Справа № 216/1452/18
провадження 2/216/527/20
РІШЕННЯ

іменем України

11 лютого 2020 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кузнецова Р.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузь А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

29 березня 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовані обставинами, за якими ОСОБА_2 та ОСОБА_7 21.08.1959 року уклали шлюб. В шлюбі, 20 лютого 1961 року між ОСОБА_7 та Виконавчим комітетом Центрально-Міської районної у місті ради був укладений договір на право забудови будинку з безстроковою передачею земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , договір посвідчений державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 1- 1240. Після укладання договору, подружжя за спільні кошти, на вищевказаній земельній ділянці збудували житловий будинок А-1, загальною площею 119,7 кв.м., житловою площею 51,6 кв.м., до складу якого також входить сарай - IV, площею 26,6 кв.м., підвал - V площею 12,0 кв.м., гараж - Б, вбиральня -В, водоколонка - І, огорожа №1, огорожа №2, замощення II, ворота- м.З, сарай -Ал/д. Будинок та господарчі споруди в 1986 році були введені до експлуатації затверджені виконкомом, та 23 листопада 1986 року зареєстровані в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстрову книгу 243 сторінка №168, запис №56938. Оскільки будинок з господарчими спорудами збудований на спільні кошти то він є спільним майном подружжя з рівними частками по 1/4 частині кожному із подружжя. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 . За життя він заповіт не складав, спадкоємцями першої черги були: ОСОБА_2 , як дружина спадкодавця та ОСОБА_8 , як донька спадкодавця та ОСОБА_6 , як донька спадкодавця. ОСОБА_9 підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу НОМЕР_1 виданий Новгрод-Северським РАЦМ Черніговської області, від 25 травня 1983 року, актовий запис №58; онука - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 видане 17 березня 1983 року Центрально-Міським РАЦЦм. Кривого Рогу, актовий запис № 263, матір`ю зазначена ОСОБА_8 , а батьком - ОСОБА_11 . Прізвище онуки було ОСОБА_12 , а не ОСОБА_13 в свідоцтві про народження було указано, тому що її матір ОСОБА_8 уклала шлюб з батьком ОСОБА_14 , майже через рік після народження доньки, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тому актовий запис про прізвище батька був зроблений зі слів матері. Вказана обставина буде підтверджена після того, як судом буде витребувано копія актового запису про народження. Таким чином лише ОСОБА_2 та ОСОБА_15 прийняли спадщину в рівних частках, по ј частини будинку кожна. Однак останні до нотаріуса про отримання свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , не зверталися та такого свідоцтва не отримували. ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_9 . За життя вона заповіт не складала. Спадкоємцями першої черги за законом, після смерті ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , були: ОСОБА_2 , як матір спадкодавця, ОСОБА_10 , як донька спадкодавця, ОСОБА_5 , як син спадкодавця, ОСОБА_16 , як донька спадкодавця. Чоловік ОСОБА_9 , помер за три роки до її смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_6 . На час відкриття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , з нею в будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали матір ОСОБА_2 та донька ОСОБА_1 . Вони обидві й прийняли спадщину, так як у встановлений ст. 1270 ЦК України, 6-ти місячний строк не відмовилися від спадщини. Спадкоємці першої черги ОСОБА_5 та ОСОБА_16 , спадщину не прийняли, оскільки зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не мешкали та заяв про прийняття спадщини не подавали. Таким чином кожна із спадкоємців прийняли у спадщину по 1/8 частини спадкового майна, будинку АДРЕСА_1 та фактично стали власниками ОСОБА_2 - 7/8 частини будинку (1/2 - спільне майно подружжя, 1/4 частина - спадщина після смерті чоловіка та 1/8 - після смерті доньки) та донька ОСОБА_1 - 1/8 частина будинку. Коли вони звернулися до нотаріуса для отримання свідоцтва на спадщину то нотаріус своєю постановою від 05 грудня 2017 року відмовив їм у видачі свідоцтва на спадщину за законом, оскільки відсутні право установчі документи, які були загублені.

У судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи від представника позивача ОСОБА_17 надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити.

22.08.2019 року від представника відповідача ОСОБА_18 надійшла заява, в якій остання просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що виконком покладається на думку суду, просить винести законне рішення за умови наявності усіх необхідних документів.

Відповідачі ОСОБА_19 , ОСОБА_4 та ОСОБА_14 в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги визнають в повному обсязі і просить їх задовольнити.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог установив наступне.

Так, матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.10.2000 серії НОМЕР_3 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Виконкому Центрально-Міської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.19).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

23 листопада 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до Першої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_7 , однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вважаючи, що їх право на спадщину не може бути здійснено іншим шляхом, оскільки їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом постановою нотаріуса від 05.12.2017, звернулись до суду з вимогами про визнання права власності на домоволодіння у порядку спадкування за законом.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Оскільки позивачі звернулася до суду у зв`язку з неможливістю оформлення ними права на спадщину через пропущення строку прийняття спадщини, тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення ЦК України, що регулюють питання захисту права власності, а також спадкування та виникнення права на спадщину і його здійснення.

Частиною 4 статті 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 16 ЦК України та нормами глави 23 ЦК України визначені основні способи захисту порушених прав, в тому числі права власності. Так, відповідно до ч.1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути вимоги про припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до положення ст. 392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно до ст. 328 ЦК України та п.5,37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на майно, яке вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог діючого законодавства спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (статті 1216-1218 ЦК України).

Крім того порядок здійснення спадкоємцями права на спадщину визначено нормами глави 87 книги VI Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Також за приписами ч. ч. 1, 3 ст. 1296 та ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_7 на день своєї смерті був зареєстрований та проживав в будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується домовою книгою.

ОСОБА_7 на праві приватної власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору на право побудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, що підтверджується:

реєстраційним посвідченням КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 04.01.1987 (а.с.12);

актом про виділ в натурі земельної ділянки ОСОБА_7 від 06.02.1961 (а.с.13),

договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для побудови індивідуального житлового будинку на праві особистої власності житловою площею до 60 кв.м від 20.02.1961;

актом про прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння будинку АДРЕСА_1 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Центрально-Міської ради народних депутатів від 28.11.1986.

ОСОБА_2 та ОСОБА_7 21.08.1959 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_4 видане 21.08.1959 року Центрально-Міським РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис №881 від 26.08.1959 року (а.с.4).

Відповідно до ч.1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

На час смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , у відповідності до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкоємцями першої черги були: ОСОБА_2 , як дружина спадкодавця, ОСОБА_15 , як донька спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 видане Центральним РАЦМ с. Кривого Рогу, 20.11.1960 року, актовий запис № 2518 (а.с.20) та свідоцтвом про укладання шлюбу серії НОМЕР_1 виданий Новгрод-Северським РАЦМ Чернігівської області, від 25 травня 1983 року, актовий запис №58 (а.с.21), а також ОСОБА_20 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 05.05.1972, актовий запис № 736, видане Центрально-Міським районним бюро ЗАГС (а.с.22) та свідоцтвом про укладання шлюбу серії НОМЕР_7 , виданим Центрально-Міським РАЦС м. Кривого Рогу 23.06.1990 року, актовий запис № 413 (а.с.23).

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_15 , про що складено відповідний актовий запис № 249, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 виданим 19.02.2009 Центрально-Міським відділом РАЦС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області (а.с.26), а її чоловік ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що складено відповідний актовий запис № 795, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_9 виданим 03.06.2006 Центрально-Міським відділом РАЦС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області (а.с.27)

Згідно зі ст. 1261 ЦК України, У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином спадкоємцями першої черги за законом, після смерті ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , були:

- ОСОБА_2 , як матір спадкодавця;

- ОСОБА_10 , як донька спадкодавця;

- ОСОБА_5 , як син спадкодавця,

- ОСОБА_21 , як донька спадкодавця.

На час відкриття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , з нею в будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали матір ОСОБА_2 та донька ОСОБА_1 , що підтверджується копією домової книги.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 23 листопада 2017 року вони звернулись до державного нотаріуса Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Уколової Н.М. із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4

ОСОБА_20 01 грудня 2017 року звернулась до державного нотаріуса Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Уколової Н.М. із заявою про відмову від прийняття спадщини після ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Постановою від 05.12.2017 державного нотаріуса Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Уколової Н.М. позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 на житловий будинок із господарчими побудовами за вищезазначеною адресою, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку.

Так, відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності ст. 392 ЦК.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги позивачів обґрунтованими та такими, що узгоджуються з нормами цивільного законодавства, через що такі вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131, 136, 141, 197, 258-259, 263, 265, 268, 354-355 ЦПК України, ст.ст.15,328, 392,1216-1218, 1221, 1233, 1235, 1261-1263, 1268, 1270 ЦК України, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 №14, п.п. 2, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визначити, що частки у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_2 та, за життя, ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в будиноку АДРЕСА_1 , до складу якого входить житловий будинок А-1, загальною площею 119,7 кв.м., житловою площею 51,6 кв.м., до складу якого також входить сарай - IV, площею 26,6 кв.м., підвал - V площею 12,0 кв.м., гараж - Б, вбиральня -В, водоколонка - І, огорожа №1, огорожа №2, замощення II, ворота- м.З, сарай -Ал/д, є рівними та складали по 1/2 частині кожному та визнати за ОСОБА_2 , право власності на 14 частину будинку АДРЕСА_1 , до складу якого входить житловий будинок А-1,"загальною площею 119,7 кв.м., житловою площею 51,6 кв.м., до складу якого також входить сарай - IV, площею 26,6 кв.м., підвал - V площею 12,0 кв.м., гараж - Б, уборна-В, водоколонка-І, забор №1, забор №2, замощення II, ворота- м.З, сарай -Ал/д, як частину майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_2 , право власності на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1 , до складу якого входить житловий будинок А-1, загальною площею 119,7 кв.м., житловою площею 51,6 кв.м., до складу якого також входить сарай - IV, площею 26,6 кв.м., підвал - V площею 12,0 кв.м., гараж - Б, вбиральня -В, водоколонка - І, огорожа №1, огорожа №2, замощення II, ворота- м.З, сарай -Ал/д, в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , право власності на 1/8 частину будинку АДРЕСА_1 , до складу якого входить житловий будинок А-1, загальною площею 119,7 кв.м., житловою площею 51,6 кв.м., до складу якого також входить сарай - IV, площею 26,6 кв.м., підвал - V площею 12,0 кв.м., гараж - Б, вбиральня -В, водоколонка - І, огорожа №1, огорожа №2, замощення II, ворота- м.З, сарай -Ал/д, в порядку спадкування за законом, після смерті доньки ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину будинку АДРЕСА_1 , до складу якого входить житловий будинок А-1, загальною площею 119,7 кв.м., житловою площею 51,6 кв.м., до складу якого також входить сарай - IV, площею 26,6 кв.м., підвал - V площею 12,0 кв.м., гараж - Б, вбиральня -В, водоколонка - І, огорожа №1, огорожа №2, замощення II, ворота- м.З, сарай -Ал/д, в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_10 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_11 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, розташований: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, буд. 27;

відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О. Кузнецов