ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 листопада 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/5861/20

Головуючий у першій інстанції Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1196/20

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Бечка Є.М., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Кривопиші Я.О.,

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

на заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 серпня 2020 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 10.08.2020, м. Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 р. Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі за текстом АТ КБ «ПриватБанк») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягти з останнього заборгованість у загальній сумі 10556 грн 80 коп., з яких заборгованість за кредитом в сумі 7676 грн 46 коп. та за відсотками за користування кредитом 2880 грн 34 коп., а також 2102 грн 00 коп. на відшкодування судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що вказану заборгованість станом на 31.05.2020 АТ КБ «ПриватБанк» нараховано внаслідок порушення ОСОБА_1 зобов`язань за укладеним ними кредитним договором без номера від 15.01.2013 у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у сумі 7676 грн 46 коп. та відшкодування витрат по сплаті судового збору в розмірі 1528 грн 54 коп.; у задоволенні решти вимог відмовлено. Ухвалюючи його, суд І інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 фактично отримано та використано кредитних коштів у сумі 7676 грн 46 коп., а решта позовних вимог не підтверджена належними і допустимими доказами.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати вказане рішення в частині відмови у задоволенні його позовних вимог щодо стягнення процентів за користування кредитом та ухвалити рішення, яким задовольнити ці вимоги, в іншій частині рішення залишити без змін. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

- підписавши 15.01.2013 анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ОСОБА_1 приєднався до них. Крім того, останній частково виконував умови укладеного сторонами кредитного договору. Користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення боргу, він фактично погоджувався з Умовами та Правилами надання банківських послуг та приєднувався до них у діючих на момент користування коштами редакціях;

- відповідач не заявляв вимог про визнання кредитного договору в цілому або його частин недійсними, а також про зміну чи розірвання договору;

- витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» містить інформацію про умови кредитування, у тому числі щодо сплати відсотків;

- на підставі анкети-заяви ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку. Із виписки по картковому рахунку відповідача вбачається, що останній користувався грошима та частково погашав заборгованість;

- відсутність підпису відповідача на відповідних Тарифах, Умовах та Правилах не свідчить про неукладення сторонами кредитного договору; крім того, відповідач не довів, що його було ознайомлено з іншими тарифами, умовами та правилами;

- в силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України АТ КБ «ПриватБанк» має право на стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по відсотках, які нараховані на прострочений кредит, у відповідності до положень Умов та Правил надання банківських послуг.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.

У справі встановлено таке.

15.01.2013 ОСОБА_1 подав до ПАТ КБ «ПриватБанк» анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. У цій заяві зазначено, що ОСОБА_1 згоден з тим, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами складають між ним і банком договір про надання банківських послуг, що ОСОБА_1 ознайомився з цими Умовами та Правилами до його укладення і згоден з його умовами, що він зобов`язується їх виконувати та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку www.privatbank.ua. В той же час у цій заяві не йдеться про встановлення кредитного ліміту на картку, не зазначено ні вид картки, яку бажав отримати відповідач, ні розмір процентної ставки, під яку надається кредит, ні розмір комісії, ні види послуг, за які її має бути сплачено (копія цієї анкети-заяви на арк. 43).

Витяги з Умов та Правил надання банківських послуг та з Тарифів обслуговування кредитних карт, що затверджені наказом ПАТ КБ «ПриватБанк» від 03.12.2012 № СП-2012-7061750, не містять підпису ОСОБА_1 (арк. 44, 45-75, 76-77).

ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджено витягом з статуту цього товариства (арк. 85-86).

Згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на 31.05.2020 ОСОБА_1 має перед АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 10556 грн 80 коп., з яких заборгованість за кредитом в сумі 7676 грн 46 коп. та за відсотками за користування кредитом 2880 грн 34 коп. Цей розрахунок здійснювався виходячи з процентних ставок за користування кредитом у розмірах 30%, 34,8%, 43,2% на рік та 2,9%, 3,6%, 3,5% на місяць (арк. 8-19).

Із виписки по рахунках відповідача (арк. 20-40) та вказаного вище розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 на погашення кредиту сплатив АТ КБ «ПриватБанк» кошти в період з 29.01.2013 по 30.09.2019 у загальній сумі 560811 грн 45 коп., які товариством спрямовувалися на погашення не тільки кредиту, а й процентів за користування ним. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» містить інформацію щодо кредитних карток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD». Проте ні в даному витязі, ні в усіх інших наявних у справі доказах не вказано, яку саме кредитну картку отримав ОСОБА_1 (арк. 44).

Аналізуючи надані докази і правові норми, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить таких висновків.

Згідно з ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Пункт 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на момент виникнення і тривання спірних правовідносин, приписує, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема про тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит може бути виданий, і орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

Зазначені вище вимоги законодавства до форми та змісту кредитного договору сторонами виконано неповністю.

В силу ч. ч. 1, 2 ст. 549, ч. 1 ст. 1048 ЦК України розмір процентів за користування кредитом є похідним від розміру простроченого кредиту та кількості часу прострочення його сплати.

З розрахунку спірної заборгованості й виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що останній на погашення кредиту сплачував АТ КБ «ПриватБанк» кошти по 30.09.2019, які товариством спрямовувалися на погашення не тільки кредиту, а й процентів за користування ним (арк. 8-19, 20-40). За відсутності доказів отримання ОСОБА_1 конкретно визначеної кредитної картки та за відсутності визначення в укладеному сторонами кредитному договорі типу і розміру відсоткової ставки за користування кредитом суд не може дійти висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» правомірно нараховувало ОСОБА_1 кредитну заборгованість. Тож апеляційний суд не може констатувати, що АТ КБ «ПриватБанк» діяло у передбачений кредитним договором між ними спосіб, спрямувавши частину сплачених ОСОБА_1 коштів на погашення нарахованих ним процентів за користування кредитом. Відповідно апеляційний суд не може констатувати, що АТ КБ «ПриватБанк» правильно визначило розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитом. Ці обставини унеможливлюють задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача прострочених процентів.

Крім того, надані позивачем Тарифи, Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою укладеного сторонами кредитного договору, оскільки вони не підписані ОСОБА_1 і відсутні дані про їх визнання останнім. З викладеного випливає, що суду не надано допустимих доказів, що підтверджують вимоги апеляційної скарги.

Рішення місцевого суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитом у сумі 7676 грн 46 коп. не оскаржується і суд не встановив підстав для його перегляду в цій частині у порядку ч. 4 ст. 367 ЦПК України.

З викладеного випливає, що рішення суду І інстанції підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 серпня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня її складення.

Головуючий: Судді: