Справа № 472/864/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" жовтня 2020 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Чаричанського П.О.,

за участю секретаря Фігурської К.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про встановлення факту прийняття спадщини, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

19 серпня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про встановлення факту прийняття спадщини, про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат - ОСОБА_3 , про що 19.07.2004 року зроблено відповідний актовий запис за №19 виконавчим комітетом Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області.

Після смерті брата відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи те, що на час відкриття спадщини позивач проживала разом із спадкодавцем і заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину.

У березні 2020 року позивач звернулася до нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину та надала довідку Катеринівської сільської ради №64/04-05 від 20.01.2020 року згідно якої ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 з 14 травня 1981 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . За вказаною адресою проживала сестра - ОСОБА_2 з 05.04.2000 року по 25 травня 2004 року.

Але нотаріус роз`яснила, що вона пропустила визначений законом строк для прийняття спадщини та рекомендувала звернутися до суду з метою визнання додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки зареєстрована за іншою адресою, ніж спадкодавець.

Тому позивач звернулася з відповідною позовною заявою до суду, де просить встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини з 05.04.2000 року по 14.07.2004 рік, встановити факт прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 у вигляді права на земельну частку (пай) загальною площею 10,04 умовних кадастрових гектарів по колишньому КСП «Плавні» Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у вигляді права на земельну частку (пай) загальною площею 5,45 умовних кадастрових гектарів по колишньому КСП «Промінь» Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, крім того просить визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала повністю з тих же підстав зазначених в позові та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Катеринівської сільської ради Гасюк П.П. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву в якій зазначив, що вимоги позивача визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що є односельчанкою з позивачкою та з померлим ОСОБА_3 . Позивачка проживала по вул.. Гагаріна в с. Катеринівка, в 2001 році вона поїхала в м. Тернопіль. Через деякий проміжок часу у ОСОБА_3 померла співмешканка, тому ОСОБА_2 приїхала в село і жила з братом, доглядала його поки він не помер. Поховання брата провела позивачка.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона працювала поштаркою в с. Катеринівка Веселинівського району Миколаївської області. ОСОБА_3 проживав з співмешканкою, коли померла співмешканка позивачка приїхала до брата та почала проживати разом з ним, оскільки той хворів. Коли помер брат позивачки ОСОБА_3 остання провела його поховання.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Що стосується встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Катеринівка Веселинівського району Миколаївської області помер - ОСОБА_3 . Його смерть було зареєстровано виконавчим комітетом Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, про що 19 липня 2004 року складено відповідний актовий запис за №19, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 ЦК України визначено, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи те, що на час відкриття спадщини позивач проживала разом із спадкодавцем і заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину.

При зверненні позивачем до нотаріальної контори з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину, однак їй було надано довідку - роз`яснення в якій зазначено, що позивач пропустила визначений законом строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом. Звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України визначено, що умовою прийняття спадщини є саме факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не реєстрація за однією адресою.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема ч. 2 вказаної статті передбачає у судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявниці за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Вказана позиція викладена в постановах Верховного суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 та від 01.07.2020р. по справі №222/1109/17.

Факт постійного проживання заявниці ОСОБА_2 з її покійним братом ОСОБА_3 на час відкриття спадщини з 05.04.2000 року по 14.07.2004 року за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

- довідкою Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області № 238/04-05 від 12.05.2020 року, згідно якої ОСОБА_2 провела поховання брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15)

- показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які в судовому засіданні підтвердили факт спільного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_2 з її покійним братом ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі наданих та досліджених у судовому засіданні доказів та, враховуючи, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, суд дійшов висновку про те, що заява про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини підлягає задоволенню.

Що стосується факту прийняття спадщини судом встановлено.

Згідно довідки Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області № 237/04-05 від 12.05.2020 року, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , була постійною жителькою с. Катеринівки Веселинівського району Миколаївської області з 1983 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадкоємець за Заповітом співмешканець - ОСОБА_3 , який прийняв спадщину після смерті співмешканки в шестимісячний строк з дня смерті шляхом провів її поховання, зберігав сертифікат на право на земельну частку (пай).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла, про що Катеринівською сільською радою Веселинівського району зроблено запит №28 /а.с.16/.

За життя ОСОБА_4 30 березня 2000 року склала заповіт, посвідчений секретарем Катеринівської сільської ради 13.03.2000 року і зареєстрований у реєстрі за №43, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.12.2019 року, яким зробила розпорядження: належну за законом право на земельну частку (пай) заповіла ОСОБА_3 , повністю.

Згідно довідки відділу у Веселинівському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області №146/138-19 від 18.12.2019 року ОСОБА_4 значиться в списках осіб, які мають право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Плавні» Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області за №38. Згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Плавні» Катериніваської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області за гр. ОСОБА_4 було зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай), серія МК №0195397 від 27 грудня 1997 року загальною площею 10,04 умовних кадастрових гектарів, який зареєстровано 27 грудня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №8118, отримання якого завірено підписом. Земельна частка (пай) в натурі (на місцевості) не виділялась, Державний акт на право власності на земельну ділянку взамін сертифікату на ОСОБА_4 не виготовлявся.

Виходячи з наведеного ОСОБА_4 за життя набула право на земельну частку (пай) загальною площею 10,04 умовних кадастрових гектарів по колишньому КСП «Плавні» Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області у відповідності до вимог чинного на той час законодавства.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК України РСР (далі ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчується до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно з п.п. 4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема ч. 2 вказаної статті передбачає у судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.95 встановлено, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місце відкриття - останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Статтею 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини».

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

На час відкриття спадщини ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , була постійною жителькою с. Катеринівка Веселинівського району Миколаївської області з 1983 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадкоємець за Заповітом співмешканець - ОСОБА_3 , який прийняв спадщину після смерті співмешканки в шестимісячний строк з дня смерті шляхом: провів її поховання, зберігав сертифікат на право на земельну частку (пай).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №61432911 від 26.08.2020 року (наданої на запит суду) спадкова справа після смерті ОСОБА_4 - в спадковому реєстрі відсутня.

Таким чином, згідно ст. ст. 534, 549 ЦК УРСРза життя ОСОБА_3 прийняв у спадщину та набув право на земельну частку (пай) загальною площею 10,04 умовних кадастрових гектарів у порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , але за життя не встигла отримати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку.

А тому, суд приходить до висновку, що заява в частині встановлення факту прийняття спадщини є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню, а факт вступу ОСОБА_3 в управління та володіння спадковим майном, встановленим.

Що стосується визнання права власності на спадкове майно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 в с. Катеринівка Веселинівського району Миколаївської області, про що виконавчим комітетом Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області складено відповідний актовий запис за №19 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

За життя спадкодавець заповіту не склав, тому право на спадщину отримала сестра ОСОБА_2 , як така що проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно довідки - роз`яснення №149/02-31 від 25.03.2020 року виданої Веселинівською державною нотаріальною конторою Миколаївської області, була надано відмову у вчиненні нотаріальний дій, а саме було вказано, що ОСОБА_2 було пропущено строк для прийняття спадщини, не можливо встановити факт прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_3 згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 р. шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті співмешканки ОСОБА_4 , не надано правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Відповідно до повторного свидетельства о заключении брака (рос. мовою) серії І-ТО №714729 від 11.04.2008 року ОСОБА_2 (рос. мовою) уклала шлюб з ОСОБА_8 , та змінила прізвище на " ОСОБА_2 " (рос. мовою).

Згідно свидетельства о рождении (рос. мовою) ОСОБА_2 (рос. мовою), ІНФОРМАЦІЯ_5 серії НОМЕР_3 , в графі батьки зазначено, мати - ОСОБА_10 (рос. мовою) /а.с.10/.

Згідно свидетельства о рождении (рос. мовою) ОСОБА_11 (рос. мовою), ІНФОРМАЦІЯ_6 серії НОМЕР_4 , в графі батьки зазначено, мати - ОСОБА_10 (рос. мовою) /а.с.12/.

Виходячи з наведеного підтверджується родинний зв`язок між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (сестра - брат).

Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 01.03.2013 року, узагальнення якого викладенні в листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (далі Пленум №6) при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності.

Згідно довідки відділу у Веселинівському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області № 146/138-19 від 18.12.2019 року ОСОБА_3 значиться в списках осіб, які мають право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Промінь» Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області за № 62. Згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Промінь» Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області за гр. ОСОБА_3 зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай), серія МК № 0180586 від 23 вересня 1997 року, загальною площею 5,45 умовних кадастрових гектарів, який зареєстровано 23 вересня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 5865, отримання якого завірено підписом. Земельна частка (пай) в натурі (на місцевості) не виділялась, Державний акт на право на земельну ділянку взамін сертифікату на гр. ОСОБА_3 не виготовлявся (а.с. 22).

У відповідності до вимог п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Таким чином, аналізуючи перевірені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 за життя набув право на земельну частку (пай) загальною площею 5,45 умовних кадастрових гектарів по колишньому КСП «Промінь» Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області у відповідності до вимог чинного на той час законодавства.

Згідно з п.3.5 Пленуму №6, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» (в редакції чинної на момент виникнення правовідносин), ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 року право на земельну частку (пай) можуть бути об`єктом спадкування.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про Практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних спорів» визначено, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта про право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК України.

Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст. 1220 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Крім того, ст.ст.1218, 1268 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, і що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №61432970 від 26.08.2020 року (наданої на запит суду) спадкова справа після смерті ОСОБА_3 - в спадковому реєстрі відсутня.

Таким чином, згідно ст.ст. 1262, 1268 ЦК України позивачка ОСОБА_2 , як спадкоємиця за законом набула право на земельну частку (пай) після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , який за життя набув право на земельну частку (пай) розміром 5,45 умовних кадастрових гектарах,але за життя не встигла отримати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку.

Крім того позивачка ОСОБА_2 , як спадкоємниця за законом набула право на земельну частку (пай) розміром 10,04 умовних кадастрових гектарах, після спадкодавця ОСОБА_3 , який в свою чергу успадкував вказане право на земельну частку (пай) за заповітом після смерті ОСОБА_4 , про те за життя не встих оформити спадкових прав.

Враховуючи викладене, та не можливістю ОСОБА_2 оформити спадкові права в позасудовому порядку (нотаріально), вказане право підлягає захисту в судовому порядку шляхом задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про встановлення факту прийняття спадщини, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженки села Осколкове Алейського району Алтайського краю, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , разом із спадкодавцем - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Катеринівка Веселинівського району Миколаївської області, на час відкриття спадщини з 05 квітня 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт прийняття ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Катеринівка Веселинівського району Миколаївської області, спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 с. Катеринівка Веселинівського району Миколаївської області, у вигляді права на земельну частку (пай) загальною площею 10,04 умовних кадастрових гектарів по колишньому КСП "Плавні" Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, яке належало померлій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія МК №0195397 від 27 грудня 1997 року, зареєстрованого 27 грудня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №8118.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженки села Осколкове Алейського району Алтайського краю, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Катеринівка Веселинівського району Миколаївської області:

- право на земельну частку (пай) загальною площею 5,45 умовних кадастрових гектарів по колишньому КСП "Промінь" Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, яке належало померлому згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія МК №0180586 від 23 вересня 1997 року, зареєстрованого 23 вересня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №5865.

- право на земельну частку (пай) загальною площею 10,04 умовних кадастрових гектарів по колишньому КСП "Плавні" Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, яке ОСОБА_3 успадкував після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке належало останній згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія МК №0195397 від 27 грудня 1997 року, зареєстрованого 27 грудня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №8118.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіП. О. Чаричанський

Дата складання повного судового рішення 09.11.2020 року.