Апеляційне провадження № 22-ц/824/5776/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року м. Київ

Унікальний номер 757/66808/19-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Кузнєцової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про закриття апеляційних проваджень у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Печерський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту безперервного на законних підставах його проживання на території України,з 14 квітня 2014 по 19 травня 2019 р.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено, встановлено факт безперервного на законних підставах проживання його на території України з 14 квітня 2014 року по 19 травня 2019 року.

ОСОБА_3 , який не брав участі у справі, оскаржив зазначене рішення суду першої інстанції, подавши апеляційну скаргу, яку обґрунтовує невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм матеріального права.

Вважає, що при ухваленні рішення суд вирішив питання щодо його прав та обов`язків.

Просив рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження на підставі ч. 1 ст. 377, п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Із вказаним рішенням суду не погодився і ОСОБА_4 , який також не приймав участі у справі та який доводи свої апеляційної скарги обгрунтовує тим, що ухваленим судовим рішенням порушені його права та обов`язки.

Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову ОСОБА_1 у задоволенні заяви.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року відкрито апеляційне провадження по апеляційній скарзі ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга ОСОБА_4 в цей же день залишена без руху для усунення недоліків, і 16 березня 2020 року, після усунення недоліків, також відкрито апеляційне провадження по апеляційній скарзі ОСОБА_4

4 березня 2020 року та 10 червня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про закриття проваджень за апеляційними скаргами.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як особи, які не брали участі у справі, не підтвердили свої доводи, що рішення суду стосується та/або порушуються їх права, свободи, інтереси та/або обов`язки.

Вважає, що рішення суду першої інстанції жодним чином не впливає на обсяг прав та обов`язків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не порушує їх права, не покладає на них додаткові обов`язки та не створює перешкоди для реалізації їх суб`єктивних прав, зокрема, права обирати чи бути обраним, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не довели наявність обставин, які відповідно до положень цивільного процесуального кодексу України та правових позицій ВС підтверджують наявність у них права на оскарження судового рішення.

Заслухавши думку учасників справи та вивчивши матеріали справи колегія суддів вважає, що клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підлягають задоволенню, а апеляційні провадження закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За змістом ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказані норми процесуального закону встановлюють порядок та спосіб апеляційного оскарження судового рішення, який можливий у тому разі, коли суд вирішив питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

На стадії апеляційного провадження, під час якоїго вирішується питання про можливість прийняття апеляційної скарги особи, що не брала участі у справі, та яка вважає, що ухваленим рішенням порушені її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, суд апеляційної інстанції установлює, чи дійсно мало місце порушення таких прав, свобод, інтересів та обов`язків у зв`язку із ухваленим рішенням, та в залежності від установленого вчиняє відповідні процесуальні дії.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20 січня 2020 року у справі № 2-1426/08, постанові від 30 січня 2020 року у справі № 646/6461/17 особи, які не брали участі у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють, обмежують або припиняють права або обов`язки цих осіб. Судове рішення слід вважати таким, яким вирішено питання про права та обов`язки осіб, яких не було залучено до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права та обов`язки цих осіб або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки них осіб. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обов`язки цієї особи.

Аналогічні висновки містяться також у постановах Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 1715/2798/12, від 27 листопада 2019 року у справі № 2- 4392/09, від 16 жовтня 2019 року у справі № 638/21181/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 705/2-1281/2010.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

У постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 320/915/19 міститься висновок про те, що за змістом статті 392 ЦПК України право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Як вбачається з апеляційних скарг ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , останні не зазначили, яким чином рішення суду першої інстанції безпосередньо встановлює, змінює, обмежує або припиняє їх права або обов`язки, яка шкода чи інші негативні наслідки настають для них безпосередньо у результаті ухвалення оскаржуваного рішення суду, а також, де конкретно у рішенні суду (мотивувальній чи резолютивній частині) міститься висновок або судження суду чи пряма вказівка про їх права та обов`язки.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 січня 2020 року стосується виключно обставин та фактів, пов`язаних із особистим та професійним життям заявника ОСОБА_1 і не містить будь-якого зазначення про права чи обов`язки осіб, які звернулися з апеляційними скаргами, з огляду на що колегія суддів оцінює критично доводи ОСОБА_3 щодо публічності особи ОСОБА_1 ОСОБА_1 не є публічною особою з квітня 2014 року і з зазначеного часу не займає жодну відповідальну державну посаду і це є загальновідомим фактом.

ОСОБА_3 обґрунтовує наявність у нього права на оскарження також тим, що встановлення судом першої інстанції факту, що має юридичне значення, дозволить ОСОБА_1 балотуватися кандидатом у народні депутати України, що у свою чергу порушить його ( ОСОБА_3 ) виборче право, оскільки він ( ОСОБА_3 ) також підпадає під формальні вимоги до кандидата у народні депутати України.

Слід зазначити, що за діючими нормами національного законодавства реалізація однією особою свого права обиратися, жодним чином не обмежує можливості іншої особи балотуватися, оскільки не існує жодної залежності між реалізацією такого права однією особою і неможливістю реалізувати аналогічне право іншою особою чи особами.

Кожний громадянин України має рівне право бути обраним до органів державної влади і органів місцевого самоврядування, тобто кожний має однакові правові можливості при дотриманні необхідних умов балотуватися на виборах та бути обраним.

Наявність у ОСОБА_4 права на оскарження рішення суду першої інстанції останній обґрунтовує тим, що встановлення судом першої інстанції факту, що має юридичне значення, дозволить ОСОБА_1 балотуватися кандидатом у народні депутати України, що у свою чергу принизить його ( ОСОБА_4 ) особисто та, на його суб`єктивну думку, є загрозою для майбутнього України та безпосередньо його ( ОСОБА_4 ).

Між тим, ОСОБА_4 цю обставину в установлений законом спосіб не підтвердив.

Таким чином, апеляційний суд не встановив, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в свою чергу, не навели достатньо доводів та підтверджень тому, що рішення суду першої інстанції

безпосередньо впливає на їх обсяг прав та обов`язків.

Згідно частини 1 статті 352 ЦПК України, апеляційна скарга може бути подана особою, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

На переконання колегії суддів, рішення суду про встановлення юридичного факту не стосується прав та інтересів осіб, які подали апеляційні скарги, а також не покладає на них будь-які обов`язки.

Пунктом 1 частини 5 статі 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо вона подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Водночас, у Постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 175/1057/17-ц передбачено, що у випадку, коли до суду звертається особа з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, суд апеляційної інстанції повинен відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, а у разі з`ясування, що судовим рішенням питання про його права, обов`язки та інтереси не вирішувалося, закрити апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Таким чином, зазначається в Постанові, найбільш правильним варіантом є відкриття провадження у справі, а потім закриття його на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

В цій Постанові роз`яснено також, що до суду касаційної інстанції можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, про закриття апеляційного провадження та про повернення апеляційної скарги.

На підставі викладеного та зважаючи на те, що судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не вирішувалися, клопотання підлягають задоволенню, а апеляційні провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вказане судове рішення підлягають закриттю.

Керуючись ч.3 ст. 362, 382,383,384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_1 - Бойченюка Івана Васильовича про закриття апеляційних проваджень - задовольнити.

Апеляційні провадження за апеляційними скаргами осіб, які не брали участі у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Печерський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складено 30 червня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді: