Провадження № 22-ц/801/1976/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 рокуСправа № 127/24085/14-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10 вересня 2020 року постановлену суддею Вінницького міського суду Вінницької області Бессараб Н.М.,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2020 року ТОВ «ФК «Фінрайт» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «Імексбанк» до ОСОБА_1 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спора на стороні відповідача АТ «Страхова компанія «Примор`є» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована тим, що рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 05.05.2015 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Імексбанк» заборгованість за кредитним договором від 03.01.2013 №999-00038755/1 в сумі 64893,79 грн. , а також судовий збір в розмірі 648,94 грн.

31.03.2020 між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «ФК «Фінрайт» було укладено договір про відступлення прав вимоги №126, згідно з умовами якого право грошової вимоги за Кредитним договором №999-00038755/1 від 03.01.2013 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт. В зв`язку з тим, що рішення боржником ОСОБА_1 не виконано, заявник просить суд замінити стягувача його правонаступником, що й стало підставою звернення до суду з даною заявою.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 вересня 2020 року заяву ТОВ «ФК «Фінрайт» задоволено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Скарга мотивована тим, що суд не залучив до участі у справі державного виконавця. Вказував на те, що в наданих заявником документах відсутні будь-які докази, що він є кредитором за кредитним договором №999-00038755/1 від 03.01.2013. До заяви також не надано доказів повідомлення його, як боржника, про зміну кредитора за кредитним договором. Отже докази, надані суду про перехід права стягувача заявнику від попереднього кредитора, не є належними та допустимими, а тому безпідставно були взяті судом до уваги.

Від ТОВ «ФК «Фінрайт» надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якій він погодився із ухвалою суду, вважає її законною, а доводи апеляційної скарги безпідставними. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Сторони в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин. Належним чином були повідомлені. Заяв від них не надходило.

Суд вирішив розглядати справу у відсутність нез`явившихся осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам ухвала суду відповідає.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 05.05.2015 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.01.2015 скасовано та ухвалено нове. Позов ПАТ «Імексбанк» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору АТ «Страхова компанія «Примор`є» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Імексбанк» заборгованість за Договором №999-00038755/1 про надання кредиту від 03.01.2013 в сумі 64 893,79 грн., в тому числі: заборгованість по наданому кредиту в сумі 40 115,86 грн., заборгованість по нарахованим і несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 6 410,22 грн., комісія за розрахункове обслуговування поточного рахунку в розмірі 9 667,71 грн. та штраф в сумі 8 700,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Імексбанк» судовий збір в розмірі 648,94 грн. (а.с. 151-153).

За заявою стягувача ПАТ «Імексбанк» на підставі вказаного рішення Апеляційного суду Вінницької області від 05.05.2015, Вінницький міський суд Вінницької області видав виконавчий лист , який 05.06.2015 направив на адресу АТ «Імексбанк» (а.с. 156-157).

31.03.2020 року між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «ФК «Фінрайт» було укладено договір про відступлення прав вимоги №126, згідно з умовами якого право грошової вимоги за Кредитним договором №999-00038755/1 від 03.01.2013 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» (а.с. 164-166).

Відповідно до п. 1 цього Договору, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 цього Договору боржника, включаючи право вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує Банку сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначений цим Договором.

У відповідності до п. 14 цей Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами і скріплення відтисками печаток Сторін.

З копії Витягу з Додатку №1 до Договору № 126 від 31.03.2020 (Витяг з Реєстру договорів та боржників) слідує, що у ОСОБА_1 за Кредитним договором №999-00038755/1 від 03. 01.2013 загальна сума заборгованості в розмірі 108 033,12 грн (а.с. 198).

Згідно з роздрукованого електронного примірника результату пошуку виконавчих проваджень в АСВП станом на 24.07.2020, на примусове виконання в Замостянському ВДВС у м. Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), 19.10.2018 відкрито виконавче провадження №АСВП:57468393 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь АТ «Імексбанк» (а.с. 193).

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заявником було надано всі належні та допустимі докази, які підтверджували перехід прав та обов`язків від первісного кредитора до нового кредитора, що є підставою для його заміни, як стягувача у виконавчому провадженні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про зміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Підставою правонаступництва є відступлення права вимоги відповідно до положень глави 47 ЦК України.

Правонаступництво у виконавчому провадженні є заміна однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом права його попередника до іншої особи, що раніше не брала участь у виконавчому провадженні.

Підставою правонаступництва юридичної особи є, зокрема, й відступлення права вимоги за кредитними договорами, яке підтверджено документально.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та є можливою на будь-якій стадії цивільного процесу.

За змістом ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином чи правонаступництвом на стадії виконання судового рішення, відбувається вибуття кредитора. Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження. Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, переходить і право бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним для розгляду судом заяви про зміну стягувача.

Звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви ТОВ «ФК «Фінрайт» про заміну стягувача, оскільки передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом, і новий кредитор має право звертатись до суду із такою заявою.

Слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Заміна сторони у виконавчому провадженні можлива при відкритому виконавчому провадженні і при відсутності виконавчого провадження, тобто, при наявності невиконаного судового рішення, однак не у випадку відсутності зобов`язання боржника.

Аналогічна позиція міститься і у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року по справі № 6-1355/10 та від 20 травня 2019 року у справі № 1003/11357/12.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися, як при відкритому виконавчому провадження, так і при відсутності виконавчого провадження, а саме на будь-якій стадії процесу, з чим погоджується і колегія суддів.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст.6,13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення (п. 7 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення це остаточна стадія цивільного судочинства у процесі реалізації захисту цивільних прав, тому невиконання судових рішень, що є остаточними, обов`язковими для виконання, є порушенням права на справедливий суд, яке захищено ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявником були подані до суду першої інстанції належні та допустимі докази на підтвердження того, що у спірних правовідносинах відбулася заміна стягувача.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що скаржник не надав доказів виконання ним рішення Апеляційного суду Вінницької області від 05.05.2015.

З огляду на викладене, встановивши, що у зв`язку з укладенням між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «ФК «Фінрайт» договору відступлення прав вимоги відбулась заміна кредитора у зобов`язанні, при цьому перехід права вимоги до Товариства відбувся із дотриманням вимог закону і договір про відступлення прав недійсним не визнавався та не скасований, та з урахуванням того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення прав вимоги є матеріальним правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження, колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Доводи апеляційної скарги про те, що в Договорі про відступлення права вимоги не зазначено ні прізвище Боржника, ні укладений кредитний договір №999-00038755/1 від 03.01.2013, не можуть бути прийняті до уваги, враховуючи, що в цьому Договорі зазначено Додаток №1, в якому вказано боржника ОСОБА_1 і його заборгованість.

Не підтверджені доказами доводи апеляційної скарги про відсутність реального переходу права вимоги до нового кредитора, також є безпідставними з огляду на презумпцію дійсності та правомірності правочину. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору переуступки права вимоги всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Тобто доводи апеляційної скарги зводяться до оскарження Договору про відступлення права вимоги від 31.03.2020, що є самостійним предметом позову, а твердження про те, що такий договір є недійсним без встановлення його недійсності судовим рішенням не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду, яка постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи доказів про вручення ОСОБА_1 повідомлення про зміну кредитора, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки положеннями цивільного закону не передбачено обов`язку встановлення вказаних обставин під час вирішення питання про заміну стягувача.

Щодо доводів ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що суд поспішно та з порушенням вимог розглянув заяву, а саме одночасно і призначив справу, і безпідставно задовольнив заяву, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Нормами ч.3 ст. 442 ЦПК зазначено, що суд розглядає заяву у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Як вбачається із матеріалів справи на виконання вимог ухвали, заявник направив заяву 27.07.2020 (а.с. 189), а заяву розглянуто судом 10.09.2020. При цьому боржник ознайомився із матеріалами справи та подав заперечення.

Також доводи скарги, що суд не залучив до участі в справі державного виконавця та без повідомлення сторін ухвалою суду виправив помилку, є необґрунтованими, оскільки не спростовують правильність ухвали суду першої інстанції, не впливають на правомірність передачі права вимоги за зобов`язанням, визначеним кредитним договором.

При розгляді поданої заяви судом було дотримано порядок її розгляду, який визначений ст. 442 ЦПК України. Порушень норм процесуального права судом апеляційної інстанції не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права є безпідставними та до уваги колегією суддів не приймаються.

Ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи відсутність належних та допустимих документальних доказів на підтвердження обставин, якими скаржник обґрунтовував доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про задоволення заяви ТОВ «ФК «Фінрайт».

Інші доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди із висновком суду першої інстанцій, власного тлумачення скаржником вимог чинного законодавства та характеру спірних правовідносин. Вказані доводи аналогічні в поданому боржником запереченні, які були оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому, оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 381-383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 03 листопада 2020 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало