Справа № 159/5026/20
Провадження № 2/159/1218/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

секретаря судового засідання Гарбар О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідачів:

1) Міністрества енергетики України

2) акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі- НАК «Нафтогаз України)

3) Центр надання адмнінстративних послуг виконавчого комітету Ковельської міської ради

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

1) комунального підприємтва «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації»

2) акціонерного товариства «Укртрансгаз» ( далі - АТ «Укртрансгаз»)

3) Люблинецької селищної ради Ковельського району Волинської області

про скасування державної реєстрації права власності на майно та визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок оператора АДРЕСА_1 за Державою в особі міністерства енергетики та вугільної промисловості України ( повне господарське відання дочірної компанії «Укртрансгаз» національної акціонерної компанії «Нафтогаз України») та визнати за позивачем право власності на даний житловий будинок.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що як працівник підприємства магістральних газопроводів Волинського лінійного виробничого управління з 1994 року проживала у спірному житловому будинку, який відносився до категорії службових. На підставі розпорядження Ковельської РДА Волинської області від 24.03.2011 року це житло виключено з числа службових та згодом передано у комунальну власність Люблинецької ОТГ. У липні 2020 року позивачу Люблинецькою ОТГ видано свідоцтво про право власності на спірне житло, проте у реєстрації права власності їй органами ЦНАП відмовлено через наявний запис про реєстрацію права власності за Державою.

Стислий виклад заперечень відповідачів.

Представник відповідача НАК «Нафтогаз України» у відзиві на позов просив прийняти законне та обгрнутоване рішення на підставі всебічного з`ясування обставин справи, звертав увагу суду на ту обставину, що спірне майно зареєстровано на праві власності за Державою в особі Мінінстерства енергетики та вугільної промисловості України та перебувало на повному господарському віданні дочірної компанії «Укртрансгаз» ( далі ДК «Укртрансгаз») національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

ДК «Укртрансгаз» є припиненою згідно запису у державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 27.12.2012 року. Правонаступником всіх майнових і немайнових прав є АТ «Укртрансгаз».

З урахуванням викладеного, представник НАК «Нафтогаз України» вважає, що позов пред`явлено до неналежного відповідача. Одночасно повідмляє, що за інформацією, отриманою від АТ «Укртрансгаз», будинок, з приводу якого подано позов, переданий з державної власності у комунальну власність територіальної громади Люблинецької селищної ради Ковельського району Волинської області відповідно до наказу Міністерства енергетики та захисту довкілля України №153 від 13.03.2020 року та акту приймання передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність від 20.07.2020 року затвердженого рішенням Люлинецької селищної ради Ковельського району Волинської області №45/10 від 25.06.2020 р.

Міністерство енергетики України у поданному клопотанні покликається на те, що не є належним відповідачем у справі, мотивуючи свою позицію тим, що спірний житловий будинок 20 липня 2020 року передано безоплатно в комунальну власність Люблинецької селищної ради Ковельського району Волинської області, яка в силу Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» є органом уповноваженим на приватизацію державного житлового фонду.

Рух справи в суді.

Позовна заява надійшла до суду 02 жовтня 2020 року.

Провадження у справі відкрито 06 жовтня 2020 року.

Визначено розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

Підготовче судове засідання закрито 05 листопада 2020 року.

Судом залучені до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - АТ «Укртрансгаз» та Люблинецьку селищну раду Ковельського району Волинської області.

З урахуванням клопотань учасників судовий розгляд проведено у їх відсутності та без фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Житловий будинок по АДРЕСА_1 згідно технічного паспорту від 28.11.2016 року, виготовленого на замовлення ПАТ «Укртрансгаз» філії УМГ «Львівтрансгаз» складається з трьох житлових кімнат, кухні, комори, паливної, ванни, вбиральні, коридорів, має загальну площу 112,7 кв.м., житлову - 62,6 кв.м., допоміжну 50,1 кв.м.

За даними Реєстру прав власності на нерухоме майно (запис №35849547) право власності на житловий будинок оператора А-1 площею 112,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 112,7 кв.м., зареєстровано в книзі 1 за номером 37 , а саме: рішення про державну реєстрацію права власності прийнято 14.02.2012 року на підставі свідоцтва про право власності, рішення від 06.07.2011 року №06/4, 23.01.2012, Мощенської сільської ради, форма власності - державна, власник - Держава, в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (в повному господарському віданні дочірньої компанії «Укртрансгаз» національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»).

09.12.2019 року своїм рішенням №37/10 Люблинецька селищна рада надала згоду на безоплатну передачу спірного житлового будинку в комунальну влсність територіальній громаді.

Наказом Мінінстерства енергетики та захисту довкілля від 13.03.2020 року №153 на підставі Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» та Закону України «Про управління об`єктами державної власності», з урахуванням згоди Люблинецької селищної ради, прийнято рішення про безоплатну передачу в комунальну власність територіальної громади Люблинецької селищної ради державного майна - житлового будинку оператора (інв. №) розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Актом приймання-передачі майна від 20.07.2020 року, затвердженого рішенням Люблинецької селищної ради Ковельського району від 25.06.2020 року №45/10, даний будинок прийнятий в комунальну влсність громади. Одночасно передані такі документи : технічний паспорт на садибний (індивідуальний) будинок №533216/5821 від 28.11.2016, витяг про державну реєстрацію прав серії СЕВ №875797 від 14.02.2012 року, свідоцтво на право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 23.01.2012 року.

Згідно розпорядження Люблинецької селищної ради від 31 липня 2020 року № 265 спірний житловий будинок загальною площею 112,7 кв.м., житловою 62,6 кв.м., переданий на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ОСОБА_1 , на підтвердження чого 31 липня 2020 року видано свідоцтво про право власносі на житло.

22 вересня 2020 року Управлінням Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ковельської міської ради позивачу ОСОБА_1 відмовлено у реєстрації права власності на житло з покликанням на наявність суперечностей між заявленим та вже зареєстрованим за Державою правом власності.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позов підлягає частковому задоволенню.

Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ утручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст.13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Зазначений принцип відображено й конкретизовано в ч.1 ст.321 Цивільного кодексу, згідно з якою право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи неогрунтованість активів, які перебувають у власності не встановлені судом (ст.328 ЦК).

Відповідно до ст.345 ЦК фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна або майна, що є у комунальній власності.

Судом встановлено, що позивачем право власності на нерухоме майно (житловий будинок) набуто правомірно відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в порядку приватизації майна, яке передане з державної в комунальну власність за процедурою визначеною Законом України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності».

В силу ч.4 ст.334 ЦК права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Порядок здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно визначений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження».

Так, п.5 ч.1 ст.24 цього Закону передбачено, що підставою для відмови у реєстрації права власності є зокрема наявність суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно.

Згідно матеріалів справи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, міститься запис про реєстрацію права власності за державою.

Частиною третьою статті 26 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» передбачено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Аналіз чинного законодасвта дозволяє дійти висновку про те, що законодавець визначив процедуру передачі майна з державної у комунальну власність, а згодом і у приватну, проте, не визначив порядку внесення змін у Реєстри прав власності.

За таких умов позивач позбавлена можливості зареєструвати правомірно набуте права власності в позасудовом порядку.

Одним зі способів захисту права власності є гарантована в ст.391 ЦК можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності.

Тому, належним способом захисту прав позивача, який спрямований на настання реальних наслідків та бажаних результатів є припинення права власності за державою та скасування (погашення) запису про право власності в архівній складові Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Що стосується вимог позивача про визнання за нею права власнсті на спірне нерухоме майно, то така вимога задовленню не підлягає.

Відповідно до ст.392 ЦК власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право влсності.

З наданих суду документів вбачається, що право власності позивача не заперечується і не оспорюється.

Крім того, право власності позивача на спірне житло підтверджується свідоцтвом про право власності, яке видано уповноваженим органом приватизації.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.27 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» таке свідоцтво слугує підставою для державної реєстрації права власності після виключення попередніх записів про власника.

Судові витрати у справі слід залишити за позивачем відповідно до поданого письмового клопотання.

Керуючись статями 76-81, 263-265,268 ЦПК України, статтями 321,328,334,345,391,392 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Припинити право власності (форма власності - державна) за Державою Україна в особі Мінінстерства енергетики та вугільної промисловості України (в повному господарському віданні дочірної компанії «Укртрансгаз» національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» ), а саме: на житловий будинок оператора АДРЕСА_1 , запис про яке вчинений 14.02.2012 (реєстраційний номер - 35849547, ном запису - 37 в книзі 1) згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, що видане на підставі рішення виконкому Мощенської сільської ради за №06/4 від 06.07.2011.

Скасувати (погасити) в архівній складовій частині в Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис - 35849547 про житловий будинок оператора, площею 112,7 кв.м., за адресою : по АДРЕСА_1 .

В решті позову відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду безпосередньо або через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування учасників:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Міністрество енергетики України, ідентифікаційний код 37552996, адреса: м.Київ вул.Хрещатик, 30.

Відповідач - акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», ідентифікаційний код 20077720, адреса: м.Київ вул.Б.Хмельницького, 6.

Відповідач - Центр надання адмнінстративних послуг виконавчого комітету Ковельської міської ради, , адреса: м.Ковель вул.Незалежності, 73.

Третя особа - комунальне підприємтво «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», , адреса: м.Луцьк вул.Січова, 22а.

Третя особа - акціонерне товариство «Укртрансгаз», ідентифікаційний код 30019801, адреса: м.Київ Кловський узвіз, 9/1.

Третя особа - Люблинецька селищна рада Ковельського району Волинської області, , адреса: смт.Люблинець вул.Незалежності, 51 Ковельського району.

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 11 листопада 2020 року.

ГоловуючийТ. В. Денисюк