КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-з/824/636/2020
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2020року місто Київ
справа № 363/896/14-ц
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.
суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.
за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 квітня 2014 року у справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -
У лютому 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_3 , зареєстрований 15 вересня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Радянського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №398.
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 10 квітня 2014 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Радянського районного управління юстиції у місті Києві 15 вересня 2001 року, актовий запис №398.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Змінено рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 квітня 2014 року.

Виключено з мотивувальної частини рішення висновки суду про встановлення, що сторони по справі не проживають разом, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства більше п`яти років.

В іншій частині рішення залишено без змін.

28 грудня 2018 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала до Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про судові витрати.

В мотивування вимог посилалася на те, що у відзиві на апеляційну скаргу від 19 жовтня 2018 року позивач навела попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат і зазначила, що 01 жовтня 2018 року вона уклала договір №01/10.18 із АБ «Адвокатське бюро Олени Бабич» про надання правової допомоги.

Вказувала, що відповідно до додаткової угоди №1 до вищевказаного договору, вартість однієї години наданої професійної правничої допомоги адвокатами АБ «Адвокатське бюро Олени Бабич» складає 2825 грн.

Зазначала, що відповідно до п.2 додаткової угоди №1, позивач та АБ «Адвокатське бюро Олени Бабич» здійснили попередній розрахунок годин правничої допомоги та відповідно розрахунок орієнтовної вартості - 10 годин, вартістю 28250 грн.

Вказувала, що дана сума коштів була передана позивачем у якості авансу.

Посилалась на те, що кількість фактично витрачених годин правничої допомоги за умовами угоди мала погоджуватись актами прийому виконаних робіт.

Зазначала, що відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт від 28 листопада 2018 року адвокатом АБ «Адвокатське бюро Олени Бабич» Дузь Ю.М. було надано ряд послуг, а саме:

ознайомлення у Вишгородському районному суді Київської області зі справою - 1 година;

складання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 - 5 годин;

ознайомлення у Київському апеляційному суді зі справою - 1 година;

складання і подання заяви про ухвалення додаткового рішення - 2 години.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення.

Постановою Верховного Суду від 22 липня 2020 року ухвалу Київського апеляційного суду від 07 лютого 2020 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином. Відповідач повідомлявся про розгляд справи, в тому числі і через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Від представника позивача надійшло до суду апеляційної інстанції клопотання про розгляд справи у її відсутність.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі ч.4 ст.270 ЦК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи постанову від 28 листопада 2018 року апеляційним судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, про які зазначала представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу.

А відтак, колегія суддів погоджується з доводами представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , що наявні підстави для ухвалення додаткового рішення у справі.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частинами першою та другою статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно із частинами першою та другою статті 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Частинами першою, другою, третьою статті 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 жовтня 2018 року між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Адвокатське бюро Олени Бабич» укладено договір №01/10.18 про надання правової допомоги, відповідно до п.1.1 якого Адвокатське бюро на підставі звернення клієнта приймає на себе зобов`язання з надання правової допомоги, а саме: представництво у встановленому порядку інтересів клієнта у суді апеляційної інстанції щодо розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Згідно з п.4.1 договору вартість правової допомоги, порядок та строки її оплати визначається сторонами в додаткових угодах до даного договору.

Пунктом 1 додаткової угоди №1 до вищевказаного договору визначено, що вартість однієї години наданої професійної правничої допомоги адвокатами АБ «Адвокатське бюро Олени Бабич» складає 2825 грн.

Відповідно до п.2 додаткової угоди №1 сторони погодили, що у день підписання даної угоди клієнт оплачує авансовий внесок у розмірі 28250 грн., що еквівалентні 1000 доларів США згідно курсу НБУ на момент оплати. Даний аванс передбачає оплату 10 годин роботи адвокатів за договором. Передача коштів на їх отримання оформлюється відповідним касовим ордером.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 листопада 2018 року представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Київського апеляційного суду було подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в якому остання зазначала, що попередній розрахунок судових витрат складає 28250 грн. та просила суд розподілити судові витрати між сторонами відповідно до вимог ЦПК України при ухваленні рішення.

При цьому вказувала, що кількість фактично витрачених годин правничої допомоги за умовами угоди погоджується актами прийому виконаних годин. Перший акт позивач та Адвокатське бюро «Адвокатське бюро Олени Бабич» планують погоджувати у день судового засідання.

До відзиву було надано копію договору про надання правової допомоги №01/10.18 від 01 жовтня 2018 року та копію додаткової угоди №1 до договору від 01 жовтня 2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду даної справи у суді апеляційної інстанції інтереси позивача представляла адвокат Дузь Ю.М.

У суді апеляційної інстанції було проведене одне судове засідання 28 листопада 2018 року, де відбувся розгляд справи по суті та прийнято постанову. Тривалість засідання 13 хвилин.

Пояснення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу з обґрунтуванням їх розмірів стороною позивача у суді апеляційної інстанції не надавалися та не зазначалося про те, що такі докази будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, що підтверджується протоколом судового засідання Київського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року та звукозаписом судового засідання від 28 листопада 2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_3 була задоволена частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 квітня 2014 року змінено, виключено з мотивувальної частини рішення висновки суду про встановлення, що сторони по справі не проживають разом, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства більше п`яти років. В іншій частині рішення залишено без змін.

Тобто апеляційний суд фактично погодився з доводами апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 .

При цьому, стороною позивача під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не було надано доказів здійснення витрат на правничу допомогу адвоката, а саме не надано: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом,та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; актів прийому виконаних робіт, квитанцій про сплатувитрат за надання правничої допомоги.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, правових підстав для стягнення з відповідача, понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів не вбачає.

Щодо доказів, які були надані представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до заяви про ухвалення додаткового рішення колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

28 грудня 2018 року представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Київського апеляційного суду направлено заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої було додано: копію прибуткового касового ордеру від 01 листопада 2018 року про сплату 28250 грн., акт приймання-передачі виконаних робіт від 28 листопада 2018 року, акт приймання-передачі виконаних робіт від 27 грудня 2018 року, копію договору про надання правової допомоги №01/10.18 від 01 жовтня 2018 року та копію додаткової угоди №1 до договору від 01 жовтня 2018 року.

При цьому, у заяві про ухвалення додаткового рішення було зазначено, що перший акт позивач та Адвокатське бюро «Адвокатське бюро Олени Бабич» планували погодити у день судового засідання 28 листопада 2018 року. Відповідно у цей день позивач планувала надати суду копії акту та касового ордеру.

Вказувала, що 28 листопада 2018 року у день судового засідання на 11:00 представник позивача подала суду заяву про відкладення розгляду справи, так як у разі значної затримки судового засідання вона могла не встигнути на судове засідання у Богунський суд Житомирської області. Відповідно станом на 28 листопада 2018 року позивач та її представник не погоджували акт виконаних робіт, тому що не були впевнені у тому, що засідання за участю представника позивача відбудеться і відповідно будуть нараховані процесуальні години. Разом з тим, 28 листопада 2018 року Київський апеляційний суд досить швидко провів судове засідання, тому представник погодилась залишитись і взяти у ньому участь.

Зазначала, що у зв`язку з викладеним, разом із заявою про ухвалення додаткового рішення позивач надає суду касовий ордер від 01 жовтня 2018 року та акти прийому-передачі виконаних робіт від 28 листопада 2018 року та від 27 грудня 2018 року.

Колегія суддів не приймає додані до заяви про ухвалення додаткового рішення нові докази, оскільки такі докази не були подані до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції та/або протягом п`яти днів після прийняття постанови від 28 листопада 2018 року, а також представник позивача не надала доказів неможливості їх подання до суду апеляційноїінстанції протягом п`яти днів після ухвалення рішення апеляційним судом з причин, що об`єктивно не залежали від неї.

А відтак, не підлягають задоволенню і понесені позивачем витрати за складання і подання заяви про ухвалення додаткового рішення.

Отже, у стягненні витрат, понесених позивачем ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись ст.ст.141, 268, 270, 382-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення - задовольнитичастково.

Ухвалити додаткове рішення наступного змісту.

У стягненні витрат, понесених позивачем ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу відмовити.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: