Справа № 175/2494/20
Провадження № 2/175/635/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М ЕН Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бойко О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Сотник Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15 жовтня 1983 року Сурсько-Литовською сільською радою Дніпропетровського району УРСР, актовий запис №22.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає про те, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем від якого спільних малолітніх чи неповнолітніх дітей вони не мають.

Разом з тим, позивачка зазначає, що сімейне життя у сторін не склалося, вони мають діаметрально різні поглядати на життя та на даний час фактично припинили шлюбні відносини і проживають окремо один від одного.

Позивачка надала суду письмову заяву, згідно якої просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на розірванні шлюбу.

Відповідач надав суду письмову заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності та позовні вимоги визнав у повному обсязі та проти їх задовольняння не заперечував.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи визнання відповідачем позову та підтримання позивачем позовних вимог, суд приходить до висновку.

Судом встановлено, що сторони з 15 жовтня 1983 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №22, що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого Сурсько-Литовською сільською радою Дніпропетровського району УРСР. Від даного шлюбу сторони спільних малолітніх чи неповнолітніх дітей не мають.

Разом з тим, судом встановлено, що на даний час між сторонами відсутні шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть та разом не мешкають, у зв`язку з чим подальше перебування у шлюбі сторін є недоцільним.

Відповідно до ст. 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України ). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України , суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з причин відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя, беручи до уваги, що сім`я в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України фактично припинила своє існування, а також враховуючи той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем докази і обставини у суду відсутні та надані не були, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, з огляду на те, що позивачка у своїй письмовій заяві зазначила про бажання залишити собі прізвище « ОСОБА_1 », суд, після розірвання шлюбу, вважає за необхідне її прізвище не змінювати.

Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідач на користь позивачки слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. сплачену нею при подачі позову.

Керуючись ст.51 Конституції України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 141,247 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 3, 24, 110, 112, 113, 114, 115 Сімейного кодексу України, ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 15 жовтня 1983 року Сурсько-Литовською сільською радою Дніпропетровського району УРСР, актовий запис №22 - вважати розірваним.

Після розірвання шлюбу прізвище сторін залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 ) суму судового збору у розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Бойко