Справа № 766/9662/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участю секретаря Кирпиченко І.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову за цивільною справою за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

встановив:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

17.11.2020 року від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову, просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Заява обґрунтована тим, що відповідач на сьогоднішній день має безперешкодну можливість у будь-який час відчужити спірне нерухоме майно, в результаті чого позивач буде вимушена звертатися до суду з позовом про витребування домоволодіння з чужого незаконного володіння.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заяву про забезпечення позову, просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти накладення арешту на спірне майно, заявлені позовні вимоги не визнали, вважали заяву безпідставно та необґрунтованою та просили відмовити у її задоволенні.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали заяви та цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно норм ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно ч.ч.1-3 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, виходячи зі змісту положень п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно можливо виключно за умови належності його Відповідачу або якщо воно підлягає передачі або сплаті Відповідачеві.

Позивач звернувся до суду із позовом про поділ майна подружжя, зокрема, домоволодіння АДРЕСА_1 та визнати за позивачем та відповідачем право власності на нього по 1/2 частині кожному.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до абзацу другого пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач ОСОБА_4 у своїй заяві зазначила, що має сумніви у дотриманні відповідачем прав позивача та має побоювання у тому, що під час розгляду справи відповідач може вчинити дії щодо відчуження майна, що призведе до порушення її прав та викликає необхідність звернення до суду із позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 перебуває на праві власності у відповідача ОСОБА_2 .

Враховуючи предмет позову, позицію відповідача за справою, а саме, що він не визнає позов у частині поділу житлового будинку, вважає його особистою власністю, суд дійшов переконання про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, а саме: в частині накладення заборони відчуження на спірне нерухоме майно, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки існує реальна загроза невиконання або ускладнення виконання рішення суду у разі задоволення позову у випадку відчуження відповідачем спірного житлового будинку.

Даний вид забезпечення позову знаходиться у прямому зв`язку із предметом позовної вимоги і не вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, призведе до порушення майнових прав позивача.

Керуючись ст.ст.81, 149-153, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН відсутній, про що в паспорті зроблена відповідна відмітка, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 23.09.1998 року Комсомольським РВ ХМУ в Херсонській області) відчуження нерухомого майна: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті заяву залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня проголошення ухвали.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15-ти днів з дня отримання копії ухвали.

У відповідності до п.п.15.5. ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: С.І.Майдан

Ухвала підлягає негайному виконанню з 19.11.2020 року.

Суддя: С.І.Майдан