Справа № 594/1360/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Губіш О.А.

при секретарі - Окулянко У.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Озерянської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить 1/2 частини будинковолодіння з такою ж часткою надвірних будівель і споруд, що в АДРЕСА_1 .

Поряд з тим зазначив, що мати за життя зробила заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося та все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла йому, а тому на дану спадщину він претендує як спадкоємець за заповітом.

Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може.

А тому, просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину будинковолодіння з такою ж часткою надвірних будівель і споруд, яке розташоване в АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 .

В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача - адвокат Петровський Т.І. подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, а позовні вимоги задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Озерянської сільської ради - виконуюча обов`язки сільського голови Маціборок Н.Р. подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у відсутності представника сільської ради, зазначивши, що сільська рада позов визнає.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , що стверджено копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 19 квітня 2011 року Жилинською сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Факт їх родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 .

За життя, померла ОСОБА_2 зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, та все те, що буде належати їй на день смерті та на що за законом матиме право, заповіла своєму сину - позивачу ОСОБА_1 .

Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 29 жовтня 1993 року, посвідченого секретарем виконкому Жилинської сільської ради Борщівського району Тернопільської області.

Після смерті ОСОБА_2 , відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого входить 1/2 частина будинковолодіння в АДРЕСА_1 та яку позивач прийняв, оскільки проживав разом з матір`ю на день її смерті, крім того 28 липня 2011 року подав до Борщівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На підставі вказаної заяви до майна померлої було відкрито спадкову справу за №431/2011. По даній спадковій справі 01 лютого 2012 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Крім того, 01 лютого 2012 року позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 , однак нотаріусом у цьому їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння. Наведене вбачається з довідок Озерянської сільської ради №29 від 22 січня 2020 року, №62 від 17 лютого 2020 року, листа Борщівської державної нотаріальної контори №128/02-14 від 01 лютого 2012 року, а також з матеріалів спадкової справи за Р №84, відкритої до майна померлої ОСОБА_2 .

Поряд з тим встановлено, що спірне будинковолодіння АДРЕСА_1 , відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України "Про власність") померла ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 , були його членами, що стверджено довідкою Озерянської сільської ради №27 від 21 січня 2020 року, копіями погосподарських книг за 1991-1995 роки.

Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору.

Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

А отже, померла ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 на відповідній правовій основі набули право, кожен зокрема, на 1/2 частину будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , Однак, померла у визначеному законом порядку, за життя, не оформила своє право власності на належну їй частину будинковолодіння.

Згідно виписки з рішення п`ятої сесії двадцять першого скликання Жилинської сільської ради від 08 вересня 1993 року, ОСОБА_2 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0, 58 га, з них 0, 25 га для обслуговування житлового будинку та 0, 33 га для ведення особистого підсобного господарства.

Судом встановлено, що окрім позивача, інші особи щодо своїх прав на майно померлої не заявляли.

Зазначене випливає з листа Борщівської державної нотаріальної контори №128/02-14 від 01 лютого 2012 року, а також з матеріалів спадкової справи за Р №84, відкритої до майна померлої ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно характеристики будинку садибного типу з погосподарськими будівлями та спорудами від 12 грудня 2019 року, виготовленого КП «Борщівське районне бюро технічної інвентаризації», інвентаризаційна вартість будинковолодіння АДРЕСА_1 становить 83205 грн.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному об`ємі.

Виходячи з наведеного вище, на підставі ст.ст. 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_2 , зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1, право власності на 1/2 частину житлового будинку з такою ж часткою надвірних будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

Судові витрати по справі покласти на сторони в тих межах, в яких вони їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуюча: