Справа № 419/1794/20
Провадження № 2/419/371/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Мартинюка В. Б.,

за участю: секретаря - Московченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

18.09.2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовною заявою, посилаючись на те, що вони є співвласниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_4 зареєстрована у вищевказаній квартирі, проте з 2014 року не проживає в ній, однак у добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації, що перешкоджає позивачу реалізувати в повній мірі права власника на користування та розпорядження своїм майном.

На підставі вищенаведеного, позивачі просять суд визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , не з`явились, надавши суду письмову заяви, в якій позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд розглядати справу за їх відсутністю.

Відповідач ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилась, надавши суду письмову заяви, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю.

Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 18.03.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання у справі на 03.04.2019 року на 14.30 годин.

Судовим розглядом встановлено, після смерті ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовною заявою, посилаючись на те, що вони є співвласниками квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .Однак копією свідоцтва про право власності житло від 08.10.2009 року, підтверджується, що відповідач по справі ОСОБА_4 також є співвласником вищезазначеної квартири (а.с. 13).

Суд звертає увагу позивачів на те, що ч. 2 ст. 405 ЦК України не передбачає можливості позбавлення права користування житловим приміщенням особи, яка є його співвласником.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Положеннями ст. ст. 383 ЦК України, 150 ЖК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

На підставі вищевикладеного, вирішуючи питання щодо наявності підстав для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд виходить з того, що відповідач не втратив право власності на вищевказану квартиру, в силу вимог ст. ст. 319, 321 ЦК України. За таких обставин, суд, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки положення ч. 2 ст. 405 ЦК України не розповсюджуються на спірні правовідносини.

Так, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про припинення права власності ОСОБА_4 на вищевказану квартиру.

На підставі ст. ст. 15, 317, 319, 321, 346, 355, 369, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: В.Б. Мартинюк