У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И № 496/5073/19

№пр. 2/384/72/2020

17 листопада 2020 року смт. Вільшака

Вільшанський районний суд

Кіровоградської області

у складі:

головуючого судді Сорокіної О.О.

з участю секретаря судового засідання Рябова М.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в смт. Вільшанка цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 ВМС Збройних Сил України до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди за недонос речового майна,

в с т а н о в и в:

Відповідно до ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 18.02.2020 року було відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 ВМС Збройних сил України до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди за недонос речового майна, та призначено підготовче судове засідання.

Згідно з ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 02.04.2020 року матеріали цивільної справи за позовом Військової частини НОМЕР_1 ВМС Збройних сил України до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди за недонос речового майна надіслано за підсудністю до Вільшанського районного суду Кіровоградської області.

У поданій до суду заяві позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 15.07.2017 року за №69-РС ОСОБА_1 був прийнятий на військову службу за контрактом до Збройних Сил України. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 19.02.2018 року за №44 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та знято з усіх видів забезпечення. У вказаному наказі зазначено щодо проведення відрахування вартості обмундирування в сумі 6939 грн. 42 коп., обчислену пропорційно часу, що залишився до кінця строку носіння. На час виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та зняття з усіх видів забезпечення, у ОСОБА_1 згідно з довідкою-розрахунком №10 військової частини НОМЕР_2 утворилася заборгованість за речове майно, строк носіння якого не закінчився, з урахуванням зносу в сумі 611 грн. 84 коп. У зв`язку з наведеним просить стягнути з ОСОБА_1 кошти за недонос речового майна у розмірі 611 грн. 84 коп.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, в якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України (ч. 4 ст. 5 КАС України).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Зазначеними нормами права прямо передбачено, що військова служба є публічною службою.

Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 15.07.2017 року за № 69-РС ОСОБА_1 був прийнятий на військову службу за контрактом до Збройних Сил України (а.с. 20).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 19.02.2018 року за № 44 прапорщика ОСОБА_1 , командира бойової машини - командира 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та знято з усіх видів забезпечення (а.с.21).

Цим же наказом вирішено утримати з ОСОБА_1 вартість обмундирування в сумі 6939 грн. 42 коп., обчислену пропорційно часу, що залишився до кінця строку носіння, згідно з довідкою-розрахунком №10 військової частини НОМЕР_2 (а.с.22).

Наведене свідчить про те, що спір фактично виник між суб`єктом владних повноважень та особою, яка проходила військову службу, а отже, є публічно-правовим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 734/3102/16-ц та постанові від 5 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16, в якій зазначено про відступ від раніше висловленої правової позиції у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, від 03 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17 в аналогічних спорах, зробила наступні висновки.

У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів ст. 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

З огляду на вищезазначені вимоги закону, указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, і питанням відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди, навіть якщо притягнення цієї особи до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди відбувається після її звільнення з військової служби.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 636/93/14-ц (провадження № 14-524цс18) зроблено висновок, що «у разі якщо до прийняття рішення про стягнення матеріальної шкоди винну в її заподіянні особу було звільнено в запас чи у відставку або така особа вибула з військової частини, командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди. У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом постає питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи. Водночас встановлення правомірності дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця передбачене в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. Цей спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби. Аналогічні висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 грудня 2018 року у справі № 11-892апп18 та від 12 грудня 2018 року в справі № 14-481цс18 і підстав для відступу від вказаної правової позиції не вбачається».

Згідно з ч.1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч.1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених п.1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Таким чином, даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питанням реалізації правового статусу особи, яка перебуває на публічній службі, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди (збитків), навіть якщо притягнення такої особи до відповідальності шляхом подання відповідного позову про відшкодування такої шкоди (збитків) відбувається після її звільнення з державної служби.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним закрити провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 19, 255, 259 - 261, 268 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Провадження у цивільній справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 ВМС Збройних Сил України до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди за недонос речового майна - закрити. Роз`яснити позивачу його право на звернення до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Вільшанський районний суд Кіровоградської області.
Повний текст ухвали складено 20 листопада 2020 року.
Суддя О.О. Сорокіна