Справа № 766/5591/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2020 року Херсонській міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Войцеховської Я.В.,

при секретарі Кобець А.І.,

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Тільненко В.В.

відповідачів ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Корабельний районний у м.Херсоні відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з вищезазначеним позовом в якому просить визнати ОСОБА_3 батьком малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та внести зміни до актового запису про народження дитини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 25.02. 2014 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Шлюб розірвано 21.10.2016р.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_5 . Батьком дитини на підставі ст. 122 СК України записано ОСОБА_2 , оскільки після розірвання шлюбу і народженням дитини не спливло десять місяців. Але він не є біологічним батьком дитини, оскільки з жовтня 2016 року позивач фактично перебувала у шлюбних відносинах з ОСОБА_3 .

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.04.2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.05.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, призначено розгляд справи проводити у порядку загального позовного.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.07.2020 року закрито підготовче провадження у справі , призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги. Позивач зазначила, що до органів РАЦС із спільною письмовою заявою про невизнання ОСОБА_2 батьком дитини не зверталася. Отримала лише усну відмову у внесенні відомостей до актового запису про народження дитини.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши що він не є біологічним батьком дитини, але з відповідною спільною письмовою заявою до органів РАЦС при невизнання його батьком дитини не звертався, оскільки знаходився у тривалому відрядженні.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, зазначив, що вважає себе біологічним батьком дитини. З відповідною заявою до органів РАЦС письмово не звертався.

Представник третьої особи в судове засідання за викликом суду не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Правом на надання пояснень щодо позовних вимог не скористався. Клопотань на адресу суду не надходило.

Суд, заслухавши учасників справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 25.02.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 21.10.2016 року про що Херсонським міським відділом ДРАЦС Головного ТУЮ у Херсонській області зроблено актовий запис № 126 та підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 10.05.2017 року Корабельним районним у м.Херсоні відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис№ 346. Батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відомості про батька дитини у вказаному актовому запису внесено у порядку ч.2 ст. 122 СК України.

Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, відповідно до ч.1 ст.122 СК України, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Згідно ч. 2 ст. 122 СК України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Частина 3 цієї ж статті надає право подружжю, а також жінці та чоловікові, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка(колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства.

За правилами ч.1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини, згідно ч.1 ст. 128 СК України, може бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до частин 2 - 4 цієї ж статті підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 138 СК України жінці, яка народила дитину у шлюбі, надано право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини.

При цьому вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини, відповідно до частини 2 цієї ж статті, може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом як з вимогою про визнання батьківства відповідача ОСОБА_3 щодо дитини ОСОБА_4 , одночасно заявивши вимогу про оспорювання батьківства свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 .

Статтею 51 Конституції України, частинами 2,3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Оспорювати батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як про батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, яка народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною(пункти 11,12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»

У разі коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства розглядаються одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (пункт 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Рішення ЄСПЛ у справі «Калачова проти Російської Федерації» від 07 травня 2009 року № 3451/05, п.34).

Виходячи в вищезазначених норм суд зазначає, що відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження дитини на підставі ч.2 ст. 122 СК України, згідно якої дитина, яка народжена до спливу 10 місяців після припинення шлюбу походить від подружжя.

Особа, яка записана батьком дитини, ОСОБА_2 , у встановленому законом порядку своє батьківство не оспорив.

Предметом у спорах про оспорювання батьківства, як зазначалось вище, є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Клопотання про проведення експертизи щодо встановлення спорідненості між дитиною та ОСОБА_3 учасниками справи не заявлялося і таке експертне дослідження не призначалося. Матеріали справи будь-яких доказів відсутності спорідненості між дитиною та ОСОБА_2 не містять.

Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження, за змістом ч.2 ст. 138 СК України, може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.

Однак, у справі що розглядається відсутні відомості щодо подання ОСОБА_3 заяви про своє батьківство.

Письмова заява в якій відповідач ОСОБА_3 визнає що він є батьком ОСОБА_4 та просить позовні вимоги задовольнити, не може бути прийнята судом в якості належного доказу подання відповідачем заяви про своє батьківство у передбачений законом спосіб та не доводить відсутність кровного споріднення між дитиною та особою записаною батьком, що є предметом доказування в даній категорії справ . Обставини, що мають доводитися певними доказами не можуть доводитися іншими, коли законом передбачено конкретний спосіб.

Діючим законодавством передбачений випадок, коли існує спір про батьківство між чоловіком матері дитини та особою, яка вважає себе батьком дитини, а саме ст. 129 СК України, яка передбачає, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право предявити до чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Таким чином судом не встановлено підстав для задоволення позову щодо виключення з актового запису про народження дитини відомостей щодо особи, яка записана батьком дитини та встановлення батьківства.

Суд не може прийняти визнання відповідачами позову в даному випадку, оскільки обраний спосіб захисту суперечить закону та зачіпає інтереси не тільки учасників процесу, а й дитини.

Відповідно ч.3 ст. 138 СК України До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини.

Що стосується заяви позивача про поновлення строків позовної давності, слід зазначити , що вона не приймається до уваги судом, оскільки заява з додатками подана після закриття підготовчого засідання і в задоволенні позовних вимог відмовлено з інших самостійних підстав.

Керуючись ст.ст. 121,122,126,128, 135, 138 Сімейного Кодексу України ст.ст. 4, 5, 11-13, 76-81, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Корабельний районний у м.Херсоні відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі через Херсонській міський суд Херсонської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Суддя Я.В.Войцеховська

Повний текст рішеннявиготовлено 16.11.2020 року