УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі: судді Божко В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (м. Київ, вул. Грушевського, 1Д), третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна (м. Дніпро, вул. Центральна, 6/9) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

11.09.2020 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача АТ КБ «Приватбанк», третя особа ПН ДМНО Бондар І.М., в якій позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28 березня 2019 приватним нотаріусом ДМНО Бондар І.М., зареєстрований у реєстрі за № 838, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно недобудований житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , з метою задоволення вимог АТ КБ «Приватбанк» щодо погашення заборгованості за кредитом 18146, 33 доларів США, заборгованості за відсотками 8469, 74 доларів США, комісії 3176, 28 доларів США, пені 12935, 44 доларів США, що всього становить 42727, 79 доларів США та витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису 3500 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.09.2020 відкрито провадження по даній справі та призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.09.2020 за клопотанням позивача зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 62529205, відкритому на підставі виконавчого напису № 838 вчиненого 28.03.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості, шляхом заборони здійснення будь-яких виконавчих дій.

19.11.2020 до суду надійшло клопотання позивача про забезпечення позову, в якій позивач просить зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 63555440 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Київським районним судом м. Харкова № 640/18354/14ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості, шляхом заборони здійснення будь-яких виконавчих дій.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що обидва виконавчих провадження, а саме № 62529205 та № 63555440, випливають з одних і тих самих правовідносин та безпосередньо пов`язані між собою, оскільки стосуються примусового стягнення заборгованості за Кредитним договором № HAG4GK01270007 від 17.06.2005.

Суд, дослідивши подану заяву, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Інститут забезпечення позову врегульований статтями 149-158 ЦПК і спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Ним усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. ч. 5-7 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Так, ОСОБА_1 , звернувшись із заявою про забезпечення позову, не надала суду належних підтверджуючих відомостей на обґрунтування доцільності вжиття заходів забезпечення позову, а лише припущення про подальшу неможливість виконання рішення суду. При цьому, судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Суд приймає до уваги вимоги та предмет позову та відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без задоволення заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (м. Київ, вул. Грушевського, 1Д), третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна (м. Дніпро, вул. Центральна, 6/9) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського Апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо ухвалу залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Божко В.В.