Справа № 202/6557/20
Провадження № 2-з/202/135/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

06 листопада 2020 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Бєсєди Г.В., за участю секретаря: Голобородько О.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом відчуження та заборони здійснювати державну реєстрацію речових прав на квартиру,-

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 № НОМЕР_1 та шляхом накладення заборони здійснювати державну реєстрацію речових прав на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 101 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що з 31.07.2019 року вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування. Через скрутне матеріальне становище вона 05.08.2019 року в присутності нотаріуса взяла в борг 5 000 доларів США у ОСОБА_2 , про, що оформила розписку. В якості залогу віддала ОСОБА_2 оригінал договору дарування на вищезазначену квартиру. В подальшому вона дізналася про те, що квартиру було зареєстровано за ОСОБА_2 .

Підставою забезпечення позову позивачем зазначено те, що невжиття заходів забезпечення може привести до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Ознайомившись із змістом заяви про забезпечення позову та доданими до заяви документами, суд приходить до такого.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вимоги до заяви про забезпечення позову містяться у ст. 151 ЦПК України. Однак, визначені в зазначеній статті вимоги, заявниками не виконані.

Не виконано вимоги п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України щодо необхідності зазначення в заяві інших відомостей, потрібних для забезпечення позову.

Предметом спору є скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 48094967 від 05.08.2019 року та про визнання незаконним та скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Так, заявником ОСОБА_1 зазначено, що вона сплачувала ОСОБА_2 грошові кошти за борговою розпискою, про що свідчать банківські квитанції, однак останньою до заяви про забезпечення позову не надано копій банківських квитанції про сплату грошових коштів.

Заявник ОСОБА_1 у своїй заяві зазначила, що за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу від 05.08.2019 року копію якого вона отримала у нотаріуса.

Однак, матеріали заяви про забезпечення позову не містять копії договору купівлі продажу квартиру АДРЕСА_1 від 05.08.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Окрім цього, заява ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 151 ЦПК України не містить відомостей про місце проживання чи перебування ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Отже, оскільки подана заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, заява підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 116-117, 149-154, 157, 260-261, 263, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом відчуження та заборони здійснювати державну реєстрацію речових прав на квартиру - повернути.

Роз`яснити, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з відповідною заявою про забезпечення позову, поданою з додержанням вимог статті 151 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда