Справа № 524/3760/19
Провадження №2/524/223/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді Предоляк О.С.

при секретарі судового засідання Яковлєвій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном,

В С Т А Н О В И В

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є власником адміністративно-торгово-побутового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 21.10.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Вариводою В.В. З моменту придбання вказаного приміщення, мала на меті використовувати його для отримання прибутку. Проте відповідачі тривалий час перешкоджають їй у користуванні та розпорядженні майном, шляхом звернення з безпідставними скаргами до різних органів, блокуванням входу до приміщення, нанесення тілесних ушкоджень та погроз працівникам, які беруть участь у будівельних роботах. Останній факт мав місце 21.02.2019 року, коли відповідачі не допустили її та працівників до приміщення, збивали будівельників з драбини, пошкоджували інструмент. За даним фактом викликано працівників поліції, проте про результати перевірки її не повідомлено.

На підставі викладеного, просить суд зобов`язати відповідачів не чинити будь-яких перешкод в користуванні та розпорядженні адміністративно-торгово-побутовим приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 25.07.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

16.09.2020 року відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позов. Зазначає, що позивачем не надано жодних доказів, що їй чиняться перешкоди у користуванні та розпорядженні майном. Крім того, вказує, що постановою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 14 липня 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.08.2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.02.2016 року, визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 03.09.2013 року № 467 «Про надання дозволу на переведення житлового приміщення квартири АДРЕСА_2 із житлового в нежитловий фонд». На даний час діє рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 05.04.2013 року № 188 «Про відмову у наданні дозволу на переведення жилих приміщень квартири АДРЕСА_2 із житлового в нежитловий фонд в м.Кременчуці».

Ухвалою суду від 16.09.2020 року у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 в частині витребування з Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області матеріалів за фактом звернення щодо конфліктної ситуації відмовлено.

Клопотання в частині витребування матеріалів з Батальйону патрульної поліції м.Кременчука задоволено.

Витребувано від Батальйону патрульної поліції м.Кременчука (м.Кременчук, проїзд 40 років ДАІ, 3) матеріали за фактом виклику 21.02.2019 року близько 14:00 год. працівників поліції за адресою: м.Кременчук, вул. Вадима Бойка, 24.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, про що надав письмову заяву.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Статтею 16 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1)визнання права; 2)визнання правочину недійсним; 3)припинення дії, яка порушує право; 4)відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)примусове виконання обов`язку в натурі; 6)зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8)відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної(немайнової)шкоди; 10)визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу адміністративно-торгово-побутового приміщення від 21.10.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Вариводою В.В., належить на праві власності адміністративно-торгово-побутове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 40,7 кв.м., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що відповідачі тривалий час перешкоджають їй у користуванні та розпорядженні вищевказаним адміністративно-торгово-побутовим приміщенням, шляхом звернення з безпідставними скаргами до різних органів, блокуванням входу до приміщення, нанесенням тілесних ушкоджень та погроз працівникам, які беруть участь у будівельних роботах. Останній факт мав місце 21.02.2019 року, коли відповідачі не допустили її та працівників до приміщення, збивали будівельників з драбини, пошкоджували інструмент. За даним фактом викликано працівників поліції, проте про результати перевірки її не повідомлено.

Як вбачається з листа Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції від 30.09.2020 року №14594, 21.02.2019 року о 14 год. 01 хв. на лінію 102 надійшов виклик «Конфлікт» за адресою: АДРЕСА_1 , що у мешканців будинку виник конфлікт з приводу проведення ремонтних робіт. Прибувши на місце події екіпаж батальйону патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції встановив обставини справи та викликав на місце події слідчо-оперативну групу Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області для подальшого звернення.

Відповідно до листа Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області від 29.03.2019 року № 107/26-АЗ повідомлено, що згідно обліково-реєстраційних документів Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області факт виклику 21.02.2019 року близько 14 години працівників поліції за адресою АДРЕСА_2, зареєстровано в ЖЄО Кременчуцького ВП від 21.02.2019 р. № 4575. Дільничним офіцером поліції Алексашенком М.О. проведено повну та всебічну перевірку та прийнято рішення згідно ЗУ «Про звернення громадян».

Ухвалою суду від 16.09.2020 року, зокрема, у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 в частині витребування з Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області матеріалів за фактом звернення щодо конфліктної ситуації - відмовлено.

Позивачу роз`яснено, що вона не позбавлена можливості отримати копії процесуальних документів з приводу її звернень до поліції.За відсутності процесуального рішення за результатами звернення до правоохоронних органів вказана інформація не може бути розголошена.

Натомість, позивачем жодних відомостей з приводу розгляду вищевказаного звернення суду не повідомлено. Суд зауважує, що саме звернення до поліції з відповідною заявою не може слугувати переконливим та достатнім доказом того, що відповідачі не допускають позивача та працівників до належного їй на праві власності приміщення та чинять перешкоди у користуванні майном.

Також, суд зазначає, що звернення відповідачів до органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування є їх правом та не може свідчити про наявність перешкод позивачу у користуванні її майном. Крім того, жодних доказів на підтвердження звернень відповідачів з скаргами позивачем не подано.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суду позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що відповідачі чинять будь-які перешкоди у користуванні належним їй на праві власності адміністративно-торгово-побутовим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном не підлягають задоволенню.

Судові витрати необхідно віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Предоляк