Дата документу 20.11.2020 Справа № 328/1212/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 328/1212/20 Головуючий у 1 інстанції Коваленко П.Л.
Провадження №22ц/807/3151/20 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Крилової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 18 серпня 2020 року по справі за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог зазначали, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 18 серпня 2011 року.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві.

АТ КБ «ПриватБанк» зазначали, що відповідно до виявленого бажання, Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову. У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 5000 грн. Пунктом 1.1.3.2.3 Договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору, про які Кредитором інформується позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах п. 1.1.3.1.9 Договору.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання виконали у повному обсязі, а саме надали Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, проте Відповідач свої зобов`язання порушив, у зв`язку з чим, станом на 31 березня 2020 року має заборгованість у розмірі 203788,54 грн., яка складається з: 4079,20 грн. заборгованість за тілом кредиту; 0 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 196026,18 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0 грн. нараховано комісії.

Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 130801,54 грн., яка складається з: 4079,20 грн. заборгованості за кредитом та 126722,34 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, за період з 18 серпня 2011 року по 31 серпня 2019 року.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 18 серпня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 18 серпня 2011 року станом на 31 березня 2020 року у сумі 4079,20 грн., яка складається з 4079,20 грн. заборгованості за тілом кредиту. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 65,58 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині відмови у стягненні відсотків, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просять рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 18 серпня 2020 року в частині відмови у стягненні заборгованості з процентів скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вимог, а в іншій частині рішення залишити без змін.

У доводах апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вважає що суд не врахував усі обставини справи.

Також, апеляційна скарга мотивована тим, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору приєднання і регулюються ст. 634 ЦК України, така процедура укладення даного договору не передбачає підписання позичальником стандартних Умов та правил надання банківських послуг, а факт ознайомлення з ними засвідчується відповідними записами та підписом в заяві. Крім цього, посилання суд першої інстанції на висновки постанови Великої Палати Верховного Суду України від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19) вважають неможливим, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» до позову долучено Наказ «Про актуалізацію Умов та Правил надання банківських послуг» від 11 лютого 213 року № СП-2013-6528929, тобто конкретну редакцію Умов та правил надання банківських послуг, до якої приєднався Відповідач при підписанні анкети-заяви.

Суд першої інстанції також не маючи жодних належних та допустимих доказів проти вимог позивача, замість посилань на факти, в обґрунтування оскаржуваного рішення послався на судовому практику Верховного Суду, яка не є і не може бути доказовою базою по справі. Крім того, звільнення судовими рішеннями боржників від сплати відсотків за кредитними договорами призведе до неможливості здійснювати виплату відсотків за депозитними договорами та іншими обов`язковими платежами.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржується позивачем лише в частині відмови АТ КБ «Приватбанк» в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам.

В частині задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за тілом кредиту рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у стягненні заборгованості за відсотками, суд першої інстанції виходив із того, що заява позичальника не містить умов щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами, а надані позивачем витяг з умов та правила не містять підтвердження того, що саме з цією редакцією наданих умов та правил позичальник був ознайомлений та погодився із ними. Разом з тим, оскільки ОСОБА_1 у добровільному порядку не сплатив заборгованість за фактично отриманими коштами, суд вважав позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4079,20 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в цій частині.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Згідно із частинами 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи, що 18 серпня 2011 року ОСОБА_1 підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 18).

В анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому у письмову виді.

Разом з тим, в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 18 серпня 2011 року відсутні дані про вид і характер банківських послуг, які АТ КБ «ПриватБанк» надало ОСОБА_1 , крім того анкета-заява не містить відомостей щодо домовленості сторін про встановлення розміру кредиту, терміну його повернення, розміру та підстав для нарахування процентів, комісії і неустойки.

З довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що на підставі анкети-заяви ОСОБА_2 було видано кредитну картку № НОМЕР_1 зі строком дії до 03/16 року (а.с. 17).

Також, з довідки про зміну умов кредитування вбачається, що по картці ОСОБА_1 відбувалась зміна кредитного ліміту, зокрема, його було збільшено до 5000 грн. (а.с. 16).

Факт користування кредитними коштами відповідачем також підтверджується випискою по картковому рахунку, яка додана позивачем до позовної заяви. У виписці також відображена операція по збільшенню кредитного ліміту за рахунком ОСОБА_1 до 4100 грн. (а. с. 11-15).

Згідно з наданим банком розрахунком, розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 18 серпня 2011 року, станом на 31 березня 2020 року дорівнює 203788,54 грн., та складається з: 4079,20 грн. заборгованість за тілом кредиту; 0 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 196026,18 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0 грн. нараховано комісії (а.с. 7-10).

Крім цього, до позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» долучено довідку про умови кредитування з використанням карти «Кредитка Універсальна» яка містить лише загальну інформацію щодо умов кредитування при використанні карток за тарифами «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold». Довідка відповідачем не підписана (а.с. 19).

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою (а.с. 20-43).

Саме на підставі пунктів Умов та правил банківських послуг та Правил користування платіжною карткою Банком було нараховано відображені у розрахунку проценти за користування кредитом, пеню та комісію.

У відповідності до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

У частині першій статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах справи міститься лише копія анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 18 серпня 2011 року, що підписана відповідачем. При цьому, копії додатків, а саме Витяг з умов та правил надання банківських послуг, що долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, підписів відповідача не містять, що свідчить про недоведеність факту ознайомлення відповідача саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказаний документ станом на 18 серпня 2011 року містив умови, зокрема й щодо нарахування відсотків, та нарахування їх у розмірі, який відображений у розрахунку заборгованості.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, зауважила на тому, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, посилання АТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі, що Наказ про актуалізацію Умов та Правил надання банківських послуг, який міститься в матеріалах справи, є підтвердженням конкретної редакції цих умов та правил, до яких приєднався відповідач при підписанні анкети-заяви, не можуть бути прийняті колегією суддів, оскільки не є належним та допустимим доказом. Так, з роздруківки тексту Наказу, який, крім іншого, не містить підпису відповідальної особи, вбачається, що наказом затверджено зміни «Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку» (а.с. 44). Проте, позивачем не надано початкової редакції Умов та Правил, та доказів ознайомлення з нею відповідачем.

Крім того, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_3 в якій він зазначає, що не надав згоди при підписанні анкети-заяви на такі умови, а саме розмір відсотків, нарахованих за користування кредитними коштами (а.с. 66).

Отже, позивачем не надано жодного підтвердження про погодження з ОСОБА_1 відсоткової ставки за користування кревними коштами.

З огляду на відсутність достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила банківських послуг, Тарифи, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір сплати відсотків за користування кредитними коштами, можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Таким чином, суд першої інстанції встановивши, що АТ КБ «ПриватБанк» не надано належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків.

За таких обставин, враховуючи вищевказаний правовий висновок, колегія суддів констатує відсутність підстав для задоволення із заявлених банком правових підстав вимог в частині стягнення процентів, пені, штрафів.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів проти вимог позивача також не приймаються колегією суддів.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно посилання позивачем на відсутність заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків.

Зміст розширеної виписки із карткового рахунку позичальника із детальним описом фінансових операцій, підтверджує обсяг фактично отриманої позичальником суми в межах кредитного ліміту та автоматичне списання Банком суми простроченої заборгованості, а також списання нарахованих ним відсотків за користування кредитом і нарахованої суми неустойки, тоді як відомості про те, що позичальник визнавав такі умови, приймав та їх виконував зазначені матеріали не містять.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги, яка фактично зводиться до незгоди з рішенням суду, не вбачається.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 18 серпня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 20 листопада 2020року.

Головуючий:

Судді: