фізичного, психологічного та матеріального насилля. Вважає доцільним застосування до ОСОБА_2 обмежувального припису.

Суд не погоджується з доводами заявника,Ж зважаючи на наступне.

Згідно з частиною першою першою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству`від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII (далі - Закон № 2229-VIII). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону № 2229-VIIIрішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом Закону № 2229-VIII.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Закон № 2229-VIIIвизначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом № 2229-VIIIна строк від одного до шести місяців.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях(стаття 81 ЦПК України).

У справі, що переглядається, установлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 існують неприязні відносини, часто виникають конфліктні ситуації з приводу проживання та користування квартирою АДРЕСА_2 , де зареєстрований ОСОБА_2 .

Рішенням Голосіївського районного суду м. києва від 25 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 липня 2019 року та постановою Верховного суду від 05 червня 2020 року, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису. (а.с. 23)

Постановою від 19.02.2020 р. слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві Пеньківського Д.В. кримінальне провадження № 0000863 від 02.02.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито. (а.с. 45)

З тексту даної постанови вбачається, що 01 лютого 2020 року ОСОБА_3 звернулася до Голосіївського УП із заявою про вчинення ОСОБА_2 насильства в сім"ї по відношенню до їх доньки ОСОБА_4 . Оскільки між діями ОСОБА_2 та наслідками у вигляді тілесних пошкоджень, завданих ОСОБА_4 , встанволених висновком експертного дослідження, встановити причинний зв"язок не виявляється можливим, слідчий на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України дійшов висновку про закриття вказаного провадження.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить подружжю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності та ОСОБА_2 не має іншого житла для проживання, крім цієї квартири.

В обґрунтування заяви ОСОБА_4 посилалася на неодноразові звернення її матері ОСОБА_3 до правоохоронних органів щодо проявів домашнього насильства зі сторони ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_3 .

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

У матеріалах справи відсутній вирок про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_4 у будь-якій його формі.

На думку суду, звернення заявника до правоохоронних органів із заявами не свідчить про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні протиправних дій останнім.

Опитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що 01 лютого 2020 року він, з"явившись за викликом ОСОБА_2 у квартиру за місцем проживання останнього, став свідком насильницьких дій ОСОБА_4 по відношенню до ОСОБА_2 .

Оцінюючи визначені законом обставини, на підставі яких можливо видати обмежувальний припис, суд дійшов висновку, що не можна позбавити ОСОБА_2 права на його проживання у квартирі, в якій він проживає, та яка перебуває у його спільній сумісній власності, отже позбавити ОСОБА_2 конституційного права на власність та житло, оскільки іншого житла він не має.

За таких підстав, суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування обмежувального припису щодо ОСОБА_2 . Заходи тимчасового обмеження прав, які просить застосувати ОСОБА_4 , зводяться до позбавлення ОСОБА_2 конституційного права на житло.

За таких обставин заходи тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, на які посилається ОСОБА_4 відповідно до частини другої статті 26 Закону 2229-VIII,не можуть бути визнані пропорційними з урахуванням обставин цієї справи.

Керуючись статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа - ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 22 червня 2020 року.

Суддя: