Справа № 199/1241/20
РІШЕННЯ

Іменем України

30.06.2020 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що спільне життя у неї з відповідачем по справі не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, відмінність характерів та поглядів на спільне подружнє життя, а тому вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, просила шлюб розірвати.

Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає, в зв`язку з чим вона просить стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 5 000 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

26 лютого 2020 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська було прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову про стягнення аліментів заперечував частково, вимоги про розірвання шлюбу визнав. Оскільки він є безробітним, просить стягнути аліменти у розмірі 1500 грн.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час спільне проживання та ведення спільного господарства сторонами припинено, дитина проживає разом з позивачем.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивач у позові стверджувала, що під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні відносини фактично припинені і шлюб носить формальний характер. Спір про поділ майна між сторонами по справі на тепер відсутній.. Відповідачем дані обставини визнані. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалась та зберегти її неможливо.

Відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я, інших утриманців не має, тому має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина.

Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримання дітей до досягнення ними повноліття, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході дослідження матеріалів справи, не досягли.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При цьому, статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік, встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дитини, розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, дійсної участі батька в утриманні сина, розмір середнього заробітку по регіону, стягненню підлягають аліменти з відповідача на користь позивача на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 000 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 25 лютого 2020 року та до досягнення дитиною повноліття, а також допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено суду розмір доходів відповідача, які б давали змогу сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Індексація грошових доходів проводиться відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078.

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку індексації підлягає, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави та позивача підлягають стягненню судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 180-183 СК України, ст.ст. 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що зареєстрований 21 лютого 2013 року Амур - Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 73.

Після розірвання шлюбуОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 000 гривень, щомісячно, що підлягають індексації, починаючи стягнення з 25 лютого 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, що складаються з судового збору у розмірі 840,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя