Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.11.2020 Справа №607/16121/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванко О. М.

за участю секретаря судового засідання Стрілкової М. С.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) про зняття арешту, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_3 , Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) про зняття арешту, який накладений постановою Першої Тернопільської державної нотаріальної контори від 14.08.2007, номер обтяження 5478630, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони про його відчуження №1192 від 29.10.2001.

В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що 17.03.2001 приватним нотаріусом міського нотаріального округу Будз Н. Є. був здійснений виконавчий напис нотаріуса за №1192, відповідно до якого з неї стягнуто 38 290 грн. в користь ОСОБА_3 . На підставі даного виконавчого напису нотаріуса Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження та винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони про його відчуження №1192 від 29.10.2001, який внесено реєстр заборон відчуження.

На даний час відсутні відомості про відкриття та закриття виконавчого провадження відносно неї, а також державним виконавцем не було вжито заходів щодо припинення чинності арешту майна, чим створюється її перешкоди щодо реєстрації права власності.

У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав та обґрунтувань, викладених у позові, позивач вважає, що вказане майно повинно бути звільнено з-під арешту, оскільки не існує жодних підстав для обмеження позивача у користуванні належним йому майном, а існування даного арешту унеможливлює його право вільного розпорядження вказаним майном та порушує його права як власника, а тому, просить суд зняти арешт із вищевказаного майна.

Представник позивача у судовому засіданні зміст позовних вимог підтримав з підстав та обґрунтувань викладених у позові та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд даної справи без її участі, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити, оскільки відсутня перед нею будь-яка заборгованість.

Представник Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд даної справи без участі їх представника та відзив на позов, в якому повідомив, що відсутні відомості про відкриття та закриття виконавчого провадження відносно неї, а також що вказаний арешт може бути знятий на підставі рішення суду.

Правом на подання відповіді на відзив позивач не скористався.

При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши та дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до висновку, що слід задовольнити позов, виходячи з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Судом встановлено, що 14.08.2007 за №5478630 Першою тернопільською державною нотаріальною конторою було зареєстровано обтяження відносно ОСОБА_2 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони про його відчуження №115242-3 від 29.10.2001, який внесено реєстр заборон відчуження, що підтверджується інформаційною довідкою 221252834 від 21.08.2020.

Згідно листа Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) № 75351 від 17.09.2020, в базі даних АСВП відсутня інформацію про відкриті та закритті виконавчі провадження відносно ОСОБА_2 .

Абзацом 1 частини 1 статті 40 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно Постанови № 5 Пленуму ВССУ від 03 червня 2016 року «Про судову практику зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 4Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Спори про право цивільне, пов`язане з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статтей 15,16 Цивільного процесуального кодексу України розглядається в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або інший законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Судом з`ясовано, що на даний час ОСОБА_2 у реєстрі боржників не значиться, виконавчі провадження знищено, однак виконавча служба не має законних підстав для винесення постанови про зняття арешту із всього нерухомого майна ОСОБА_2 , оскільки, згідно частини 5 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий тільки за рішенням суду.

Статтею 41 Конституції України,статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Із змісту ст. 316 ЦК України вбачається, що правом власності є право особина річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1, 5, 6, 7статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, враховуючи те, що позивач у реєстрі боржників не значиться, виконавчі провадження знищено, однак виконавча служба не має законних підстав для винесення постанови про зняття арешту із всього нерухомого майна ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, шляхом зняття арешту, накладеного на нерухоме майно ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), 14.08.2007 за номером обтяження 5478630 Першою тернопільською державною нотаріальною конторою, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони про його відчуження №115242-3 від 29.10.2001, який внесено реєстр заборон відчуження.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 283, 284, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст.316, 319, 358, 391 Цивільного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Задовольнити позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) про зняття арешту.

Зняти арешт, накладений на нерухоме майно ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), 14.08.2007 за номером обтяження 5478630 Першою тернопільською державною нотаріальною конторою, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони про його відчуження №115242-3 від 29.10.2001, який внесено реєстр заборон відчуження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, місцезнаходження: м. Тернопіль, вул. Острозького, буд. 14;

Повний текст рішення суду складено та підписано 12 листопада 2020 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко