Дата документу 28.02.2020
Справа № 334/1634/19
Провадження № 2/334/585/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді Гнатюка О.М.,

за участю секретаря Алєйніковій О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позову зазначено, що з 18.10.2003 року позивач та відповідач перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2015 року. Від спільного подружнього життя мають спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не зважаючи на розірвання шлюбу, позивач весь час опікувався донькою, приймав участь у її вихованні, надавав матеріальну допомогу, забезпечував всім необхідним, дбав про оздоровлення дитина.

В липні 2016 року, коли батько приїхав з дитиною з чергового відпочинку, донька залишилася проживати з батьком, де для неї були створенні всі умови для гармонійного розвитку та проживання.

Позивач влаштував доньку на підготовчі курси до школи, відводив її, сплачував за навчання, забезпечив її всіма необхідними речами для навчання у школі та у вересні 2017 року дитина пішла до школи № 109.

Розпорядженням Голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 20.03.2017 року за вих. № 232р, визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія додається).

По теперішній час донька ОСОБА_5 , 2010 р.н., проживає разом із батьком ОСОБА_1 та знаходиться на повному його забезпеченні. Батько дитини офіційно працює, є суб`єктом підприємницької діяльності та має постійний дохід.

Дитина проживає в повній сім`ї, а саме: позивач знаходиться з 06.08.2016 року у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Дніпровським районним у м. Запоріжжі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області 06.08.2016 року копія додається), разом вони виховують трьох доньок: доньку від першого шлюбу позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільну дитину - ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_4 , та доньку ОСОБА_6 від першого шлюбу - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У зв`язку з тим, що дитина весь час знаходиться на повному матеріальному забезпеченні позивача, відповідачка жодним чином фінансово не допомагає батькові в утриманні дитини, всі спроби домовитись та мирним шляхом вирішити ці питання не дали результатів, а тому позивач звернувся до суду з питань стягнення аліментів.

05.12.2018 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя було задоволено заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про видачу судового наказу та стягнуто з відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки.

Зі свого боку позивач ніколи не перешкоджав відповідачці у спілкуванні з донькою, вона за бажанням інколи забирала дитину. Але, останнім часом відповідачка почала підбурювати дитину проти батька та його сім`ї, не повертала її в обумовлений час. Після зустрічей з матір`ю, дитина повертається брудною та неохайною до дому, де проводять час позивачу не відомо, мати забороняє говорити донці про це. Одного разу після таких зустрічей з матір`ю дитина повернулася додому з педикульозом та вразила інших членів сім`ї.

Відповідачка не працює, постійного місця проживання не має, змінює спімешканців, веде аморальний спосіб життя, що погано відображається на психіці дитини та турбує позивача.

Позивач просить визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач та представник позивача у судове засідання з`явились, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, наполягають на задоволені позовних вимог. Просили суд прийняти рішення, виходячи з інтересів дитини, з урахуванням думки дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Відповідач до суду не прибув, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив.

Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

За таких обставин суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглядати справу у заочному порядку за наявними в ній матеріалами та доказами, поданими позивачем.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, а зустрічний позов необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком є ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_3 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2015 року між позивачем та відповідачем розірваний шлюб.

Розпорядженням Голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 20.03.2017 року за вих. № 232р, визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва ОСОБА_1 та ОСОБА_9 уклали шлюб між 6.08.2016 року.

Згідно з відповіддю ЗНВК №109 ОСОБА_4 навчається у 2 класі. Дитину забирають з школи батько ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_6 . Мати дівчинки ОСОБА_3 протягом 2017-2018 року тричі забирали дівчинку зі школу. Про це завчасно попереджав батько вчителів.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

За ст.9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

За нормами ст. 150 СК України, виховання дитини, піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя є обов`язком батьків.

Згідно із п. 4 ст. 18 Міжнародного пакту про громадські та політичні права від 16 грудня 1966 року, держави, які беруть участь у цьому пакті, зобов`язуються поважати свободу батьків і у відповідних випадках опікунів, забезпечувати релігійне і моральне виховання своїх дітей відповідно до своїх власних переконань.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення малолітнього, в якнайкращих інтересах дитини, суд приходить до висновку відмовити в задоволені зустрічного позову та задовольнити первісну позовну заяву.

Принципом 9 Декларації Прав Дитини передбачено «Дитина має бути захищена від усіх форм недбалого ставлення».

Крім того, під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі не повинні братися до уваги (Рішення ЄСПЛ у справі «Земмерфельд проти Німеччини» від 08. 07.2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» від 03.12.2009 року).

З урахуванням обставин справи та інтересів дитини щодо забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, діючи в якнайкращих інтересах дитини, суд, приходить до висновку щодо доцільності визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-4,12-13, 17-18, 76-82, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268,280-283 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено 28.02.2020 року.

Суддя О.М. Гнатюк