Справа № 523/7300/20
Провадження №2/523/2949/20
"24" червня 2020 р. м.Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді- Аліна С.С.
при секретарі- Вовкович І.В.,
розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторінцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, -
До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання у розмірі 2500 грн. щомісячно, з дня подання позовної заяви - 14.05.2020р. і до закінчення навчання - 30.06.2022 рік.
Обґрунтовує свої вимоги тим, що позивачка ОСОБА_1 є рідною донькою відповідача ОСОБА_2 .
Рішенням Одеського апеляційного суду від 17.10.2015 року по справі №523/12459/18, постановлено рішення про те, що відповідача ОСОБА_2 зобов`язано сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 2 000 грн. щомісячно до досягнення повноліття.

Позивачка ОСОБА_1 проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 , однак, на період навчання проживає в гуртожитку.

Як зазначає позивачка ОСОБА_1 , вона є студенткою ІІ курсу факультету германської мови та літератури Чорноморського національного університету імені Петра Могили, денної форми навчання на платній основі, тому немає можливості працювати.

На думку позивачки, відповідач ОСОБА_2 працює, тому у даний момент має можливість надавати їй матеріальну допомогу, однак добровільно надавати допомогу відмовляється.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 15.05.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Сторони у засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, які повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України.

В матеріалах справи міститься відвиз ОСОБА_2 на позовну заяву, в якому пояснив про те, що позивачка ОСОБА_1 з даним питанням до нього не зверталась. Також, відповідач ОСОБА_2 зазначив про те, що його майновий стан суттєво погіршився з моменту останнього ухвалення рішення про стягнення аліментів з наступних підстав.

Відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09.12.2019 року, ОСОБА_2 разом із своєю дружиною ОСОБА_4 усиновили малолітньою дитину.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 дружина відповідача, ОСОБА_4 , померла, відтак на утриманні відповідача залишилася дитина.

Відповідач ОСОБА_2 у своєму відзиві зазначає про те, що на даний момент не працює, йому надана відпустка по долгяду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на період з 25.08.2020 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стосовно стягнення аліментів зазначив наступне, позивачці залишилося 2 роки навчання, що відповідно по п.5.2. договору про надання освітніх послуг, становить 18100 та 20000 грн відповідно, витрати на навчання становлять 1588 грн на місяць, а отже, кожен із батьків має забезпечити половину даної суми, а саме 794 грн. на місяць.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 визнає позовні вимоги частково, а саме у розмірі 800 грн. на місяць.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, про те, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, є частково доказаними, тому підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідною донькою відповідача ОСОБА_2 , факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 22.05.2002 року, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Южненського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 68 (а.с.6).

З матеріалів справи вбачається про те, що позивачка ОСОБА_1 є студенткою Чорноморського національного університету імені Петра Могили, денної форми навчання, період з 01.09.2018р. по 30.06.2022р. за спеціальністю: германські мови та література (переклад включно, перша - англійська мова), що підтверджується Договором про надання освітніх послуг між Чорноморським національним університетом імені Петра Могили та фізичною (юридичною) особою від 01.09.2018 року № 428/18 (а.с.7).

Постановою Одеського апеляційного суд від 17.10.2019р. рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02.04.2019р. - скасовано. Прийнято нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання доньки ОСОБА_1 починаючи з дня звернення до суду. Стягнуто додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. тобто ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.с.8-10)ю.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі.

Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов`язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення дитини. При вирішенні спору суд має врахувати положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Конвенцією про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В Декларації прав дитини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримає захист та допомогу.

Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

Батьки дитини мають рівні обов`язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст.199 СК України, передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється уразі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182цього Кодексу. а саме:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Окрім цього, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197цього Кодексу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15.

Судом встановлено про те, що 24.11.2016р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено шлюб, який зареєстровано в Першому відділі реєстрації актів цивільного стану суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 1179. Після шлюбу ОСОБА_5 змінила своє прізвище на « ОСОБА_6 » (а.с.35).

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 09.12.2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 усиновлено малолітню дитину (а.с.37-39).

ІНФОРМАЦІЯ_5 . ОСОБА_4 - померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 12957 (а.с.36).

З матеріалів справи, вбачається про те, що наказом АТ «Одесаобленерго» від 14.05.2020р. №3109-о ОСОБА_2 надано відпустку одинокому батьку з 15.06.2020 року по 05.07.2020 рік (а.с.33).

Наказом АТ «Одесаобленерго» від 14.05.2020р. №3110-о ОСОБА_2 надано щорічну основну відпустку з 06.07.2020 року по 22.08.2020 рік (а.с.34).

Наказом АТ «Одесаобленерго» від 15.05.2020р. №3111-о ОСОБА_2 надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 25.08.2020 року по 28.08.2021 рік (а.с.32).

Згідно ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

При цьому суд враховує положення ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об`єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів.

Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду до закінчення навчання, оскільки позивачкою ОСОБА_1 не надано обґрунтованого розрахунку суми аліментів у розмірі 2500 грн., які просила стягнути з відповідача.

Крім того, судом встановлено та відповідачем підтверджено те, що на його утриманні знаходиться малолітня дитина, син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме відповідач знаходиться відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 25.08.2020 року по 28.08.2021 рік.

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд, допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із штампом суду на позовній заяві, позивач подав її 14.05.2020 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти потрібно стягувати з відповідача, починаючи з 14.05.2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ч. 1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За положеннями вищевказаних норм, суди мають належним чином обґрунтовувати свої рішення.

Аналогічна позиція підтримується і практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, де зазначено про те, що Європейський Суд встановив порушення ст. 6 Конвенції, у тому числі через те, що національні суди не дали відповідь на аргументи заявниці стосовно правдивості показів свідків та дійсності документів, хоча ці докази були визначальними для рішення по справі.

Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 13, 16, 141, 263-265, 280-283, 430 ЦПК України, ст.ст. 141, 191, 199, 200 суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви - 14.05.2020 року до закінчення навчання - 30.06.2022 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. на користь держави.

Копію заочного рішення направити сторонам по справі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи, але не раніше закінчення терміну оголошеного в Україні карантину.

Рішення складено та підписано 24.06.2020 р.

Суддя Аліна С.С.