П О С Т А Н О В А

іменем України

05 листопада 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Мережко М.В., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 08 липня 2020 року у справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кіщак Людмила Яківна про визнання недійсним договору дарування частини квартири,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернуласядо суду із вказаним позовом,який мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . Вона як єдиний спадкоємець померлої за законом у встановлений строк прийняла спадщину, подавши відповідну заяву. Після смерті матері з`ясувалося, що за кілька днів до смерті, а саме - 10 вересня 2016 року матір подарувала належну їй 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 відповідачці ОСОБА_4 , яка ще у квітні 2016 року була найнята доглядальницею за матір`ю через медичну агенцію «ІНФОРМАЦІЯ_2» ФОП ОСОБА_5 . Договір було посвідчено нотаріально приватним нотаріусом КМНО Кіщак Л.Я.

Вважає, що договір було вчинено з порушенням загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, договір від імені ОСОБА_3 підписано іншою особою ОСОБА_6 , проте причини цього у договорі не зазначені. Таке суперечить положенням ч.4 ст.207 ЦК України, яка передбачає можливість підписання правочину іншою особою виключно у випадку хвороби, або іншої фізичної вади, яка унеможливлює власноручне підписання учасником правочину. Наведене свідчить, що договір вчинено без необхідного обсягу цивільної дієздатності та всупереч внутрішній волі сторони.

У зв`язку з наведеним просила визнати недійсним договір дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , укладений 10 вересня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 08 липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким її вимоги

- 2 -

задоволити у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Скарга мотивована неврахуванням судом того факту, що обставини непідписання ОСОБА_3 договору дарування суперечать матеріалам справи. Зокрема у договорі зазначено, що причиною непідписання є перелом ключиці правої руки та перелом шийки стегна, водночас згідно медичної документації її мати мала лише травматичнй вивих лівого плеча та закритий перелом лівої стегнової кістки. Враховуючи, що дарувальниця була правшею, то могла самостійно підписати договір особисто. Дана обставина підтверджується в тому числі фактом підписання ОСОБА_3 особисто 01 червня 2016 року довіреності на ім`я ОСОБА_4 . Вважає, що договір підписано з порушенням вимог ст.ст.203,207 ЦК України, бо дарувальниця могла самостійно його підписати. Окрім того, суд не врахував, що договір не був вільним і не відповідав внутрішній волі ОСОБА_3 , бо остання тривалий час лікувалася і приймала гіпотензивну терапію та знеболювальні, а тому не усвідомлювала зміст договору через стан здоров`я і похилий вік. Суд дав невірну оцінку показам представника приватного нотаріуса, які не можуть бути доказами.

Третя особа приватний нотаріус Кіщак Л.Я. подала відзив на апеляційну скаргу, де вказала, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно відмовив у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

В суді апеляційної інстанції представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Тоцький Б.А. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати рішення Дарницького районного суду м.Києва як незаконне.

Представник третьої особи приватного нотаріуса Кіщак Л.Я. адвокат Кіщак Д.С.в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Щодо повідомлення відповідачки ОСОБА_4 , то направлена їй судова повістка повернулася із відміткою пошти, що особа за даною адресою відсутня, що у свою чергу відповідно до приписів п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається врученням судової повістки і не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є рідною донькою

- 3 -

ОСОБА_3

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були співвласниками квартири АДРЕСА_1 в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності від 17 листопада 2004 року. Вказана квартира двокімнатна, житловою площею 30,7 м2, загальною площею 51,0 м2, розташована на 2 поверсі 9-ти поверхового будинку.

В квартирі на день укладення спірного правочину були зареєстровані 2 особи: ОСОБА_3 та позивачка ОСОБА_1 .

У квітні 2016 року відповідачка ОСОБА_4 за допомогою медичної агенції «ІНФОРМАЦІЯ_2» під керуванням ФОП ОСОБА_5 була найнята на роботу доглядальницею для ОСОБА_3 .

Також, судом встановлено, що 10 вересня 2016 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 належну їй на праві власності 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , уклавши договір дарування 1/2 частини квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кіщак Л.Я.

Від імені дарувальниці ОСОБА_3 за її дорученням договір підписала ОСОБА_6 , як зазначено у тексті договору у зв`язку із хворобою (перелом ключиці правої руки та перелом шийки стегна.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Позивачка ОСОБА_1 , перебуваючи у Республіці Сербія, 28 жовтня 2016 року подала заяву до Посольства України у Республіці Сербія про прийняття спащини після смерті матері, яка посвідчена консулом Посольства України Івасишиним А.О .

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки відсутністю передбачених законом підстав для визнання недійсним оспорюваного договору дарування частини квартири.

При цьому суд виходив з того, що позивач та її представник не надали доказів суду, що при укладенні спірного договору дарувальниця ОСОБА_3 не мала волевиявлення на відчуження частини нерухомого майна, яке перебувало у її власності, а також відсутності необхідного обсягу цивільної дієздатності у ОСОБА_6 , яка від імені дарувальника підписала спірний договір дарування, а тому у задоволенні даної позовної вимоги необхідно відмовити, як такої, що не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, поскільки вони не грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Аналіз змісту ч.4 ст.207 ЦК України дає підстави для висновку, що підписання правочину іншою особою замість сторони правочину можливий за сукупності двох обставин. По-перше, це наявність в учасника правочину хвороби або фізичної вади, і по-друге, неможливість підписання правочину особою внаслідок інування у неї саме цієї хвороби чи фізичної вади.

При цьому наявність хвороби чи фізичної вади, які унеможливлюють підписання особою правочину відповідно до Порядку вчинення нотарільних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, має перевірити нотаріус (п.6 Глави ІІІ, п.5 Глави ІХ).

Саме посилання сторони правочину на неможливість його підписання не є достатньою підставою для застосування положень ст.207 ЦК України.

Як встановлено судом оспорюваний договір дарування від імені дарувальниці ОСОБА_3 за її дорученням підписала ОСОБА_6 у зв`язку із хворобою дарувальниці (перелом ключиці правої руки та перелом шийки стегна).

Водночас зматеріалів справи вбачається, що така хвороба як перелом ключиці правої

- 4 -

руки у дарувальниці ОСОБА_3 був відсутній, а мав місце вивих лівого плеча та перелом лівої стегнової кістки.

Окрім того, суд не звернув уваги, що з приводу вказаних захворювань ОСОБА_3 проходила лікування в період із 12 січня по 14 січня 2016 року. Будь-які відомості про наяність у неї вказаних у договорі захворювань станом на момент укладання договору дарування 10 вересня 2016 року у справі відсутні.

Як пояснив представник третьої особи дані відомості про захворювання ОСОБА_3 і неможливість підписання нею договору дарування були внесені приватним нотаріусом зі слів дарувальниці, яка лежала у ліжку. Перевірки достовірності цього не здійснювалося.

Також, суд залишив поза увагою той факт, що 01 червня 2016 року ОСОБА_3 видала довіреність на ім`я ОСОБА_4 , яку у присутності нотаріуса у себе вдома підписала власноруч (а.с.111). Будь-які докази про погіршення стану дарувальниці і неможливість послідуючого підпису договору у справі відсутні.

Наведені обставини, які свідчать про можливість здійснення особистого підпису правочину ОСОБА_3 і відсутність передбачених законом підстав для підпису правочину іншою особою залишилися позау вагою суду, що призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає матеріалам справи, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, колегія суддів вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

За положеннями ч. 1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною в момент його вчинення вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.4 ст.207 ЦК України якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Аналогічні положення містить п.6 Глави ІІІ та п.5 Глави ІХ Порядку вчинення нотарільних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України № 296/5 від 22

- 5 -

лютого 2012 року.

Судом встановлено, що укладений 10 вересня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договір дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 підписаний замість сторони договору ОСОБА_3 іншою особою ОСОБА_6 за відсутності передбачених законом (ч.4 ст.207 ЦК України) підстав, оскільки в матерілах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази з цього приводу.

З огляду на те, що оспорюваний договір дарування не відповідає вимогам закону, то наявні підстави для визнання недійсним згідно ч.1 ст.203 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 716/309/14-ц, де залишаючи без змін судові рішення, якими визнано недійсним договір дарування будинку, Верховний Суд вказав, що інша особа може підписати договір замість сторони правочину у разі, якщо остання фізично не здатна з поважних причин проставити підпис власноруч. Водночас суд апеляційної інстанції з поданих сторонами доказів встановив, що за три місяці до укладення оспорюваного договору дарувальник самостійно склав і підписав заяву до виконавчого комітету Заставнівської міської ради Чернівецької області щодо видачі свідоцтва про право власності на спірний житловий будинок, тобтойого стан не перешкоджав підписувати документи. Доказів того, що за відповідні три місяці самопочуття і стан здоров'я дарувальниказмінилися і він втратив можливість самостійно проставляти підпис на документах, у зв'язку з чим для підписання договору дарування потребувалася інша особа, судам не надано і відповідних обставин апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 08 липня 2020 року скасувати і ухвалити нове, яким позов задоволити.

Визнати недійсним договір дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , укладений 10 вересня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: