ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» червня 2020 року

м. Харків

справа № 643/6892/19-ц

провадження 22ц/818/3355/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Колосовської А.Р.,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 , представник позивачки ОСОБА_2 ,

відповідачка ОСОБА_3 ,

третя особа Територіальна громада в особі Харківської міської ради, представниця третьої особи ОСОБА_4 ,

позивачка за зустрічним позовом - ОСОБА_3 ,

відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 , представник відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Харківської міської ради на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2020 року в складі судді Горбунової Я.М.

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Територіальна громада в особі Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 житловою площею 12,5 кв м, загальною площею 27,5 кв м, який раніше належав в Ѕ частині з відповідною частиною надвірних будівель її діду ОСОБА_5 на підставі договору про право забудови земельної ділянки, посвідченого 04 грудня 1940 року Харківською обласною нотаріальною конторою за реєстровим № 8410 і в Ѕ частині з відповідною частиною надвірних будівель її бабі ОСОБА_6 на підставі договору про право забудови земельної ділянки, посвідченого 04 грудня 1940 року Харківською обласною нотаріальною конторою за реєстровим № 8410 і фактично прийнятими її батьком та матір`ю.

Не визнавши позовних вимог у жовтні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 житловою площею 12,5 кв м, загальною площею 27,5 кв м з надвірними будівлями, який раніше належав в Ѕ частині з відповідною частиною надвірних будівель її прадіду ОСОБА_5 на підставі договору про право забудови земельної ділянки, посвідченої 04 грудня 1940 року Харківською обласною нотаріальною конторою за реєстровим № 8410, і в Ѕ частині з відповідною частиною надвірних будівель, що належали її прабабі ОСОБА_7 на підставі договору про право забудови земельної ділянки, посвідченого 04 грудня 1940 року Харківською обласною нотаріальною конторою за реєстровим № 8410 і фактично прийнятими її дідом ОСОБА_8 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У січні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до суду зі спільною заявою про укладення мирової угоди, в якій зазначили про можливість закінчення розгляду спору миром і укладенням між сторонами мирової угоди на наступних умовах: ОСОБА_1 визнає за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 житловою площею 12,5 кв м, загальною площею 27,5 кв м з відповідною частиною надвірних будівель у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 , який фактично прийняв Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , який прийняв спадщину за законом після смерті своїх батька і матері ОСОБА_5 і ОСОБА_7 ;

ОСОБА_1 приймає у власність Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 житловою площею 12,5 кв м, загальною площею 27,5 кв м з відповідною частиною надвірних будівель в порядку спадкування за законом і фактично прийнятими у спадщину за законом її батьками ОСОБА_9 і ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_5 і ОСОБА_7 ;

ОСОБА_3 визнає за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 житловою площею 12,5 кв м, загальною площею 27,5 кв м з відповідною частиною надвірних будівель у порядку спадкування за законом після смерті батьків ОСОБА_11 і ОСОБА_10 ;

ОСОБА_3 приймає у власності Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 житловою площею 12,5 кв м, загальною площею 27,5 кв м з відповідною частиною надвірних будівель у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 , який фактично прийняв Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , тобто прийняв спадщину за законом після смерті своїх батька і матері ОСОБА_5 і ОСОБА_7 ;

по справі проведена лінгвістична експертиза № 056/83-d-3 від 01 лютого 2018 року. За експертним висновком усі прізвища (як чоловічі, так і жіночі) Польовик, Польовикова, Полевік, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які наведені у різних юридичних документах, є ідентичними;

сторони зобов`язуються сумлінно виконувати умови, передбачені цією мировою угодою;

після підписання цієї мирової угоди майнові претензії сторін щодо будинку АДРЕСА_1 житловою площею 12,5 кв м, загальною площею 27,5 кв м з відповідною частиною надвірних будівель вважаються врегульованими. Також, сторони не мають претензій щодо фінансової частки цього майна, тобто права власності на вищевказаний будинок з відповідною частиною надвірних будівель;

сторони по справі зобов`язуються не чинити перешкоди один одному у здійсненні реєстрації за ними права власності на визначене у цій мировій угоді нерухоме майно по Ѕ частині житлового будинку АДРЕСА_1 житловою площею 12,5 кв м, загальною площею 27,5 кв м з відповідною частиною надвірних будівель;

наслідки укладення мирової угоди, зміст статті 207, пункту 5 частини 1 статті 255 ЦПК України сторонам роз`яснені і зрозумілі.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2020 року затверджено укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мирову угоду, за якою визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 житловою площею 12,5 кв м, загальною площею 27,5 кв м з відповідною частиною надвірних будівель в порядку спадкування за законом і фактично прийнятими у спадщину за законом батьками ОСОБА_9 і ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_5 і ОСОБА_7 ;

визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 житловою площею 12,5 кв м, загальною площею 27,5 кв м з відповідною частиною надвірних будівель у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 , який фактично прийняв Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , тобто прийняв спадщину за законом після смерті своїх батька і матері ОСОБА_5 і ОСОБА_7 ;

по справі проведена лінгвістична експертиза №056/83-d-3 від 01 лютого 2018 року. За експертним висновком усі прізвища (як чоловічі, так і жіночі) Польовик, Польовикова, Полевік, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які наведені у різних юридичних документах, є ідентичними;

після підписання цієї мирової угоди майнові претензії сторін щодо будинку АДРЕСА_1 житловою площею 12,5 кв м, загальною площею 27,5 кв м з відповідною частиною надвірних будівель вважаються врегульованими. Також, сторони не мають претензій щодо фінансової частки цього майна, тобто права власності на вище вказаний будинок з відповідною частиною надвірних будівель;

сторони по справі зобов`язуються не чинити перешкоди один одному у здійсненні реєстрації за ними права власності на визначене у цій мировій угоді нерухоме майно - по Ѕ частині житлового будинку АДРЕСА_1 , житловою площею 12,5 кв м, загальною площею 27,5 кв м з відповідною частиною надвірних будівель;

провадження по справі закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду Харківська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надали клопотання, в якому просили затвердити ще одну мирову угоду. Пояснили, що у зв`язку з уточненням розмірів загальної, житлової та допоміжної площі, вони просили затвердити мирову угоду саме в цій редакції, хоча апеляційну скаргу по оскаржуваній ухвалі, якою затверджено мирову угоду за іншими розмірами спадкового майна, не визнали.

Представниця Харківської міської ради в суді апеляційної інстанції заперечувала проти задоволення клопотання та пояснила, що в даному випадку, неможливо взагалі затвердження мирової угоди, оскільки існує спір, який фактично не вирішено.

Вислухавши думку з`явившихся учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи клопотання, судова колегія вважає, що зазначене клопотання необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 207 ЦПК України передбачено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує права чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Матеріали справи свідчать про те, що спір стосується здійснення права на спадкування, який, як вбачається з наданих матеріалів справи, порушено сторонами, які є, на їх думку, спадкоємцями. Строк для прийняття спадщини ними пропущено. Правовстановлюючих документів на спадковий будинок вони не мають. Розміри площі спадкового будинку не співпадають з розмірами, які зазначені в мировій угоді та яку затвердив суд першої інстанції оскаржуваною ухвалою. При цьому зазначена мирова угода порушує права Харківської міської ради.

Із змісту частини 5 статті 207 ЦПК України вбачається, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Враховуючи, що умови мирової угоди суперечать закону, оскільки ніяких взаємних поступок з боку позивача та відповідача немає, і ця мирова угода не ліквідує цивільноправовий спір, який виник між сторонами, в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 207, 368, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

у х в а л и в:

Клопотання про затвердження мирової угоди, укладеної 15 червня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня її проголошення, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст ухвали складено 19 червня 2020 року.