АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року

м. Чернівці

справа №722/1321/19

провадження 822/739/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Лисака І.Н., Одинака О.О.,

секретар Чубрей І.І.,

учасники справи:

позивач Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області,

відповідачі: ОСОБА_1 , державний реєстратор Новодністровської міської ради Чернівецької області Дзюбенко Христина Петрівна,

апеляційна скарга Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 15 липня 2020 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Побережна О.Д.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2019 року начальник Головного управління Держгеокадастру у Чернівецької області Ватаманюк Ю. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , державного реєстратора Новодністровської міської ради Чернівецької області Дзюбенко Х.П. про скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 31175869, від 31 серпня 2016 року зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку державної форми власності, площею 5,0000 га, кадастровий номер :06:001:0620, яка знаходиться на території Михалківської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства.

Згідно державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею серії Б №000005 від 23 лютого 1992 року, дана земельна ділянка надана у довічне успадковуване володіння відповідачу ОСОБА_1 .

Згідно витягу з Державного земельного кадастру від 07 грудня 2015 року №НВ-015 у загальних відомостях про земельну ділянку форма власності на земельну ділянку площею 5,0000 га, кадастровий номер :06:001:0620, значиться як державна власність.

Вважає, що в результаті протиправних дій відповідачів відбулось фактичне вилучення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 5 га з державної власності та її переведення у приватну власність.

Просить скасувати рішення, прийняте державним реєстратором Новодністровської міської ради Чернівецької області Дзюбенко Х.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 31175869 від 31 серпня 2016 року на земельну ділянку з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства площею 5,0 га (кадастровий номер :06:001:0620) за ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 15 липня 2020 року у задоволенні позову Головного управління Держгеокадастру у Чернівецької області до ОСОБА_1 , державного реєстратора Новодністровської міської ради Дзюбенко Х. П. про скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що належним способом захисту прав позивача є скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності, а не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав. Тому обраний позивачем спосіб захисту свого права - скасування рішення державного реєстратора, яке вичерпало свою діє, не ґрунтується на законі і не призведе до поновлення його прав.

Також суд першої інстанції вказав на те, що позов в частині вимог до державного реєстратора Новодністровської міської ради Чернівецької області Дзюбенко Х.П. є безпідставним, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 48 ЦПК України відповідачами можуть бути виключно фізичні і юридичні особи, а також держава.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позов.

Посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вказує, що державний реєстратор повинна була зареєструвати належність відповідачу ОСОБА_1 спірної земельної ділянки не на праві власності, а як інше речове право (право постійного користування).

Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області є належним відповідачем у вказаній справі.

Позивач, звернувшись до суду із позовом про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, обрав належний спосіб захисту порушених прав та інтересів держави.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а аргументи апеляційної скарги є безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Судом встановлено, що рішенням №4 восьмої сесії ХХІ скликання Михалківської сільської ради народних депутатів було надано згоду на створення селянського (фермерського) господарства відповідачу ОСОБА_1 ..

Згідно копії тимчасового державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею серії Б №000005 від 23 лютого 1992 року та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-015 від 07 грудня 2015 року вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 було надано у довічне успадковуване володіння 5 га землі в межах згідно з планом землеволодіння для ведення селянського (фермерського) господарства.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку номер НВ-015, відділом Держземагенства у Сокирянському районі Чернівецької області 13 серпня 2015 року було проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 5 га, кадастровий номер :06:001:0620, яка розташована за адресою: с.Михалкове Сокирянського району Чернівецької області, цільового призначення 1.5 "землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства". При цьому, у графі форма власності зазначено "Державна власність", а у відомостях про право власності/право користуванні зазначено про наявність права постійного користування земельною ділянкою на підставі державного акту від 23 лютого1992 року серії Б000005.

З копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №174516489 від 19 липня 2019 року встановлено, що державним реєстратором Новодністрвоської міської ради Чернівецької області Дзюбенко Х.П. 31 серпня 2016 року було прийнято рішення та проведено державну реєстрацію права приватної власності на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку, площею 5 га, кадастровий номер :06:001:0620, яка розташована за адресою: с.Михалкове Сокирянського району Чернівецької області за відповідачем ОСОБА_1 з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку номер НВ-019, сформованого 05 грудня 2019 року щодо вищезазначеної земельної ділянки, у графі форма власності зазначено "приватна".

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що державний реєстратор Новодністровської міської ради Дзюбенко Х.Б. є неналежним відповідачем у даній справі.

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 3 частини другої статті 119 ЦПК України у редакції, чинній на час звернення позивачки до суду).

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року);

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи .

Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно.

Якщо судом буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію права (зокрема, для державної реєстрації подані всі необхідні документи, які вимагаються відповідно до закону, та відсутні встановлені законом підстави для відмови в державній реєстрації права), то це не є перешкодою для задоволення позову про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, якщо наявність такого запису порушує право або інтерес позивача. Тому за позовом про скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди відповідачем є не суб`єкт держаної реєстрації прав, а особа, щодо права якої здійснено такий запис.

Зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій підтверджують, що спір у позивача є саме з ОСОБА_1 з приводу порушення останнім права власності держави, представником якої є позивач, на земельну ділянку внаслідок реєстрації за ним такого права. Фізична особа, яка досягла повноліття, у цивільному процесі може бути стороною саме як така особа, а не як нотаріус, державний реєстратор тощо.

Отже позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку не може бути звернена до державного реєстратора, яку позивач визначив співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

З огляду на те, що позивач заявив позов до неналежного співвідповідача-державного реєстратора Дзюбенко Х.П., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову до державного реєстратора з наведених вище підстав.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується із правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду в постановах № 915/127/18 від 04 вересня 2018 року та № 520/13067/17 від 1 квітня 2020 року.

Помилковим є посилання Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області в апеляційній скарзі на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену нею в постанові № 824/1751/14-а від 19 червня 2019 року про те, що участь державного реєстратора, який вніс відомості щодо наявності речового права на спірне майно в іншої особи, як співвідповідача в разі, якщо позивач вважає його винним у порушенні своїх прав, не змінює приватноправового характеру цього спору.

Проте, викладена правова позиція стосується саме визначення того, що спір є приватно правовим, а не публічно-правовим та повинен розглядатись в цивільному, а не адміністративному порядку. Вказана обставина сторонами у справі не оспорюється. В той же час позиція Великої Палати Верховного Суду ніяким чином не стосується того, що в даному випадку державний реєстратор Новодністровської міської ради Дзюбенко Х.П. не має статусу фізичної чи юридичної особи, що передбачено статтею 6 Закону України «Про державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а є державним реєстратором Новодністровської міської ради, а тому не може бути співвідповідачем у справі, що узгоджується з нормами статті 48 ЦПК України.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що за встановлених у даній справі обставин, належним способом захисту прав та інтересів держави є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації, а пред`явлення до відповідача ОСОБА_1 позовних вимог про скасування державної реєстрації прав відповідача з одночасним припиненням таких прав.

Обґрунтовуючи позов в частині визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію прав та їх обтяжень, Головне управління Держгеокадастру у Чернівецької області посилалося на те, що вказаним рішенням за відповідачем зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку державної форми власності.

Колегія суддів вважає, що вимоги Головного управління Держгеокадастру у Чернівецької області в цій частині є доведеними та підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 2 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2009-XII «Про селянське (фермерське) господарство» (далі - Закон № 2009-XII) селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання переважно особистою працею членів цього господарства виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою і реалізацією. Головою селянського (фермерського) господарства є його засновник або особа, яка є його правонаступником. Інтереси селянського (фермерського) господарства перед державними, кооперативними, громадськими, зарубіжними, іншими підприємствами і організаціями, окремими громадянами представляє голова господарства. На ім`я голови селянського (фермерського) господарства видається Державний акт на право довічного успадковуваного володіння землею або приватної власності. З ним укладається договір на користування землею на умовах оренди, складаються також й інші документи відповідно до законодавства України.

У частині першій статті 5 Закону №2009-ХІІ визначено, що земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства надаються громадянам за їх бажанням у довічне успадковуване володіння, приватну власність або в оренду.

Згідно зі статтею 8 цього Закону після одержання Державного акта на право приватної власності або довічного успадковуваного володіння землею чи укладення договору на оренду селянське (фермерське) господарство підлягає державній реєстрації в районній, міській Раді народних депутатів, що надала земельну ділянку у довічне успадковуване володіння, приватну власність або користування. Після відведення земельної ділянки в натурі і одержання державного акта на право довічного успадковуваного володіння землею, приватної власності або договору на оренду земельної ділянки та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи; одержує печатку із своїм найменуванням і адресою; відкриває розрахунковий та інші рахунки в установах банку; вступає в ділові відносини з іншими підприємствами, установами та організаціями; визнається як самостійний товаровиробник державними і господарськими органами при плануванні економічного і соціального розвитку регіону.

Надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України. Фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою (статті 7, 8 Закону № 937-IV).

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.7 ст.118 ЗК України).

Крім того, відповідно до ч.1 ст.121 ЗК України Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району;

б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;

в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара;

д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України (далі ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 було надано у довічне успадковуване володіння 5,0000 га землі для ведення селянського (фермерського) господарства, що підтверджується копією тимчасового державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею серії Б №000005 від 23 лютого 1992 року та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-015 від 07 грудня 2015 року.

Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку номер НВ-015, відділом Держземагенства у Сокирянському районі Чернівецької області 13 серпня 2015 року було проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 5,0000 га, кадастровий номер :06:001:0620, яка розташована за адресою: с.Михалкове Сокирянського району Чернівецької області, цільового призначення 1.5 "землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства". У графі форма власності зазначено - "Державна власність", а у відомостях про право власності/право користуванні зазначено про наявність права постійного користування земельною ділянкою на підставі державного акту від 23 лютого1992 року серії Б000005.

Разом з тим, 31 серпням 2016 року державний реєстратор Новодністровської міської ради Чернівецької області Дзюбенко Х.П. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 31175869 на земельну ділянку, яка є державною власністю, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, площею 5,0 га, кадастровий номер :06:001:0620, замість права довічного успадковуваного володіння. зареєструвала за ОСОБА_1 право приватної власності на вказану земельну ділянку.

Державний реєстратор Новодністровської міської ради Чернівецької області Дзюбенко Х.П. у суді першої інстанції підтвердила вказані обставини та зазначила, що нею неправильно прийнято рішення щодо реєстрації прав на земельну ділянку за ОСОБА_1 , оскільки поданий ним державний акт на право довічного успадковування володіння землею, не був належним документом для підтвердження права приватної власності.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За загальним правилом державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав (абз.4 ч.5ст.3 зазначеного Закону).

Тобто, державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої заінтересованою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

Відповідно до ч.3 ст.10 зазначеного Закону державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

Відповідно до ст. 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Положеннями ч.2 ст.18 зазначеного Закону встановлено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч.4 ст.18 даного Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Положеннями ч.3 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченомупідпунктом "а"пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченомупідпунктом "а"пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що за відсутності документів, необхідних для державної реєстрації права приватної власності на земельну ділянку за ОСОБА_1 , така реєстрація проведена з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання відповідача ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу на статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки вказана норма гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом набула його у власність.

Згідно з частиною першою статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Oсобу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Апеляційним судом встановлено, що у справі, яка переглядається, правовий титул земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 5,0000 га, державним реєстратором під час реєстрації змінено з державної власності у приватну незаконно, тому принцип справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами ОСОБА_1 під час скасування незаконної реєстрації не порушено.

Крім того, земельна ділянка була надана ОСОБА_1 у довічне успадковуване володіння безоплатно.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційних скарг

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову Головного управління Держгеокадастру у Чернівецької області до ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позову. В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області задовольнити частково.

Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 15 липня 2020 року в частині відмови в задоволенні позову Головного управління Держгеокадастру у Чернівецької області до ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно скасувати.

Позов Головного управління Держгеокадастру у Чернівецької області до ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно задовольнити.

Скасувати рішення, прийняте державним реєстратором Новодністровської міської ради Чернівецької області Дзюбенко Христиною Петрівною про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 31175869 від 31 серпня 2016 року на земельну ділянку з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства площею 5,0 га (кадастровий номер :06:001:0620) за ОСОБА_1

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Дата складання повного тексту судового рішення- 12 листопада 2020 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: І.Н.Лисак

О.О.Одинак