№ 637/871/20
№ 2/637/268/20
РІШЕННЯ

Іменем України

27 жовтня 2020 року с.м.т. Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Островської Н.І.,

за участю секретаря Бутрик Ю.С.,

позивач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду с.м.т. Шевченкове Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Безм`ятежненської сільської ради Шевченківського району Харківської області про встановлення факту родинних відносин, постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом ,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом.

Як підставу зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат, ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з права на земельну частку (пай) розміром 9,33 в умовних кадастрових гектарах із земель колективної власності реформованого КСП імені Карла Маркса на території Безм`ятежненської сільської ради Шевченківського району Харківської області. Заповіту померлий не залишив. На момент смерті ОСОБА_2 , зі спадкодавцем була зареєстрована мати, ОСОБА_3 , спадкоємець першої черги за законом, яка фактично прийняла спадщину після смерті свого сина. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. Позивач вказує, що на момент смерті матері вона постійно проживала з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, мати залишилася зареєстрованою за попередньою адресою в квартирі, де проживала раніше: АДРЕСА_2 .. За свого життя ОСОБА_3 не оформила спадщину у вигляді права на земельну частку (пай) після смерті свого сина, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, хоча спадщина після смерті брата була фактично прийнята матір`ю, а тому належить останній з моменту її прийняття. Після смерті матері оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_2 в документах виявлений не був, сертифікат є втраченим, про що подано відповідне оголошення до Шевченківської районної газети «Краєвид». З метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 , вона звернулася до Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області, однак отримала офіційну відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв"язку з розбіжностями в актовому записі про народження та в свідоцтві про смерть, а також відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно на ім`я ОСОБА_2 . Внаслідок допущених помилок та неточностей в написанні імені по-батькові матері не вбачаються родинні відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 як між матір`ю та сином, внаслідок чого вона позбавлена можливості оформити спадкові права після їх смерті.

Окрім того, для оформлення спадщини необхідно встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті, оскільки фактично постійно проживала з матір`ю на момент її смерті, проте остання була зареєстрована за іншою адресою.

Позивач також зазначила, що на момент смерті брата їй було 15 років, тобто була неповнолітньою дитиною та не могла знати про отримання ним сертифікату на право на земельну частку (пай). Про отримання братом сертифікату дізналася лише після смерті матері.

У судовому засіданні позивач підтримала позов та наполягала на його задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, з`ясувавши позиції сторін, вислухавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Безм`ятежне Шевченківського району Харківської області помер ОСОБА_2 /а.с. 9/.

Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3, виданому на підставі розпорядження голови Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області № 175 від 21.06.1996 року та зареєстрованому 07.05.1997 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 674 ОСОБА_2 належало право на земельну частку (пай) розміром 9,33 в умовних кадастрових гектарах, із земель колективної власності реформованого КСП імені Карла Маркса на території Безм`ятежненської сільської ради Шевченківського району Харківської області, /а.с. 13, 14/.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 9,33 в умовних кадастрових гектарах, із земель колективної власності реформованого КСП імені Карла Маркса на території Безм`ятежненської сільської ради Шевченківського району Харківської області /а.с. 13, 14/.

За інформацією відділу у Шевченківському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській областіОСОБА_2 включений до Додатку № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР 27-00-000201 за № 526 по КСП імені Карла Маркса, Державний акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 1 від 19.01.1996 року, сертифікат серії НОМЕР_3 зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 674 від 07.05.1997 року розміром 9,33 умовних кадастрових гектарів по реформованому КСП імені Карла Маркса на ім`я ОСОБА_2 , державний акт на земельну ділянку взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) станом на 31.12.2012 року не видавався, копію Сертифікату надати неможливо в зв`язку з її відсутністю, взамін втрачених дублікати Сертифікатів не видаються, зміни до Сертифікату не вносились /а.с. 13/.

Сертифікат серії НОМЕР_3 на право на земельну частку (пай) розміром 9,33 умовних кадастрових гектарів по реформованому КСП імені Карла Маркса зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 674 від 07.05.1997 року на ім`я ОСОБА_2 /а.с. 14/.

Оформити державний акт на право приватної власності на земельну ділянку на підставі сертифікату ОСОБА_2 не встиг, так як помер до видання вищезазначеного правовстановлюючого документу.

Як вбачається з оголошення до Шевченківської районної газети «Краєвид» від 11.09.2020 року № 71-72 (2103-2104 ), сертифікат серії НОМЕР_3 на право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_2 втрачено за невідомих обставин /а.с. 21, 22/.

Заповіту померлий ОСОБА_2 не залишив.

Згідно довідці Безм`ятежненської сільської ради Шевченківського району Харківської області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та постійно проживав за адресою: Харківська область, Шевченківський район, с. Безм`ятежне, згідно погосподарській книзі № 02 за 1996 - 2000 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 , та на день смерті мав наступний склад сім`ї: мати - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; сестра - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; сестра - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; брат - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; співмешканець матері - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 /а.с. 16/.

Згідно п. 1.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , то до даних правовідносин застосовуються положення ЦК Української РСР 1963 року.

Положеннями статей 524, 529 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина, батьки (усиновителі) померлого, а також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Вимогами статей 548, 549 ЦК УРСР визначено, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Після смерті ОСОБА_2 спадщину на підставі ст. 548 ЦК Української РСР фактично прийняла мати померлого ОСОБА_3 , спадкоємець першої черги за законом, оскільки спадкодавець власної сім`ї та дітей не мав, а мати постійно проживала та була зареєстрованою разом з ним на момент його смерті /а.с. 16/.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 4 від 24.01.2020 року ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 у с. Нурове Балаклійського району Харківської області, батьками зазначені: ОСОБА_8 і ОСОБА_5 /а.с. 12/.

Отже, ОСОБА_3 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , користуючись житлом, ведучи особисте підсобне господарство, речами домашнього вжитку, документами померлого, тощо.

Оформити у встановленому законом порядку спадкове майно та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті сина ОСОБА_2 , спадкоємець ОСОБА_3 не встигла через власну смерть.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Первомайське Шевченківського району Харківської області померла ОСОБА_3 /а.с. 8/.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 9,33 в умовних кадастрових гектарах, із земель колективної власності реформованого КСП імені Карла Маркса на території Безм`ятежненської сільської ради Шевченківського району Харківської області /а.с. 13, 14/, яку спадкоємець фактично прийняла у спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заповіту померла ОСОБА_3 не залишила.

Положеннями ст.ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припилися внаслідок його смерті.

У відповідності до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На момент смерті матері ОСОБА_3 позивач постійно проживала з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, мати позивача ОСОБА_3 залишилася зареєстрованою за попередньою адресою в квартирі, де проживала раніше, за адресою: АДРЕСА_2 згідно повідомленню виконкому Шевченківської селищної ради Шевченківського району Харківської області № 227 від 17.01.2020 року /а.с. 15/.

Згідно свідоцтву серії НОМЕР_2 від 06.08.1981 року ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_10 в с. Андріївка Балаклійського району Харківської області, батьками зазначені: ОСОБА_8 та ОСОБА_3 (на російській мові) /а.с. 10/.

За свого життя ОСОБА_3 не оформила спадщину у вигляді права на земельну частку (пай) після смерті сина ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом.

З метою оформлення спадщини позивач звернулася до Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області, однак отримала офіційну відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Підставами для відмови стали розбіжності в актовому записі про народження спадкодавця ОСОБА_2 , де мати по-батькові зазначена як « ОСОБА_5 », а в свідоцтві про смерть - як « ОСОБА_3 », а також відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно на ім`я ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . /а.с. 17/.

Так, у свідоцтві про смерть мати позивача зазначена як « ОСОБА_3 » /а.с. 8/, в свідоцтві про народження позивача - « ОСОБА_3 » (російською мовою) /а.с. 10/, а згідно актовому запису про народження ОСОБА_2 - « ОСОБА_5 » /а.с. 12/.

Отже, помилки в написанні імені по-батькові матері ОСОБА_3 виникли в зв`язку зі здійсненням невірного перекладу з російської мови на українську.

Встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 необхідно позивачу для оформлення спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку вона фактично прийняла після смерті сина, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Окрім того, для оформлення спадщини позивачу необхідно встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті.

Так, позивач фактично постійно проживала з матір`ю ОСОБА_3 на момент її смерті, проте остання була зареєстрована за іншою адресою /а.с. 15/.

Відповідно до частини 1, пункту 5 частини 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Положеннями частини 3 ст. 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно пункту 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ч. 1 ст. 316 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 показали, що знають сім`ю позивача 20 та 15 років, відповідно. Мешкають в одному будинку, з сім"єю ОСОБА_9 в одному під"їзді. Пояснили, що знали рідного брата позивача, ОСОБА_2 , який власної сім`ї та дітей не мав, помер трагічно у молодому віці, 25 років. Добре знали мати позивача, ОСОБА_3 , яка померла у 2019 році, на момент смерті проживала із ОСОБА_1 , донькою в с. Первомайське, яка здійснювала за нею необхідний догляд та поховала її.

Позивач є донькою спадкодавця ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 10/. а також є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, оскільки померла заповіту, а саме на спадкове майно право на земельну частку (пай) /а.с. 13, 14/, яку ОСОБА_3 фактично успадкувала.

За Інформаційними довідками зі спадкового реєстру після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкові справи не заводились. Заповіти відсутні.

Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ст.ст. 316, 328 ЦК України).

З огляду на викладене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 263 - 265, 315, 316, 319 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 524, 525, 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, ст.ст. 316, 328, 1216, 1218, 1261, 1268 Цивільного кодексу України ,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно була матір`ю спадкодавця ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем, ОСОБА_3 , на момент смерті останньої, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 з дня набрання рішенням суду законної сили право на земельну частку (пай) розміром 9,33 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності реформованого КСП імені Карла Маркса на території Безм`ятежненської сільської ради Шевченківського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копію рішення направити відповідачу.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 цього Кодексу.

Суддя

Н.І.Островська