Ухвала

16 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 523/10142/18-ц

провадження № 61-15955ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до громадської організації «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду позовом до громадської організації «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» (далі - ГО «Товариство «Комбі-2») та просив стягнути на його користь середню заробітну плату за час затримки виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2018 року про поновлення на роботі за період з 15 лютого 2018 року по 05 червня 2018 року у розмірі 12 040 грн (430 грн х 28 днів), заробітну плату за період з 06 червня 2018 року

по 25 червня 2018 року та з 07 липня 2018 року по 12 січня 2019 року у розмірі, встановленому штатним розкладом (430 грн х 210 днів = 90 300 грн).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з

ГО «Товариство «Комбі-2» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 15 лютого 2018 року по 05 червня 2018 року у розмірі 12 040 грн. В частині вимог ОСОБА_1 до ГО «Товариство «Комбі-2» про стягнення заробітної плати за період з 06 червня 2018 року по 25 червня 2018 року та з 07 липня 2018 року по 12 січня 2019 року відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2019 року залишено без змін.

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 вересня

2020 року, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заявником подано клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

Як на підставу поновлення строку на касаційне оскарження, заявник посилається на те, що оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції було отримано 26 вересня 2020 року засобами поштового зв`язку.

На підтвердження вказаного надає копію конверта, в якому надійшла вказана постанова, та виписку з сайту акціонерного товариства «Укрпошта».

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається заявник, свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, виходячи з наступних підстав.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

В силу статті 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята

статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 102 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

У вказаній справі ціна позову становить 102 340 грн, яка станом на 1 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн ? 100 = 210 200 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до наведених приписів ЦПК України.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Суворовського районного суду м. Одеси

від 31 жовтня 2019 року та постанови Одеського апеляційного суду

від 03 вересня 2020 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2019 року та постанови Одеського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси

від 31 жовтня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 03 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до громадської організації «Товариство по спільній охороні транспортних засобів «Комбі-2» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович