Справа № 450/16/20 Провадження № 2/450/4/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2020 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Добош Н.Б,

при секретарі Гев`як Ю.С.

за участі позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про предмет спору : визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0, 1134 га,-

стислий виклад позиції позивача та відповідача :

підстава позову (позиція позивача): сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі, відповідачу було виділено земельну ділянку в с. Скнилів, Пустомитівського району, Львівської області площею 0, 1134 га, призначену для ведення сільського господарства, кадастровий № :05:000:0155. У 2001 році, шлюб між сторонами розірвано. Позивач вважає, що набута відповідачем земельна ділянка, підлягає поділу, як спільне майно подружжя. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити.

Позивач в судовому засіданні, заявлені позовні вимоги підтримала, просила такі задоволити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечили, просили в задоволенні позовних вимог оскільки заявлені позовні вимоги, є безпідставними. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що спірна земельна ділянка, набута відповідачем на праві власності в порядку приватизації у 2006 році за рішенням ОМС, та є особистою власністю ОСОБА_2 . Також подав заяву про застосування строків позовної давності.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

08.01.2020 року ухвала про залишення позовної заяви без руху; 22.01.2020 року доповнення до позовної заяви; 31.01.2020 року заява про усунення недоліків; 03.02.2020 року ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі; 27.02.2020 року заява про закриття провадження у справі; 04.03.2020 року клопотання представника відповідача про долучення доказів; 04.03.2020 року лист; 26.03.2020 року клопотання представника відповідача про проведення судового засідання у його відсутності; 15.06.2020 року клопотання представника відповідача про проведення судового засідання у його відсутності; 03.08.2020 року клопотання представника відповідача про проведення судового засідання у його відсутності; 04.08.2020 року ухвала про відмову в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі; 20.08.2020 року заява представника відповідача про застосування строків позовної давності; 20.08.2020 року ухвала про витребування доказів; 21.08.2020 року ухвала про виправлення описки; 15.10.2020 року лист Головного управління Держгеокадастру у Львівській області; 19.10.2020 року письмові пояснення представника відповідача; 19.10.2020 року ухвала про призначення справи до судового розгляду.

Суд заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши матеріали позовної заяви, а також долучені письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Постановою Львівського апеляційного суду від 19.11.2019 року у справі № 450/3446/17, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 27 травня 1995р. по 11 березня 2011р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 01.03.2011 року (справа №1316/4327/12).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено,що ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 0, 1134 га, кадастровий № :05:000:0155, розташована на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства. Вказана земельна ділянка надана ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Пустомитівської Районної державної адміністрації № 41 від 31.01.2006 року, та належить останньому на підставі державного акту серії ЯГ № 511826 від 27.09.2006 року.

Відповідно до статті 61 СК України в редакції, чинній станом на 31.01.2020 року , не належать до об`єктів права спільної сумісної власності приватизовані одним із подружжя земельні ділянки.

Відповідно до Закону України "Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя" від 11 січня 2011 року статтю 61 СК України доповнено частиною п`ятою такого змісту: об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Вказана норма набула чинності з 08 лютого 2011 року, однак була виключена на підставі Закону України "Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка" № 4766 від 17 травня 2012 року, який набрав чинності 13 червня 2012 року. Натомість статтю 57 СК України доповнено пунктом 5 частини першої, згідно з яким особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації.

Із урахуванням вказаних змін до СК України правовий режим приватизованої земельної ділянки змінювався. При цьому тільки в період часу з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, визнавалась спільною сумісною власністю подружжя; до 08 лютого 2011 року та після 12 червня 2012 року така земельна ділянка належала до особистої приватної власності чоловіка або дружини, які використали своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду.

Аналогічний висновок по застосуванню норм Закону України "Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя" від 11 січня 2011 року зроблений в постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 1311/832/12 (провадження № 61-6409св18), від 12 листопада 2018 року в справі № 753/6139/14-ц (провадження № 61-27342св18) і від 12 червня 2019 року в справі № 409/1959/15-ц (провадження № 61-14257св18).

Вказаний позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.08.2020 року у справі № 626/4/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так судом встановлено, що спірну земельну ділянку відповідач приватизував в 2006 році, тому така є його особистою власністю, та не підлягає поділу.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог, слід відмовити.

Відповідно до п. 11 Постанови № 14 від 18.12. 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» Пленум ВСУ роз`яснив наступне: встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Тому суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року в справі № 369/6892/15-ц).

Оскільки позовні вимоги є необґрунтованими, правові підстави для застосування позовної давності відсутні, тому заява представника відповідача про застосування строку позовної давності до позовних вимог задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Позивач : ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач : ОСОБА_2 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 20.11.2020 року.

СуддяН. Б. Добош