Справа № 452/1692/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"17" червня 2020 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої судді Карнасевич Г.І.,

з участю секретаря Страхоцької Т.А.,

позивача відповідача ОСОБА_1 ,

його представника адвоката Дашинича І.Б.,

відповідача позивача ОСОБА_2 ,

його представника адвоката Бобак О.Б.,

представника відповідача Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області Вагурака І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, третіх осіб: Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Державного реєстратора в особі Самбірської районної державної реєстрації про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування речових прав на нерухоме майно та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, третіх осіб: Державного реєстратора в особі Самбірської районної державної реєстрації, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, Державного акту на право приватної власності на землю,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, треті особи Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, Державний реєстратор в особі Самбірської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, Державного акту на право приватної власності на землю, реєстрації в Державному земельному кадастрі та рішення і державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 , згідно реєстраційного посвідчення від 18.10.1991 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.10.1991 р. належав на праві спільної часткової власності в рівних частках ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_5 належну їй частку успадкував її чоловік ОСОБА_6 , а після його смерті він, їхній син. Інша Ѕ частина після смерті ОСОБА_4 була успадкована ОСОБА_7 , а після його смерті - їхнім сином ОСОБА_3 .

За життя ОСОБА_5 набула у власність половину земельної ділянки,

на якій знаходився даний будинок, площею 0,25га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (надалі для ОЖБ), що стверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №059463, виданим Ралівською сільською радою Самбірського району Львівської області.

Коли у березні 2019 року він прибув до належного йому на праві власності майна за вищевказаною адресою, ОСОБА_3 заборонив йому пройти до цього житлового будинку, посилаючись на те, що це його земля.

З`ясовуючи достовірність почутого, 15.03.2019р. за електронним зверненням він отримав Витяги Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-013 та № НВ-019, з яких дізнався, що земельна ділянка площею 0,48га, на якій знаходиться житловий будинок ( в якому він має частку і яка на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №059463 належала його мамі ОСОБА_5 і вона фактично користувалася нею за життя, а після її смерті частково використовувалася ним для городництва), в цілому належить ОСОБА_3 , а саме її розділено на дві земельні ділянки: 0,12га для ОЖБ (присадибна ділянка), кадастровий номер :10:000:0670 та 0,36 га для ведення особистого селянського господарства (надалі ОСГ), кадастровий номер :10:000:0671; державна реєстрація в ДЗК відбулася 23.06.2016 року.

З відповіді Ралівської сільської ради від 09.04.2019 р. на його запит дізнався, що «земельна ділянка площею 0,48га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , у 1996 році була передана у власність ОСОБА_3 згідно рішення сесії Ралівської сільської ради від 16.02.1996 року № 59», прийнятого на підставі його заяви від 09.12.1995 р., на яку було виготовлено Державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ №00342 від 25.03.1996 року, Із записів, вчинених у цьому акті, йому стало відомо, що земельну ділянку умовно (незаконно) розділено на дві частини, зокрема: 0,12га для ОБЖ (присадибна ділянка) та 0,36га - для ОСГ.

Таке набуття ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки площею всього 0,48га вважає незаконним, а тому просить постановити рішення, яким:

- визнати незаконним та скасувати рішення Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області 16.02.1996 року №59 «Про видачу Державних актів на право приватної власності на землю» в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки 0,48га;

- визнати незаконним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ №00342, який було видано Ралівською сільською радою Самбірського району Львівської області 25.03.1996 року ОСОБА_3 на земельну ділянку 0,48 га, а саме: 0,12 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) та 0,36 га, для ведення особистого селянського господарства, а також скасувати запис про Державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ №00342 в Книзі реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю за №180;

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі України, яка проведена 23.06.2016 р., відносно:

а) земельної ділянки площею 0,12 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), кадастровий номер :10:000:0670;

б) земельної ділянки площею 0,36 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :10:000:0671,які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 ;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33292509 від 30.12.2016 року, державного реєстратора Самбірської районної державної адміністрації Біловус Ольги Анатоліївни та запис про державну реєстрацію речових прав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_3 на земельну ділянку призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :10:000:0671, площею 0,36 га, яка знаходиться за адресою: Львівська область, Самбірський район, с. Нагірне, номер запису про право власності 18423265;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33291852 від 30.12.2016 року, державного реєстратора Самбірської районної державної адміністрації Біловус Ольги Анатоліївни та запис про державну реєстрацію речових прав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_3 на земельну ділянку призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна земельна ділянка), кадастровий номер :10:000:0670, площею 0,12 га, яка знаходиться за адресою: Львівська область, Самбірський район, с. Нагірне, номер запису про право власності 18422487.

Під час розгляду даної справи уточнив позовні вимоги в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33291852 від 30.12.2016 року, державного реєстратора Самбірської районної державної адміністрації Біловус Ольги Анатоліївни та запис про державну реєстрацію речових прав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_3 на земельну ділянку призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна земельна ділянка), кадастровий номер :10:000:0670, площею 0,12 га, яка знаходиться за адресою: с. Нагірне Самбірський район Львівська область, номер запису про право власності 18422487, зазначивши конкретне місце розташування - АДРЕСА_1 .

Як на підставу задоволення своїх позовних вимог зіслався на ті обставини, що відповідачу ОСОБА_3 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 00342, виданого на підставі рішення органу місцевого самоврядування від 16.02.1996 року, передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,48 га, яку незаконно, без зміни цільового призначення, розділено на дві окремі ділянки, одна з яких площею 0,12 га закріплена за обслуговуванням житлового будинку, співвласником якого він не являвся, чим усупереч ст.ст. 17, 30 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) в редакції 1990 року було порушено права дійсних співвласників, одним з яких була його мати ОСОБА_5 .

Крім того, спірна земельна ділянка згідно Генеральних планів села Нагірне належала до земель громадської та житлової забудови, а відтак не могла передатися у власність, як земля сільськогосподарського призначення.

Будучи незгідним з даним позовом, відповідач ОСОБА_3 подав зустрічний позов, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Ралівської сільської ради Самбірського району від 28.03.2001 року «Про передачу у власність ОСОБА_5 земельної ділянки для ОБЖ площею 0,25 га в с. Нагірне Самбірського району та виданий на підставі такого рішення Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №059463.

В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що Ралівська сільська рада Самбірського району Львівської області діяла неправомірно, оскільки передала у власність ОСОБА_5 не вільну, а зайняту земельну ділянку, а процедури припинення права власності виконано не було. Крім того, вважає, що права ОСОБА_1 (надалі позивача відповідача) жодним чином не порушені, оскільки він набув право власності на Ѕ частину житлового будинку в АДРЕСА_1 , коли вже він, ОСОБА_3 ( надалі відповідач позивач) був власником двох земельних ділянок. Власником спірного житлового будинку була ОСОБА_5 , яка могла оскаржити рішення Ралівської сільської ради про передачу йому у власність цих земельних ділянок. Відтак вважає, що ОСОБА_1 (надалі - позивач відповідач) має право на 1/2 частину земельної ділянки, закріпленої за ОЖБ, при умові пред`явлення позовної вимоги про припинення за ним ( ОСОБА_3 ) права власності на 1/2 частину цієї земельної ділянки і визнання за ним права власності на це нерухоме майно.

У задоволенні первісного позову просить відмовити, так як Ралівська сільська рада надала ОСОБА_5 не вільну земельну ділянку, а таку, що була у його ( ОСОБА_3 ) законному користуванні. Крім того, Державний акт на право приватної власності ОСОБА_8 не видавався, рішення Ралівською сільською радою не приймалося.

В судовому засіданні позивач відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_9 позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, зазначені у первісному позові. Просили його задовільнити.

У задоволенні зустрічного позову просили відмовити, посилаючись на те, що житловий будинок перебував у спільній частковій власності і відповідно ОСОБА_5 мала право на 1/2 частину земельної ділянки. Крім того, технічна документація про передачу ОСОБА_3 земельної ділянки не виготовлялася, межі із ОСОБА_5 , як із суміжним землекористувачем, не погоджувалися, а тому про існування такого рішення та видання Державного акту на право приватної власності на землю вона не знала і знати не могла; цільове призначення земель не змінювалося, в той час, як у Державному акті на право приватної власності на землю, виданому на ім`я ОСОБА_3 , вказано дві земельні ділянки з різним цільовим призначенням.

Відповідач - позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_10 підтримали заявлені вимоги, покликаючись на підстави, зазначені у зустрічній позовній заяві, просять його задовільнити.

У задоволенні первісного позову просили відмовити, вважаючи, що спірна земельна ділянка була вільною і її правомірно передано відповідачу - позивачу, а права позивача в такому випадку не можуть бути порушені, оскільки Державний акт на право приватної власності не є правовстановлюючим документом, який підтверджує право власності на земельну ділянку, так як зареєстроване речове право відповідача - позивача на дану земельну ділянку (ділянки), а відтак, його права охороняються Конституцією України і його не може бути позбавлено права на земельну ділянку площею 0,36 га призначенням - для ведення ОСГ.

Представник відповідача Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області (надалі відповідач -2) ОСОБА_11 просить задовольнити первісний та зустрічний позови, оскільки сільська Рада не вправі була позбавити спадкодавця позивача відповідача ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку за адресою:

АДРЕСА_1 . Технічна документація про передачу ОСОБА_3 земельної ділянки у приватну власність не виготовлялась, так як не було на практиці на належному рівні врегульоване це питання; із ОСОБА_5 межі земельних ділянок не погоджувалися. Відповідач позивач ОСОБА_3 звернувся до органу місцевого самоврядування з приводу набуття у власність земельної ділянки площею 0, 48 га та виготовлення Державного акту на право приватної власності на землю у 1996 році. Причин неврахування органом місцевого самоврядування знаходження на спірній земельній ділянці житлового будинку, який належав на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , але не відповідачу позивачу ОСОБА_3 , пояснити не зміг. Не заперечив, що ОСОБА_1 повинна належати половина земельної ділянки, закріпленої за ОЖБ. Оглядаючи оригінал Державного акту на право приватної власності на землю належного ОСОБА_5 вказав, що нібито підписи в такому Державному акті на право приватної власності на землю не належать йому та сільському голові, хоча такий акт завірений гербовою печаткою Ралівської сільської ради. Також повідомив, що спірна земельна ділянка належить до земель громадської та житлової забудови згідно старого і нового Генеральних планів села. Надаючи ОСОБА_3 земельну ділянку для ОСГ, цільове призначення не змінювалося. Відповіді на питання з приводу видачі Державного акту на право приватної власності ОСОБА_5 в той час, коли така земельна ділянка вже була передана у власність ОСОБА_3 , теж пояснити не міг. Зазначив, що рішення Ралівської сільської ради Самбірського району від 28.03.2001року не існує.

Представники третіх осіб Головне управління Держгеокадастру у Львівській області та Державний реєстратор в особі Самбірської районної державної реєстрації в судове засідання не з`явилися хоч належно були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, а тому суд вважає за можливе слухати справу у їхній відсутності.

Заслухавши сторін, їхніх представників, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що реєстраційним посвідченням від 18.10.1991р. та свідоцтвом про право на спадщину від 16.10.1991 року (а.с.4,5) стверджується, що Ѕ житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належала на праві власності ОСОБА_5 , а інша Ѕ - ОСОБА_7 .

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.09.2015р. стверджується перехід прав власності на Ѕ частини вказаного вище будинку після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, вказана частка в порядку спадкування була прийнята її чоловіком ОСОБА_6 , а після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 - їхнім сином ОСОБА_1 позивачем відповідачем по справі.

Дані обставини та факт родинних відносин також не заперечувалися стороною відповідача позивача.

За життя ОСОБА_5 набуто у власність земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 а згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №059463, копія якого надана позивачем за первісним позовом та Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області (а.с.8,82).

З даного акту убачається, що ОСОБА_5 набула у власність 0,25га земельної ділянки за вказаною адресою призначенням - для обслуговування житлового будинку згідно рішення ХVІІ - ї сесії ІІІ- го демократичного скликання Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області від 28.03.2001р.

З наявного у матеріалах справи Технічного звіту про виконані роботи по підготовці та видачі Державного акту на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею гр. ОСОБА_5 , жительці с. Нагірне Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області (а.с.9-15) убачається наявність рішення Ралівської сільської ради від 28.03.2001р., яким ОСОБА_5 передано у власність 0,25 га земельної ділянки, однак дане рішення не містить номеру, а представник Ралівської сільської ради пояснив, що такого рішення не існує, хоча рішення завірено гербовою печаткою органу місцевого самоврядування. ОСОБА_5 , як фізичній особі, про такі обставини не могло бути відомо, як і про існуючі ризики, оскільки у відповідності до п. 71 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Рисовський проти України» від 20 січня 2012 року (остаточне) «Принцип належного урядування»,зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

З інших досліджених судом документів, а саме з відповіді Ралівської сільської ради на адвокатський запит від 25.04.2019р. №253 (а.с.26) убачається, що земельна ділянка площею 0,48 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , у 1996 році була передана у власність ОСОБА_3 згідно рішення сесії Ралівської сільської ради від 16.02.1996року №59.

Довідкою №1876 від 23.07.2019р., виданою цією сільською Радою, та викопіюваннями з Генерального плану с. Нагірне від 1972 року та Генерального плану с. Нагірне 2013 року (а.с.68,69) земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 а належала та належить до земель громадської та житлової забудови.

Представник відповідача - 2 повідомив, що призначення земель в с. Нагірне Ралівською сільською радою не змінювалося.

Із заяви ОСОБА_3 від 09.12.1995р. (а.с.27), адресованої в Ралівську сільську раду, відомо, що він просив надати у власність земельну ділянку 0,48га без цільового призначення.

Рішенням №59 від 16.02.1996р. та додатком до нього (а.с.28), відповідач 2 в особі Ралівської сільської ради передає ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,48га також без визначення цільового призначення.

На підставі вказаного рішення відповідачеві позивачу ОСОБА_3 видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ №00342 від 25.03.1996 року (а.с.23), зі змісту якого убачається, що у власність ОСОБА_3 передано земельну ділянку площею всього 0,48га (з яких - ОПГ 0,36га, для - ОЖБ 0,12га), яка розташована на території с. Нагірне Ралівської сільської ради, тобто, землю передано для ОЖБ та ОСГ. Технічної документації по такій передачі не має і не виготовлялося, про що ствердив сам представник Ралівської сільської ради, повідомивши, що питання передачі землі у приватну власність на той час на практиці належним чином врегульовано не було.

Відділ у Самбірському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області своїми відповідями від 18.12.2019р. №1650/414-19-0.310 та від 20.12.2019р. №1657/414-19-0.310 (а.с.129,130) ствердив, що в них відсутня технічна документація по виготовленню Державного акту на право приватної власності на землю площею 0,48га, а також технічна документація із землеустрою для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 , площею 0,12га з кадастровим номером :10:000:0670 та технічна документація із землеустрою для ведення особистого селянського господарства в с. Нагірне площею 0,36 га з кадастровим номером :10:000:0671 на громадянина ОСОБА_12 . Тобто, яким чином була виділена йому земельна ділянка площею 0,48га, як і дві похідні від неї земельні ділянки площею 0,12га та 0,36га, невідомо.

З реєстраційного посвідчення від 18.04.2001р. та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.03.2001р. (а.с.64,65) убачається, що ОСОБА_3 у 2001 році набуває у власність Ѕ частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , тобто у 1996 році таким власником він ще не був.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №162414568 та №162415199 стверджується, що за ОСОБА_3 , зареєстровано право власності на:

-земельну ділянку призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,36га, кадастровий номер :10:000:0671, розташованою за адресою: Львівська область, Самбірський район, с. Нагірне. Державну реєстрацію речових прав проведено 23.12.2016р., підстава виникнення права власності: Державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ №00342, виданого 25.03.1996 року Ралівською сільською радою Самбірського району Львівської області;

-земельну ділянку призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,12га, кадастровий номер :10:000:0670, розташованою за адресою:

АДРЕСА_1 .

А підставою для реєстрації таких прав був Державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ №00342 та витяг з Державного земельного кадастру.

З Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019 та №НВ-013 (а.с.17-22) убачається, що відповідачу ОСОБА_3 належить земельна ділянка призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,36га, кадастровий номер :10:000:0671 та земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,12га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В обох випадках (витягах) в розділі «Інформація про технічну документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки», зазначено: «Технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, 17.12.2015. Приватне підприємство Проектно-виробнича фірма «Землі Прикарпаття».

Отже, судом встановлено, що Ралівська сільська рада, не змінивши цільового призначення земель, не урахувавши двох існуючих співвласників на згаданий житловий будинок двічі приймає рішення про передачу земельної ділянки площею 0, 48 га: спочатку ще неіснуючому співвласнику ОСОБА_3 , вдруге законному співвласнику ОСОБА_5 , в той час, як ОСОБА_3 був власником цієї земельної ділянки згідно Державного акту на право приватної власності на землю.

Як в першому, так і в другому випадку, земельна ділянка передається у приватну власність з грубими порушеннями, виходячи з наступного.

Дані правовідносини регулюються Конституцією України, ЗК України (в редакції 18.12.1990р., діючим на час виникнення спірних правовідносин), ЗК України (діючим), Цивільним кодексом України та іншими нормативними актами.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи, зокрема, місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 ЗК України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Частиною 1 ст.79 ЗК України передбачено, що земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Частиною 1 ст.9 ЗК України (редакції 18.12.1990р.) визначено, що до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить, в тому числі, передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі, на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу.

Статтею 17 ЗК України (редакції 18.12.1990р.) передбачено, що передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім`ї.

Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним,природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність.

Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для: ведення селянського (фермерського) господарства у розмірі згідно з статтею 52 цього Кодексу; ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 56 цього Кодексу; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу.

Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо).

Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення.

Передача у власність громадян земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні інших громадян чи юридичних осіб, провадиться місцевими Радами народних депутатів після вилучення (викупу) їх у порядку, встановленому статтями 31 і 32 цього Кодексу.

Статтею 22 ЗК України (в редакції 18.12.1990р.) визначено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)і одержання документа, що посвідчує це право.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ст.23 ЗК України редакції 18.12.1990р.).

Частиною 1 ст.30 ЗК України визначено, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.

Статтями 28-31 ЗК України (в редакції 18.12.1990р.) визначено порядок припинення права власності, який як з`ясовано не застосовувався.

Частиною 1 ст. 56 ЗК України (в редакції 18.12.1990р.) визначено, що для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах

населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара.

Частинами 1,2 ст.67 ЗК України (редакції 18.12.1990р.) передбачено, що громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Пунктом «г» ч.3 ст.152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Отже, враховуючи вище зазначене, відповідач - 2 Ралівська сільська рада Самбірського району Львівської області, усупереч вимог закону, розглядає заяву ОСОБА_3 , в якій не вказано місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім`ї, своїм рішенням №59 від 16.02.1996 р. передає у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,48 га, знову ж таки без визначення призначення такої та з порушенням допустимих законом розмірів, без врахування наявності на такій житлового будинку та наявності двох співвласників, серед яких ОСОБА_3 не має, та без відповідної технічної документації видає Державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ №00342, де умовно (без відведення) та знову ж таки без розроблення відповідної технічної документації зазначає, що 0,12 га - для обслуговування житлового будинку, а 0,36га - для ведення особистого підсобного господарства.

Після чого, продовжуючи свої протиправні дії, Ралівська сільська рада Самбірського району Львівської області 28.03.2001р. приймає рішення про передачу у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,25га для обслуговування житлового будинку та належних до нього господарських будівель і споруд. Таке рішення про передачу земельної ділянки у власність не зареєстровано і в протоколах сесії такого питання не прописано, хоча технічна документація по видачі Державного акту на право приватної власності на землю виготовлялась. Однак Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №059463 не зареєстрований і такий видано на вже передану у власність земельну ділянку відповідачу позивачу ОСОБА_3 без вилучення такої у встановлений законом спосіб.

З тих підстав суд вважає невірним посилання сторони відповідача позивача на те, що у ОСОБА_1 відсутнє право вимоги пред`являти до ОСОБА_3 позов про скасування рішення Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області щодо передачі ОСОБА_3 у приватну власність спірної земельної ділянки та визнання недійсним виданого на його ім`я Державного акту на право приватної власності на землю, оскільки власне таке право як спадкоємця у ОСОБА_1 порушено внаслідок неправомірної передачі ОСОБА_3 спірної земельної ділянки з вищенаведених підстав.

Зазначене дає підстави для задоволення первісного та зустрічного позовів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,81,89,259,263,265,268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, третіх осіб Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Державного реєстратора в особі Самбірської районної державної реєстрації про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та скасування речових прав на нерухоме майно відмовити.

У зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, третіх осіб Державного реєстратора в особі Самбірської районної державної реєстрації, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, Державного акту на право приватної власності на землю відмовити.

На рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 26.06.2020 року.

Суддя