РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2020 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.,

із участю: - секретаря Яковець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , із участю третьої особи - Служби у справах дітей Жмеринської міської ради Вінницької області, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02.06.2020 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що із відповідачем ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08.11.2018 року їх шлюб розірваний. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу з відповідачем залишались проживати з нею. З моменту розлучення і до теперішнього часу відповідач ОСОБА_2 жодного разу не бачив їх доньку, не цікавився її життям та здоров`ям. Знаючи, що для дитини дуже важливе спілкування з батьком, він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. На підставі виконавчого документа, виданого Жмеринським міськрайонним судом 14.02.2019 року, з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.02.2019 року і до повноліття. Відповідачем ОСОБА_2 не сплачено ніяких коштів в рахунок погашення заборгованості по аліментам, яка за період з 15.02.2019 року до 01.06.2020 року складає 17316,50 грн. Будь-якої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надавав і не надає досі, не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї доньки, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Він також не підтримує контакту із школою, де навчається дитина, із її вчителями не спілкується. Переконана, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки ОСОБА_3 , а тому вважає, що ці обставини є підставою для позбавлення його батьківських прав. Просила позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо його дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.1-5).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 18.06.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 30.06.2020 року за наслідком усунення позивачем визначених судом недоліків, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 28.07.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.71).

В судове засідання наразі сторони за їх належним викликом до суду не з`явились.

Позивач ОСОБА_1 попередньо подала до суду письмову заяву, у якій підтримала заявлені вимоги та просила розглянути справу у її відсутність.

Відповідачу ОСОБА_2 у відповідності до вимог ч.7,8 ст.128 ЦПК України направлялася копія ухвали про відкриття провадження в справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих документів за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання, а також судовий виклик, за наслідком чого відзиву на позовну заяву чи інших клопотань відповідачем суду не представлено.

Представник третьої особи - головний спеціаліст Служби у справах дітей Жмеринської міської ради Українець П.І. в наданій до суду 04.11.2020 року просив дану справу розглянути без його участі. При винесенні рішення в даній справі покладається на розсуд суду. До поданої заяви долучив рішення виконкому Жмеринської міської ради Вінницької області та висновок стосовно доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, заперечення відповідача у відзиві на позов, відповідь позивача на відзив, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії заочного рішення Жмеринського міськрайонного суду від 08.11.2018 року шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 розірвано (а.с.7-8).

Згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

У відповідності до повідомлення виконкому Жмеринської міської ради від 12.06.2020 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.23).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Згідно довідок Жмеринського міскрайонного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 14.05.2020 року №16774 та від 09.06.2020 року №20191, в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості щодо сплати ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 15.02.2019 року до 31.05.2020 року, згідно судового наказу №2-н/130/12/2019, який видано 14.02.2019 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області. Борг станом на 01.06.2020 року складає 17016,50 грн. (а.с.12,69).

Відповідно довідки загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4 комунальної власності територіальної громади м. Жмеринка від 26.05.2020 року №20/72 ОСОБА_3 є ученицею 1-Г класу, регулярно відвідує заняття у школі, завжди охайна, доглянута. Матір дитини спілкується з педагогами, які навчають доньку, цікавиться шкільним життям дитини. Батько ОСОБА_2 контакту із школою, де навчається дитина, не підтримує та з вчителями не спілкується (а.с.13).

З довідки квартального комітету "Товарна" м.Жмеринка від 26.05.2020 року №101 вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; до складу її сім`ї входить донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

Згідно висновку виконкому Жмеринської міської ради від 14.09.2020 року органом опіки та піклування визначено доцільним позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.79-80).

Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши представлені письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до положень ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно роз`яснень, що містяться у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, що визначені ст.166 СК України.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Під час судового розгляду даної справи судом не встановлено, що відповідач ОСОБА_2 злісно та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , тобто він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу продовжує не виконувати своїх батьківських обов`язків, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, надто з огляду на відсутність відомостей щодо визнання позовних вимог відповідачем.

При цьому судом достатньо враховується правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2019 року в справі №465/3694/14-ц, згідно якої навіть існування заборгованості зі сплати аліментів та невідвідування відповідачем навчального закладу дитини повною мірою не може свідчити про ухилення батька від виконання своїх обов`язків.

Матеріали справи не містять відомостей, які б підтверджували звернення позивача до органів поліції чи органу опіки та піклування для вжиття заходів реагування до відповідача з приводу нехтування ним батьківськими обов`язками стосовно дитини або його протиправної поведінки щодо неї.

У рішенні від 16.07.2015 року в справі "Мамчур проти України" Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.4-6 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Виходячи з аналізу викладеної правової норми, такий документ має лише рекомендаційний характер.

Наданий суду висновок виконкому Жмеринської міської ради від 14.09.2020 року, яким визначено доцільним позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є достатньо мотивованим і не містить переконливих доводів щодо висловленої органом опіки та піклування доцільності позбавлення відповідача батьківських прав та стосовно того, що така міра буде мати позитивний вплив на виховання дитини в подальшому і якнайкраще відповідатиме її інтересам. Усі обставини, викладені у висновку, встановлені лише зі слів позивача у справі, та містять посилання на відомості, які із врахуванням наведеної правової позиції Верховного Суду не становлять безумовних підстав для позбавлення батьківських прав. Крім того, судом встановлено, що висновок органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав ухвалювався у відсутності батька дитини - відповідача ОСОБА_2 . Органом опіки та піклування щодо ОСОБА_2 не приймалося рішення про застосування заходів попередження та впливу щодо виконання ним батьківських обов`язків, а одразу ухвалено рішення про доцільність позбавлення його батьківських прав. Відтак, суд визнає неаргументованим даний висновок органу опіки та піклування, а тому не приймає до уваги його рекомендацій.

З урахуванням наведеного та враховуючи те, що позивачкою не було надано безспірних доказів, які свідчать про необхідність позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_3 з визначених законом підстав, приймаючи також до уваги, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає залишенню без задоволення.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, а рештою учасниками справи не повідомлено про понесені судові витрати, підстав щодо їх розподілу судом не встановлено.

Керуючись ст.4, 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.150, 155, 164, 165, 166 СК України, суд -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо позбавлення останнього батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків, встановленх Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Повне судове рішення складено 16.11.2020 року.

Суддя Вернік В.М.