УХВАЛА

Іменем України

09 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 755/5346/15-ц

провадження № 61-13302ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 лютого 2020 року за заявою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 07 листопада 2014 року в справі № 1608-14 за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі -

ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 07 листопада 2014 року у справі № 1608-14 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року заяву ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено.

Видано виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 07 листопада 2014 року у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користьПАТ «Укрсоцбанк» 946 508,61 грн заборгованості, а також витрати, пов`язані з розглядом справи в третейському суді у розмірі 9 865,09 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із указаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва

від 30 березня 2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2020 року відмовлено

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва

від 30 березня 2015 року.

07 вересня 2020 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу

ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 лютого

2020 року.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ).

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону № 460-ІХ.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Статті 293 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання заяви до суду) наведено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Так, відповідно до пункту 33 частини першої статті 293 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання заяви до суду) можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Згідно із частиною третьою статті 389-11 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання заяви до суду) ухвала суду про відмову у видачі виконавчого листа може бути оскаржена сторонами протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення судом в апеляційному порядку.

Аналогічні положення містяться у статтях 353, 487 ЦПК України в чинній редакції Закону.

Оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду вказаними нормами цивільного процесуального законодавства не передбачене.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції, встановивши, що апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не може бути оскаржено в апеляційному порядку, дійшов правильного висновку про відмову в відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 761/23218/17 (провадження № 14-172цс19) вказано, що «обмеження права на апеляційне оскарження ухвал окремо від рішення щодо суті спору є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати безперспективність такого оскарження. Передбачені процесуальним законом обмеження права на окреме оскарження судових рішень, в тому числі з підстав порушення правил предметної юрисдикції щодо ухвали суду першої інстанції про залишення без розгляду вказаної заяви про перегляд заочного рішення не нівелюють для учасника судового процесу можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ настільки, щоб завдати шкоди самій суті цього права».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 (провадження

№ 61-19138сво18) зроблено висновок, що «право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення».

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК Україниу разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 14 лютого

2020 року за заявою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 07 листопада 2014 року в справі № 1608-14 за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська