Справа № 346/1703/20
Провадження № 2/346/1085/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю секретаря Нефьодової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.02.2019 року відповідач приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг в "А-Банку" з метою укладення кредитного договору № SAMABWFC9 та отримання кредитної картки. На підставі підписаної анкети-заяви відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач стверджує, що відповідно до умов цього договору відповідач зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за користування останнім, сплачувати за перевитрати платіжного ліміту та комісії на умовах, передбачених договором. Однак, вона порушила свої кредитні зобов`язання та допустила виникнення і зростання заборгованості за кредитним договором, загальний розмір якої станом на 13.04.2020 року позивачем визначено як 22524,63 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати в розмірі 2 102 грн., розгляд справи проводити у відсутності представника позивача та не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, 11.11.2020 року подала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі. В даній заяві відповідач зазначає, що нею частково погашено вказану заборгованість, а саме сплачено 7 600 грн.

В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, враховуючи часткове погашення заборгованості, дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 вказаного Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 вказаного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом встановлено, що 08.02.2019 року відповідачем підписано Анкету-заяву б/н, згідно з якою вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Кредитний договір укладено у формі анкети-заяви, в якій відповідач погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, Правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, та які складають між сторонами договір про надання банківських послуг (а.с. 5).

На підставі підписаної анкети-заяви відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

Судом також встановлено, що відповідач порушила умови кредитного договору і має заборгованість, яка станом на 13.04.2020 року визначена позивачем у розмірі 22 524,63 грн. та складається із заборгованостей за кредитом в розмірі 14 208,60 грн. та за відсотками в розмірі 8 316,03 грн. (а.с. 5).

У зв`язку з наведеним, зважаючи на порушення відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань, слід задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідача на користь позивача вказану заборгованість, оскільки її розмір визначено станом на 13.04.2020 року, а надані сторонами виписки з рахунку не свідчать про зменшення спірної заборгованості, а стосується подальшого періоду нарахування та часткової оплати кредитної заборгованості.

Тому вказана забргованість в розмірі 14 208, 60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо позову в частині стягнення відсотків, нарахованих за прострочений кредит, суд зазначає наступне.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 08.02.2019 року та заяви-анкети, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг в у АТ "Акцент-БАнк" розміщений на сайті: https://а-bank.com.ua/terms/) як невід`ємні частини договору (а.с.5).

Позивач вважає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 5, зворот). Однак, така анкета-заява датується 20.05.2016 року, а позов стосується кредитного договору від 08.02.2019 року.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

До позовної заяви позивачем додано вищевказаний витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 6-11). Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи, Умови та правила розуміла відповідач, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету, а також, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати відсотків.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Тарифи, Умови та Правила надання банківських послуг наданий банком витяг з цих Умов та Правил не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).

Отже, оскільки позивачем не надано суду належних доказів, які б містили умови щодо обов`язку позичальника сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі, зазначеному позивачем, то підстав для стягнення з відповідача заборгованості за цими відсотками немає.

Поряд з тим, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу наведеної норми випливає, що вона передбачає можливість стягувати за прострочення виконання грошового зобов`язання проценти річних. Розмір процентів річних визначається сторонами в договорі. Якщо сторони в договорі не передбачили сплату процентів річних та їх розмір, підлягають сплаті три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. Тобто, приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за формулою: сума боргу ? 3% : 365 ? кількість днів. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем прострочення періодичних платежів з у рахуванням встановленого законом строку позовної давності кількість днів прострочення складає з 08.02.2019 року по 13.04.2020 року - 430.

Таким чином, три проценти річних відповідно до заявлених позовних вимог за період з 08.02.2019 року по 13.04.2020 року повинні становити 502, 17 грн. (14208,60 ? 3% : 365 ? 430) і саме вказана сума відсотків річних підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Судом встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 2 102 грн., що стверджується платіжним дорученням № 830211995 від 13.04.2020 року (а.с. 4). Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивача в зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог.

На підставі ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 1050, 1054 ЦК України та, керуючись ст. 141, ч.2 ст. 247, ст. ст. 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк», адреса якого: м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, на рахунок № НОМЕР_2 , МФО 307770, ідентифікаційний код за , заборгованість за кредитним договором № SAMABWFC9 від 08.02.2019 року в загальному розмірі 14 710 (чотирнадцять тисяч сімсот десять) гривень 77 копійок, визначену станом на 13.04.2020 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк», адреса якого: м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, на рахунок № НОМЕР_3 , МФО 307770, ідентифікаційний код за , судові витрати в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана особами, які беруть участь у справі, до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.11.2020 року.

Суддя Калинюк О. П.