Справа №359/8962/19
Провадження №2/359/814/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

за участю представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та пені,

встановив:

1. Зміст доводів пред`явленого позову.

1.1. У вересні 2019 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 28 травня 2019 року він позичив відповідачу грошові кошти в розмірі 14500 гривень, а ОСОБА_2 зобов`язався повернути позивачу грошові кошти у такій самій сумі до 30 липня 2019 року. У разі неналежного виконання цього грошового зобов`язання відповідач зобов`язався сплатити ОСОБА_4 пеню в розмірі 1% від суми боргу за кожен день прострочення. ОСОБА_2 не повернув позивачу позику в обумовлений строк, у нього виник борг за договором позики в розмірі 14500 гривень та пеня в розмірі 7395 гривень. Відповідач відмовляється добровільно погасити вказаний борг.

1.2. Тому ОСОБА_4 просить суд стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики в розмірі 14500 гривень та пеню в розмірі 7395 гривень.

2. Інформація про рух цивільної справи.

2.1. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 10 жовтня 2019 року (а.с.20-21) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

2.2. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 10 січня 2020 року (а.с.29) підготовче провадження було закрито та призначено розгляд цивільної справи по суті.

2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду, занесеною до протоколу судового засідання від 22 червня 2020 року (а.с.68-69), було задоволено клопотання представника відповідача Динник О.В. про допит ОСОБА_2 в якості свідка.

3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

3.1. У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов, наполягає на його задоволенні.

3.2. ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 не визнають позов та заперечують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що ОСОБА_4 уклав з відповідачем договір про надання послуг з будівництва барбекю-комплексу, а не договір позики. Ця обставина свідчить про те, що підстави для стягнення боргу за договором позики відсутні. Тому ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 просять суд відмовити у задоволенні позову.

4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

4.1. 26 червня 2019 року ОСОБА_2 склав розписку (а.с.6), зі змісту якої вбачається, що 28 травня 2019 року він отримав від позивача грошові кошти в розмірі 14500 гривень та зобов`язався повернути ОСОБА_4 грошові кошти у такій самій сумі до 30 липня 2019 року. У разі неналежного виконання цього грошового зобов`язання ОСОБА_2 зобов`язався сплатити позивачу пеню в розмірі 1% від суми боргу за кожен день прострочення.

4.2. Ця обставина свідчить про те, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 49 «Забезпечення виконання зобов`язання» та главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України.

5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

5.2. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

5.3. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

5.4. Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

5.5. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

5.6. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

5.7. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

5.8. Згідно з ч.1-ч.2 ст.77 та ч.2 ст.78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

6.1. У судовому засіданні ОСОБА_2 , допитаний в якості свідка, показав, що в квітні-травні 2019 року відповідач домовився з ОСОБА_4 з приводу того, що протягом чотирьох тижнів він виконає будівельні роботи з облаштування барбекю-комплексу з гранітного каменю. Позивач зобов`язався сплатити ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 39500 гривень: щотижня - по 10000 гривень. На початку травня 2019 року відповідач розпочав виконання будівельних робіт. ОСОБА_4 сплатив йому грошові кошти в розмірі 4500 гривень за перший тиждень та 9000 гривень за другий тиждень. Крім того, перед початком виконання будівельних робіт він сплатив відповідачу грошові кошти в розмірі 1000 гривень. У зв`язку з тим, що позивач припинив фінансування будівництва, ОСОБА_2 припинив виконання будівельних робіт.

6.2. За правилом ч.1 ст.1050 ЦК України показання ОСОБА_2 не можуть підтверд-жувати безгрошовість договору позики, укладеного між ОСОБА_4 та відповідачем. Тому показання ОСОБА_2 є недопустимим доказом в розумінні ч.2 ст.78 ЦПК України. Крім того, в матеріалах цивільної справи містяться копії фотографій з зображеннями результатів виконання відповідачем будівельних робіт (а.с.44-48). Однак ці письмові докази не спростовують достовірність розписки, складеної ОСОБА_2 , та жодним чином не підтверджують того, що грошові кошти в розмірі 14500 гривень були передані відповідачу як оплату за виконані будівельні роботи, а не в якості позики. Тому вказані копії фотографій є неналежними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України.

6.3. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 повернув позивачу позику в обумовлений в розписці строк. Тому у відповідача виник борг за договором позики в розмірі 14500 гривень та пеня в розмірі 7395 гривень. Ця обставина підтверджується письмовим розрахунком, викладеним в позовній заяві (а.с.2). ОСОБА_2 відмовляється добровільно погасити борг за договором позики.

6.4. З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь ОСОБА_4 належить стягнути борг за договором позики в розмірі 14500 гривень та пеня в розмірі 7395 гривень.

7. Розподіл судових витрат.

7.1. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До таких витрат належать витрати на професійну правничу допомогу.

7.2. Згідно з ч.1-ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

7.3. ОСОБА_4 сплатив судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок та витратив грошові кошти в розмірі 2600 гривень на професійну правничу допомогу. Ці обставини підтверджуються квитанцією №22812430 від 19 вересня 2019 року (а.с.5) та платіжним дорученням № від 5 серпня 2019 року (а.с.15). Пред`явлений позов задоволений в повному обсязі.

7.4. З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 768 гривень 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2600 гривень.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та пені задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг за договором позики в розмірі 14500 гривень та пеня в розмірі 7395 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати на оплату судового збору в розмірі 768 гривень 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2600 гривень.

Повний текст рішення суду складений 10 серпня 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець