Справа № 496/4295/19
Провадження № 2/496/695/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Буран В.М.,

при секретарі Мединській К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що в 2003 році він прийняв в дар будинок без надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 24.12.2003 року. У вказаному будинку зареєстрована колишня дружина ОСОБА_1 - відповідач ОСОБА_2 , однак з 2015 року в будинку вона не проживає, особистих речей відповідача в будинку немає, що підтверджується довідками з сільської ради. Тому позивач, як власник будинку змушений звернутись до суду з вищевказаною вимогою, з метою усунення його перешкод у користування і розпорядженні своїм майном.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, але до суду надано заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позові наполягають (а.с. 50).

Відповідач у судове засідання не з`явилась, та подала до суду заяву в якій просила розглянути справу по суті за її відсутності, також просить врахувати наданні нею письмові пояснення, в яких вважає необхідним відмовити ОСОБА_1 у позові, оскільки позивач є її колишнім чоловіком, з 2013 року вона зареєстрована в будинку, на даний час знаходиться в Республіці Білорусь на лікуванні про, що надала довідку лікаря. Після повернення до України прагне проживати за місцем реєстрації. Зазначила, що за їх спільною згодою була зареєстрована в будинку, при цьому, не зверталась до суду з позовними вимогами по поділ майна або стягнення аліментів на спільну доньку. (а.с. 23-27).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до договору дарування від 24.12.2003 року позивач ОСОБА_1 отримав в дар житловий будинок без надвірних споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 228080021 від 15.10.2020 року (а.с. 52).

Згідно довідок виданих Вигодянською сільської ради Біляївського району Одеської області № 1290 від 07.10.2019 року та № 1404 від 31.10.2019 року з 30.08.2013 року за адресою по АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2 1967 року народження, яка є колишньою дружиною позивача, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 18.06.1999 року виданого ВРАГС Ленінської райадміністрації виконкому Одеської міської ради (а.с. 6, 8, 12).

За заявою позивача, розпорядженням Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області від 04.10.2019 року за адресою реєстрації гр. ОСОБА_2 була направлення комісія для встановлення фактичного місця проживання відповідачки та складання відповідного акту, згідно якого ОСОБА_2 з 2015 року за даною адресою не проживає (а.с. 9-10).

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області № 1291 від 07.10.2019 року гр. ОСОБА_2 з 2015 року та по теперішній час не проживає за адресою реєстрації (а.с. 7).

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що є сусідом позивача, в будинку не бачив ОСОБА_2 , там проживає лише ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача, в будинку напроти проживає більше 30 років, хазяйкою будинку була інша жінка, ОСОБА_2 в будинку не бачила, зараз будинок відвідує ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Позивач отримав спірний будинок за договором дарування, тобто відповідно до діючого законодавства України, таке майно є його особистою власністю навіть якщо воно отримано в період шлюбу.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку.

Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки вона з 2013 року зареєстрована у будинку за спільною домовленістю сторін та вважає будинок спільною власністю колишнього подружжя. Однак, як зазначено вище, будинок позивач отримав в дар, а майно, набуте ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування є особистою приватною власністю чоловіка (ч. 1.2 ст. 57 СК України), до того ж позивач не надала доказів того, що вона впродовж останніх шести місяців, до подання позовної заяви, користувалась цим приміщенням, або поважність її відсутності в будинку більше шести місяців (ст. 71 ЖК України), оскільки довідка лікаря, якою вона підтверджує наявність хвороби, що стало підставою перебування за межами країни, датована 07.07.2015 роком, більше чотирьох років до подання позову ОСОБА_1 .

Згідно ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки факт не проживання відповідача в житловому будинку доведено належними і допустимими доказами.

Керуючись ст. ст. 10, 76, 77, 81, 247, 259, 264-265, 268, 273, 352, 354ЦПК України, ч. 16, 319, 321, 386, 391, 396 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 ), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , 1967 року народження такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: будинок АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Біляївського районного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 16.10.2020 року.

Суддя Буран В.М.