Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1077/20

Номер провадження: 2/511/396/20

"01" липня 2020 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Панчук А. І. , ознайомившись с матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, але не більше , ніж до досягнення нею 23-х річного віку у випадку навчання,

В С Т А Н О В И В :

26.06.2020 року до Роздільнянськошо районного суду Одеської області надійшов позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини що навчається, та в якому позивачка просить стягнути з стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с.Томай, Чадир-Лунгського району Молдова, громадянина Російської Федерації , зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , аліменти у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача, на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на період його навчання у «Одеському державному екологічному університету» до 30.06.2023року, чи до досягнення ОСОБА_3 , 23-х річного віку у випадку продовження навчання - тобто у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Ознайомившись з предявленим до суду позовом та доданими до нього документами, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху в звязку з порушеннями вимог ст.175 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити:1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2)повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові-для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязків досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви та наданих позивачкою даних, відповідач ОСОБА_2 є громадянином Російської Федерації, який зареєстрований та постійно проживає на території вказаної держави за адресою: АДРЕСА_2 .

У відповідності до положень ч.ч.1,2 ст.3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Положеннями п.2 ч.1ст.1 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Відповідно до ст.497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною радою України.

За загальним правилом встановленим ч.1ст.27 ЦПК України, позови дофізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

У статті 76 вказаного вище закону визначено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2)якщо натериторії України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно,на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи відповідача; 3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; 4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; 5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; 6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; 7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; 8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; 9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; 10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; 11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України; 12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Вказана позиція також викладена в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-754/0/4-13 «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом».

Відповідно до ч.1 ст.20 Мінської конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22 січня 1993 року, яка була ратифікована Україною 10.11.1994, та регулює відносини з приводу надання правової допомоги між Україною та Російською Федерацією, то, якщо в частинах II-V цього розділу не встановлено інше, позови до осіб, які мають місце проживання на території однієї з Договірних Сторін, подаються, незалежно від їх громадянства, в суди цієї Договірної Сторони, а позови до юридичних осіб подаються в суди Договірної Сторони, на території якої знаходиться орган управління юридичної особи, його представництво або філія.

В частинах II-V розділу, який регулює відносини у цивільних і сімейних справах, не врегульовано питання щодо підсудності справ про позбавлення батьківських прав.

У відповідності до п.2.3. Інструкція про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затверджена 27.06.2008 року наказом Міністерства юстиції України № 1092/5/54 документи, які підлягають врученню, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову. Переклад має бути здійснений та скріплений гербовою печаткою. Дійсність перекладу посвідчується нотаріусом.

Згідно ст.17 Конвенції, у відносинах один з одним при виконанні цієї Конвенції установи юстиції Договірних Сторін користуються державними мовами Договірних Сторін або російською мовою.

В порушення вимог ст.177 ЦПК України, Мінської Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої 27.06.2008 року наказом Міністерства юстиції України № 1092/5/54 позивачем ОСОБА_1 не додано засвідченого належним чином офіційного перекладу позовної заяви та додатків до неї - мовою держави, в якій проживає відповідач ОСОБА_2 . Зазначене позбавить суд можливості звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави з метою вручення документів та проведення окремих процесуальних дії на території Російської Федерації.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Спосіб усунення недоліків позовної заяви полягає в поданні позовної заяви у вигляді окремого документу з виправленими недоліками, зазначеними в ухвалі суду, та долученням завірених копій всіх наявних у позивача доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з офіційним перекладом мовою держави, в якій проживає відповідач. За наявністю вищевикладених обставин позовна заява ОСОБА_1 , не може бути прийнята до провадження та підлягає залишенню без руху.

Вказані судом обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі, а тому вважаю необхідним позовну заяву залишити без руху для усунення вищевикладених в описовій частині ухвали недоліків.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява у відповідності до ч.3ст.185 ЦПК України буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.175,185 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, але не більше , ніж до досягнення нею 23-х річного віку у випадку навчання, - залишити без руху для усунення недоліків, зазначених у описовій частині ухвали.

Для усунення недоліків заяви позивачу встановити десятиденний строк з дня вручення ухвали суду.

Розяснити позивачу, що у випадку невиконання ухвали суду, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Копію ухвали направити позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:А. І. Панчук