Справа № 462/486/20 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 22-ц/811/1521/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 березня 2020 року в складі судді Іванюк І.Д. у справі за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,-

встановила:

У січні 2020 року позивач ТзДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 27.04.2018 між ТзДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» та ОСОБА_2 укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АК/8867623, забезпечений транспортний засіб «Мерседес Бенс», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

11.02.2019 року о 19:30 год. на перехресті вул. Виговського-Городоцька в м. Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Мерседес» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , при цьому ОСОБА_1 проявив неуважність до дорожньої обстановки, внаслідок чого відірвались задні колеса керованого ним автомобіля, які завдали технічні пошкодження автомобілю марки «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 .

Постановою Залізничого районного суду м. Львова від 03.04.2019 року у справі № 462/1223/19 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП.

Відповідно до умов договору страхування ТзДВ СК «Ю.ЕС.АЙ.» відшкодувало власнику транспортного засобу «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_2 витрати на ремонт автомобіля в сумі 80 000 грн.

Оскільки ДТП стала наслідком невідповідності технічного стану забезпеченого транспортного засобу існуючим вимогам ПДР України, у зв`язку з цим, на підставі ст. 38 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у позивача виникло право зворотньої вимоги до відповідача на відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу).

Із врахуванням наведеного, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзДВ СК «Ю.ЕС.АЙ.» кошти, сплачені на відшкодування заподіяної шкоди у розмірі 80 000,00 грн. та понесені судові витрати у сумі 2102,00 грн.

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25 березня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» страхове відшкодування у розмірі 80000,00 грн., а також 2102,00 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , вважає незаконним та необгрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що на момент скоєння ДТП він керував транспортним засобом не знаючи про його несправність, не був власником автомобіля, а відтак згідно із нормами чинного законодавства не повинен відшкодовувати шкоду, завдану потерпілому через несправність такого транспортного засобу.

Також, суму страхового відшкодування у розмірі 80000 грн. він вважає надмірно завищеною та не підтвердженою належними доказами, оскільки більшість пошкоджень в автомобілі «Мерседес» реєстраційний номер НОМЕР_2 вже були на момент зіткнення, або сталися після такого зіткнення, при цьому аварійний сертифікат про оцінку вартості майнової шкоди складався 25.02.2019, тобто значно пізніше ніж сталася ДТП, а інших доказів, зокрема висновку експерта, до матеріалів справи не додано.

Звертає увагу, що згідно вимог законодавства, розмір відповідальності завдавача шкоди обмежується різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, зазначеною в страховому полісі.

Натомість, суд першої інстанції стягнув з відповідача розмір виплаченого страхового відшкодування у сумі 80000 грн, незважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент настання ДТП була застрахована позивачем згідно полісу серія АК/8867623, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну 100000 грн.

Крім цього, суд першої інстанції розглягнув справу без участі і повідомлення сторін, незважаючи на те, що відповідач заперечив проти такого та подав клопотання про розгляд справи у його присутності.

Просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 березня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є стягнення шкоди, розмір якої не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Виключно бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які вже висловлені, зокрема, у позові заяві та апеляційній скарзі, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц).

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги місцевий суд виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода та пошкодження автомобілю марки «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_2 стали безпосереднім наслідком несправності технічного стану транспортного зассобу «Мерседес Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , а тому ТзДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» має право на стягнення з відповідача в порядку регресу понесених витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, у розмірі 80000 грн.

Розглядаючи даний спір та перевіряючи законність оскаржуваного рішення згідно вимог ЦПК України, судова колегія враховує таке.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ч. 1 ст. 1 ЦК України).

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, юридичні факти, заподіяння матеріальної та моральної шкоди тощо, а також вони можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ст. 11 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 11.02.2019 о 19.30 год. на перехресті вул. Виговського-Городоцькій в м. Львові, керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед виїздом не перевірив і не забезпечив технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, яким він керував, а саме в автомобілі були відсутні болти кріплення коліс, проявив неуважність до дорожньої обстановки, внаслідок чого відірвались задні колеса керованого ним автомобіля та завдали технічні пошкодження автомобілю марки «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Постановою Залізничного районного суду міста Львова від 03.04.2019, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. (а.с. 5).

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11.02.2019, а також вина відповідача ОСОБА_1 у цій дорожньо-транспортній пригоді, визначені у постанові Залізничного районного суду м. Львова від 03.04.2019, відтак в силу статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Мерседес Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ТзДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», згідно полісу серії № АК/8867623, за яким страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду заподіяну життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну 100 000 грн., франшиза дорівнює нуль гривень (а.с. 4).

Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 вбачається, що автомобіль марки «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_4 (а.с. 21).

З акту (протоколу) огляду транспортного засобу від 12.02.2019 р. встановлено, що автомобілю марки «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_2 завдано наступні пошкодження: розбито переднє вітрове скло, заднє ліве бокове скло, пошкоджений передній бампер, розбиті передня ліва та права фари, можливі приховані пошкодження будуть виявленні при додатковому огляді (а.с. 17-19).

Дані пошкодження відповідають опису пошкоджень до схеми ДТП від 11.02.2019, що спростовує відповідні доводи апелянта в частині складання протоколів огляду автомобіля значно пізніше дати ніж сталася ДТП, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася 11.02.2019, при цьому акт огляду автомобіля уповноваженою особою страхової компанії ОСОБА_5 складений 12.02.2019.

Відповідно до аварійного сертифікату № 70-D/51/3 від 25.02.2019, складеного ФОП ОСОБА_6 , вартість матеріального збитку, завданого автомобілю марки «Мерседес» реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП з урахуванням фізичного зносу, з урахуванням ПДВ становить 87869,01 грн. (а.с. 12-15).

Згідно із угодою про розмір страхового відшкодування від 16.05.2019 р. позивач ТзДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» та власник автомобіля марки «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 дійшли згоди щодо того, що сума матеріального збитку за страховим випадком від 11.02.2019 р. складає 80000,00 грн., тобто зменшили суму відшкодування, встановлену аварійним комісаром (а.с. 11).

На підставі платіжного доручення № 16601 від 03.06.2019 року позивач здійснив виплату ОСОБА_4 , як власнику пошкодженого автомобіля, страхове відшкодування в розмірі 80 000,00 грн (а.с. 8).

Звертаючись з позовними вимогами позивач ТзДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.»покликався на те, що оскільки ДТП стала наслідком невідповідності технічного стану забезпеченого транспортного засобу існуючим вимогам ПДР України, у страховика, на підставі ст. 38 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виникло право зворотної вимоги до відповідача на відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу).

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) є спеціальним законодавчим актом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

В свою чергу, згідно із п. 38.1.1 (г) ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

У страхових відносинах при регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється, коли, наприклад, страховик сплачує потерпілому страхове відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності, та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить зі змісту статей 599 та 1191 ЦК України, згідно з якими зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Тобто під час регресу право зворотньої вимоги не переходить від однієї особи до іншої, воно є новим правом кредитора за новим регресним зобов`язанням. Це право виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою. При регресі право регресної вимоги виникає у третьої особи після виконання такою особою обов`язку за боржника та, відповідно, після припинення основного (деліктного) зобов`язання, тоді й виникає нове - регресне зобов`язання.

Отже, виплативши за договором страхування страхове відшкодування, страховик виконує обов`язок відшкодувати шкоду третім особам, завдану його страхувальником, після чого у нього може у певних випадках виникнути право регресної вимоги.

Встановивши, що дорожньо-транспортна пригода, за наслідками якої спричинено пошкодження автомобіля марки «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_2 , стала безпосереднім наслідком несправності технічного стану транспортного засобу «Мерседес Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який на відповідній правовій підставі володів цим автомобілем, суд першої інстанції прийшов правильного висновку, що ТзДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» має право на стягнення з відповідача в порядку регресу понесених витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування в розмірі 80000 грн.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

З огляду на викладене, відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 03 листопада 2020 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета