Справа № 183/7205/19
№ 2/183/1609/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2020 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д.І.
секретаря судового засідання Пономаренко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
14 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що їй на праві приватної власності на підставі договору дарування житлового будинку від 29 лютого 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 320, належить будинок АДРЕСА_2, загальною площею 79,70 кв.м, житловою площею 41,30 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач зазначила, що вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2003 року, від шлюбу мають дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_1 зазначила, що з липня 2019 року шлюбні відносини між нею і відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться, у зв`язку з чим 17 вересня 2019 року вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем (справа № 183/5745/19).
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в будинку, але з серпня 2019 року не проживає в житловому приміщенні без поважних причин, не сплачує комунальні послуги, в будинку його особисті речі відсутні.
Позивач ОСОБА_1 зазначила, що реєстрація відповідача перешкоджає реалізації її прав як власника житла, в зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 405 ЖК України, просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 12 грудня 2019 року відкрите провадження у справі.
Ухвалою суду від 25 вересня 2020 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила суд розглядати справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити позовні вимоги, у разі повторної неявки відповідача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не надав.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши надані позивачем письмові докази, приходить до наступного.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору дарування житлового будинку від 29 лютого 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 320, належить будинок АДРЕСА_2, загальною площею 79,70 кв.м, житловою площею 41,30 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів № 11057486 від 29 лютого 2012 року, витягом про реєстрацію прав № 33520301 від 19 березня 2012 року.
Встановлено, що 11 жовтня 2003 року виконавчим комітетом Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , актовий запис № 25, після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 було присвоєне прізвище ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 11 жовтня 2003 року.
Сторони від даного шлюбу мають дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 02 серпня 2004 року та серії НОМЕР_3 від 16 жовтня 2014 року .
Згідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний. Рішення набрало законної сили 07 серпня 2020 року.
В спірному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що довідкою з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 03 грудня 2019 року за вих. № 4455/2.
Встановлено, що з серпня 2019 року відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в житловому будинку АДРЕСА_2 не проживає, житловим приміщенням не користується, що підтверджується актом від 13 липня 2020 року, складеним депутатом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області ОСОБА_7 в присутності свідків.
Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
На підстав статті 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
У відповідності до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
У відповідності до вимог статті 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
На підставі частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надав суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджають йому користуватися житлом, суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України, він може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 405 ЦК, ст.ст. 4, 6-10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, житловим будинком АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).
Учасники справи:
- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;
- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне судове рішення складено 25 вересня 2020 року.

Суддя Д.І. Городецький