Справа № 368/734/20
Рішення

Іменем України

"17" листопада 2020 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

головуючого - суддя Закаблук О.В.

при секретарі Гембал В.В.

За участі:

Відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд, -

В С Т А Н О В И В :

13.07.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій позивачка просила суд винести рішення, на підставі якого:

- стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі ј заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду.

Свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_2 в мотивувальній частині позовної заяви обґрунтовує наступними обставинами.

15.03.2013 року був укладений шлюб між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2 ) та ОСОБА_1 , який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 310, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .

Рішенням Печорського районного суду міста Києва від 15.07.2019 року у справі за №757/19296/19 шлюб між сторонами був розірваний.

У період шлюбних відносин у сторін народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

Дитини проживає разом із матірю, задля безпеки дитини та її матері, адреса фактичного місця проживання не зазначається.

На підтвердження проживання матері з дитиною надаємо витяг з розпорядження від 19.03.2020 року за № 262 про визначення способу участі батька у вихованні дитини.

Дитина проживає разом із матір`ю за місцем її проживання. Відповідач вихованням дитини не займається, будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина повністю знаходиться на утриманні матері, що ставить її в складне матеріальне становище. Обов`язок щодо виховання та матеріального забезпечення покладається на обох батьків. Спільної згоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто.

Положеннями статті 48 та 51 Основного Закону України проголошено право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї та обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Виходячи зі змісту частини 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однаковії відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За приписами частини 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. По того ж. обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб.

Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони в шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, шоб забезпевизнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батько (ки) або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).

Згідно з частинами 1. 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, відповідач зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття і у разі ухилення від цього обов`язку кошти на утримання стягуються в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 180 - 183, 191 СК України, 1 - 502 ЦПК України, - позивачка просить суд задовольнити позовні вимоги, викладені в мотивувальній частині позовної заяви.

13.07.2020 року автоматизованою системою документобігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

23.10.2020 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 12 год. 00 хв. 17.11.2020 року.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 17.11.2020 року, позивачка ОСОБА_2 не з`явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій позивачка просить суд слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 17.11.2020 року, відповідач ОСОБА_1 позов визнав, йому судом в судовому засіданні було роз`яснено процесуальні наслідки визнання позову, які йому зрозумілі.

Повне, беззаперечне визнання позову відповідачем ОСОБА_1 в підготовчому судовому засіданні дає підставу суду застосувати положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Отже, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд приходить до висновку щодо можливості винесення судового рішення по результатам підготовчого судового засідання, не призначаючи судове засідання до основного судового розгляду по суті.

Суд, вислухавши відповідача, (який позовні вимоги підтримав в повному обсязі), дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, шляхом винесення судового рішення, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, (альтернативна підсудність).

Так, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з довідки, яка видана 27.07.2020 року відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, відповідач по справі, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Спір стосується стягнення аліментів.

Відповідно, враховуючи предмет спору, та місце реєстрації відповідача ОСОБА_2 , даний спір підсудний Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдикції на підставі ч. 1 ст. 27 ЦПК України, - загальні правила підсудності.

Фактичні обставини справи, та застосування до них матеріального та процесуального права.

Позивачем по справі є фізична особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Шарин Уманського району Черкаської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , виданий 04 квітня 2013 року Уманським РС УДМС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачем по даній справі є фізична особа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Червоне Андрушівського району Житомирської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий 03 лютого 2007 року Печерським РУ ГУ МВС України в місті Києві, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Предметом спору є аліментні зобов`язання.

Так, позивачка ОСОБА_2 просить суд винести рішення, на підставі якого:

- стягувати аліменти на малолітню дитину до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви до суду.

Суд вважає, що позовні вимоги у виді стягнення аліментів на малолітню дитину до досягнення дитиною повноліття підлягають до задоволення в повному обсязі, з огляду на наступне.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні.

15 березня 2013 року позивачка ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_1 .

Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , яке видане 15 березня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, в якому зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Червоне Андрушівського району Житомирської області, Україна, громадянин України, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка село Шарино Уманського району Черкаської області, Україна, громадянка України, зареєстрували шлюб 15 березня 2013 року, про що 15.03.2013 року складено відповідний актовий запис за № 310.

Прізвища після державної реєстрації шлюбу:

Чоловіка - ОСОБА_1 .

Дружини - ОСОБА_2 .

Від спільного шлюбу сторони мають одну малолітню дитину, - сина, - ОСОБА_3 , 2013 року народження.

Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 , яке видане 24 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, в якому зазначено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Київ, Україна, про що 24 грудня 2013 року складено відповідний актовий запис за № 3664.

В графі «Батьки» зазначені:

Батько - ОСОБА_1 , - відповідач по даній справі.

Мати - ОСОБА_2 , - позивачка по справі.

Проте, подальше сімейне життя у сторін не склалося, та сторони розлучилися.

Даний факт підтверджується копією рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2019 року в справі № 757/19296/19 - ц, згідно з резолютивною частиною якого шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , - розірвано.

Як вбачається з матеріалів справи малолітня дитина станом на час слухання справи проживає з позивачкою.

Відповідно, суд вважає, що відповідач ОСОБА_1 має аліментні зобов`язання перед позивачкою ОСОБА_2 з огляду на наступні норми права.

Норми матеріального права, зокрема, норми СК України, які були застосовані судом при вирішенні спору щодо:

-стягнення аліментів на дитину:

Так, згідно з ст.. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Суд наголошує на тій обставині, що обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч. 2 статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Окрім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789 - ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, дитині, в усякому разі, зокрема, на відносини між біологічними батьками, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.

Підставою для виникнення права неповнолітньої дитини на утримання від батьків є сукупність юридичних фактів:

1. Наявність споріднення. В даному випадку споріднення між дитиною та відповідачем доведено свідоцтвом про народження дитини НОМЕР_7 , яке видане 24 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, де в графі «батько» зазначений відповідач по справі, - ОСОБА_1 ;

2. Недосягнення дитиною, - ОСОБА_3 повноліття, тобто недосягнення дитиною на момент подачі позову про стягнення аліментів вісімнадцятирічного віку.

Враховуючи вищевикладене, відповідач по справі, - ОСОБА_1 зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Що стосується виду та розміру аліментів, що підлягають до стягнення, то суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Так, в даному випадку позивачка ОСОБА_2 бажає стягувати аліменти з відповідача ОСОБА_1 в частці, - 1/4 частини з усих видів заробітку (доходу), відповідно, - це не суперечить ч. 3 ст. 181 СК України.

Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини є найбільш розповсюдженим способом визначення розміру аліментів.

До переваг цього способу належать, по - перше, відсутність необхідності переглядати суму аліментів кожного разу, як змінюється дохід (заробіток) платника аліментів, по - друге, відсутність потреби у проведенні індексації.

Що стосується розміру стягуваних аліментів, то суд зазначає наступне.

Згідно ст. 182 СК України:

1. При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який встановлюється щорічно в Закону України «Про державний бюджет» на відповідний рік.

Отже, судом в судовому засіданні встановлено, що малолітня дитина, - ОСОБА_3 , 2013 року народження, проживає з матір`ю, - позивачкою по справі, - ОСОБА_2 , та, відповідно, перебуває на її утриманні.

Поруч з тим, як встановлено в судовому засіданні, - відповідач ОСОБА_1 працездатного віку, фізично здоровий, в інших шлюбах не перебував, відповідно, іншими аліментними зобов`язаннями не обтяжений, інших осіб на своєму утриманні не має, інших об`єктивних обставин, з яких відповідач не може працювати, отримувати дохід, та, відповідно, не може сплачувати аліменти, в судовому засіданні не встановлено.

Отже, враховуючи вищевикладене, та те, що позивачка ОСОБА_2 просить стягувати аліменти в частці від доходу відповідача, відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, йому зрозумілі процесуальні наслідки визнання позову, а тому суд прийшов до висновку щодо стягнення аліментів на користь позивачки в фіксованій частці від всих видів заробітку (доходів) відповідача в розмірі 1/4 частки від його доходу на двох дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто, в даному випадку слід стягувати аліменти з 13.07.2020 року.

Окрім того, суд приходить до висновку щодо допуску негайного виконання рішення у межах платежу за один місяць на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Окрім того, суд приходить до висновку щодо допуску до негайного виконання даного судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за адин місяць.

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за адин місяць.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так як позивачка по справі, - ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати у виді судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. слід покласти на відповідача по справі, - ОСОБА_1 , стягнувши їх на користь держави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789 - ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 2 ст. 51 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 2, 3, 7, 15, 18, 21, 27, 75, 77, 79, 80, 84, 180, ч. 3 ст. 181, ст. 182, ч. 1 ст. 191 СК України, ч. 3 ст. 200, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Червоне Андрушівського району Житомирської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий 03 лютого 2007 року Печерським РУ ГУ МВС України в місті Києві, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Шарин Уманського району Черкаської області, громадянки України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , виданий 04 квітня 2013 року Уманським РС УДМС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітньої дитини, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця місто Київ, Україна, свідоцтво про народження серії НОМЕР_7 , видане 24 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, - щомісячно, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, - з 13.07.2020 року, до повноліття дитини, - ОСОБА_3 , - до 17 грудня 2031 року.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Червоне Андрушівського району Житомирської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий 03 лютого 2007 року Печерським РУ ГУ МВС України в місті Києві, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави кошти в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.