ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1707/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №701/340/17-к Категорія: 305010000 Калієвський І. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Храпка В.Д., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 20 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину, -

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року позивач звернувся в суд із даним позовом, в обґрунтування якого вказував на те, що у лютому 2017 року в кримінальному провадженні №0000384 від 9 грудня 2014 року ОСОБА_2 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 382 КК України - невиконанні судового рішення, тобто умисному перешкоджанні виконанню ухвали суду, що набрала законної сили, що заподіяло істотної шкоди охоронюваним законом правам громадянина, вчиненому службовою особою, та ч. 2 ст. 367 КК України - службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам.

17 березня 2014 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прод-Маркет» до ОСОБА_3 та Державного підприємства «Іваньківський цукровий завод» про розірвання договору та стягнення боргу прийнято рішення по цивільній справі №200/18096/1Зц про стягнення на користь ТОВ «Прод-Маркет» солідарно з ОСОБА_3 , та ДП «Іваньківський цукровий завод» суми боргу в розмірі 239 774 грн.

На підставі вказаного рішення 23 квітня 2014 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист, який для виконання направлено до ДВС Маньківського районного управління юстиції ГУЮ в Черкаській області.

У ході виконання зведеного виконавчого провадження державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Черкаській області встановлено, що станом на 10 червня 2014 року ДП «Іваньківський цукровий завод» відкрито 29 рахунків в банківських установах. 25 червня 2014 року кошти на вказаних рахунках арештовано постановою державного виконавця, про що було повідомлено боржника.

Разом з тим, ОСОБА_2 , якому було відомо про накладений арешт коштів на розрахункових рахунках підприємства, не бажаючи виконувати судове рішення про повернення позивача боргу в розмірі 239 774 грн., відкрив 31 жовтня 2014 року в АБ «Укргазбанк» новий розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , через який ДП «Іваньківський цукровий завод» здійснювало фінансово - господарські операції, а саме: реалізацію виготовленого підприємством цукру, реалізацію вапна - всього в період з 31 жовтня 2014 року до 11 грудня 2015 року було реалізовано продукції на загальну суму 18 186 418,13 грн.; оплату: за купівлю запасних частин, за постачання природного газу, за транспортування природного газу, закупівлю паливно-мастильних матеріалів, за перевезення вантажів, за ремонт транспортних засобів, за постачання електроенергії, за юридичні послуги, за канцелярські товари, за обслуговування розрахункового рахунку, інше - всього в період з 31 жовтня 2014 року до 11 грудня 2015 року було сплачено коштів на загальну суму 18 186 418,13 грн.

Також позивачу відомо, що ОСОБА_2 достовірно знаючи про накладений арешт коштів на розрахункових рахунках підприємства, не бажаючи виконувати судове рішення про повернення позивачу боргу в розмірі 239 774 грн., відкрив 26 серпня 2014 року в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» новий розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 , через який ДП «Іваньківський цукровий завод» здійснювало фінансово-господарські операції, а саме: реалізацію виготовленого підприємством цукру, реалізацію вапна та іншого товару - всього в період з 27 серпня 2014 року до 29 жовтня 2014 року було реалізовано продукції на загальну суму 5 690 520 грн.; оплату: за купівлю запасних частин, за постачання природного газу, за транспортування природного газу, закупівлю паливно-мастильних матеріалів, за перевезення вантажів, за ремонт транспортних засобів, за постачання електроенергії, за юридичні послуги, за канцелярські товари, за обслуговування розрахункового рахунку, інше - всього в період з 27 серпня 2014 року до 29 жовтня 2014 року було сплачено коштів на загальну суму 5 538 314,21 грн.

Враховуючи викладене, саме внаслідок вказаних дій ОСОБА_2 , станом на дату пред`явлення цього цивільного позову позивач не отримав грошові кошти, належні йому на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2014 у справі №200/18096/13-ц за позовом ТОВ «Прод-Маркет» до ОСОБА_3 та Державного підприємства «Іваньківський цукровий завод» про розірвання договору та стягнення боргу, що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду у сумі 239 774 грн, завдану внаслідок злочинних дій ОСОБА_2 .

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 20 серпня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 17.03.2014 року є таким, що набрало законної сили і діючим, а ОСОБА_1 є діючим стягувачем боргу, який стягнутий солідарно з ОСОБА_3 та ДП «Іванківський цукровий завод» у розмірі 239 774 грн, що є фактично ідентичним розміру встановленої шкоди у кримінальному провадженні, тобто питання стягнення боргу (шкоди) в сумі 239 774 грн вже вирішено в судовому порядку і повторному стягненню не підлягає.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В мотивування поданої апеляційної скарги вказує, що вироком Маньківського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2018 року встановлено, що ОСОБА_2 , будучи службовою особою, перешкодив виконанню судового рішення, яким заподіяв ОСОБА_1 шкоду на суму 239 774 грн. Отже, суд першої інстанції припустився порушень як процесуального, неправильно застосував норми матеріального права, сплутавши підстави для відшкодування шкоди, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

16 листопада 2020 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Дивляша О.В. про відкладення розгляду справи у зв`язку із його перебуванням в іншому судовому засіданні у Красногвардійському районному суді м. Дніпропетровська.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність в судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У зв`язку із ненаданням представником позивача належних підтверджень перебування його в іншому судовому засіданні, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Слід також зауважити, що позивач та його представник не були позбавлені права та можливості взяти участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, проте не скористалися своїм правом.

З метою дотримання строків розгляду справи, судова колегія приходить до висновку про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги доходить наступних висновків.

Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст.18 ч.1, 2 ЦПК України).

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до частин першої-третьої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Згідно із статтею 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичними особами а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 17 березня 2014 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровськ ухвалено рішення по цивільній справі №200/18096/13-ц за позовом ТОВ «Прод-Маркет» про розірвання договору та стягнення боргу, яким стягнуто на користь ТОВ «Прод-Маркет» солідарно з ОСОБА_3 , та ДП «Іваньківський цукровий завод» суми боргу в розмірі 239 774 грн. (а.с.7-10).

На підставі вказаного рішення 23 квітня 2014 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровськ видано виконавчий лист, який для виконання направлено до ДВС Маньківського районного управління юстиції ГУЮ в Черкаській області, де 12 травня 2014 року відкрито виконавче провадження №43261093, про що повідомлено в установленому порядку боржника ДП «Іваньківський цукровий завод» (а.с.13).

В подальшому дане виконавче провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження №4930413, яке знаходиться на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Черкаській області.

17 липня 2014 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровськ замінено стягувача з ТОВ «Прод-Маркет» на ФОП ОСОБА_1 , у зв`язку з чим 06 серпня 2014 року у виконавчому провадженні винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження з ТОВ «Прод-Маркет» на ФОП ОСОБА_1 (а.с.11-12). Підставою даної заміни було те, що між позивачем та ТОВ "Прод-Маркет" укладений договір про відступлення права вимоги.

Встановлено, що ОСОБА_2 засуджений за ч.3 ст. 382 КК України, оскільки він як службова особа, неналежно виконав службовий обов`язок через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки та не виконання судового рішення, тобто умисне перешкоджання виконанню ухвали суду, що набрала законної сили, що заподіяло істотної шкоди охоронюваним законом правам гр. ОСОБА_1 . Розмір шкоди визначено як 239774 грн.

Саме такий розмір збитків зазначений позивачем у даній справі.

Однак, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 17 березня 2014 року на користь ТОВ «Прод-Маркет» солідарно з ОСОБА_3 та ДП «Іваньківський цукровий завод» стягнуто суму боргу саме в розмірі 239 774 грн, що є ідентичним розміром шкоди встановленої в межах розгляду кримінального провадження, а тому таке стягнення в межах цивільного позову у кримінальному провадженні призведе до подвійної майнової відповідальності ОСОБА_2 , як виконувача обов`язків директора ДП «Іваньківський цукровий завод».

Згідно постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 04 квітня 2016 року стягувачу - ОСОБА_1 повернуто виконавчий документ на підставі того, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 02 березня 2016 року встановлено заборону на звернення стягнення на майно боржника, що виключає можливість виконання виконавчого документа та згідно даної постанови зазначено, що даний документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 04 квітня 2017 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що із матеріалів позову вбачається, що рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 17 березня 2014 є таким, що набрало законної сили і діючим, а ОСОБА_1 є діючим стягувачем боргу у розмірі 239 774 грн, тобто питання стягнення боргу (шкоди) в сумі 239 774 грн. вже вирішено в судовому порядку і повторному стягненню не підлягає.

Отже висновки суду першої інстанції узгоджуються із встановленими обставинами у справі, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи, що висновки суду відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 20 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2020 року.

Судді: