Провадження № 2/127/3365/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

20.11.2020 року Вінницький міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Позов мотивовано тим, що 27 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким ОСОБА_1 предав у власність ОСОБА_2 грошові кошти- безпроцентну грошову позику, а позичальник зобов`язується повернути надану позику у повному обсязі у визначений даним договором строк.Відповідно до п. 2.1. Договору, сума позики становить еквівалент 1250 (одна тисяча двісті п`ятдесят) дол. США, в гривнях, що на момент надання позики становить 30000 (тридцять тисяч) гривень. Пунктом 2.2. Договору встановлено, що на момент підписання цього договору Позикодавець передав Позичальнику всю суму позики готівкою, що підтверджується розпискою, яка складена Позичальником в одному екземплярі та передана Позикодавцю під час підписання сторонами даного Договору. 27 грудня 2019 року на виконання умов Договору ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв визначену Договором суму грошових коштів про що останнім було складено власноручно написану розписку. Згідно із п. 3.1. Договору, позика надається Позичальнику строком до 29.02.2020. Відповідно до п. 3.4. Договору, позика повертається Позикодавцю готівкою до закінчення терміну, встановленого п. 3.1. даного Договору в сумі, що еквівалентна 1250 (одна тисячі двісті п`ятдесят) доларів США на момент повернення позики. Курс долара США на момент повернення позики визначається сторонами за курсом, що встановлений Національним банком України на дату повернення всієї суми позики, або кожної з її частин. Станом на 26 серпня 2020 року офіційний курс гривні НБУ до долара США становить 27,4383 гривень за 1 долар США. Відтак, 1250 доларів США становить 34297,87 (тридцять чотири тисячі двісті дев`яносто сім грн., вісімдесят сім коп.) гривень (1250 х 27,4383 = 34297,87). Пунктом 4.3. Договору передбачено, що за прострочення Позичальником виконання зобов`язань щодо повернення позики на користь Позикодавця підлягає стягненню пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочки. За період з 01 березня 2020 року до 25 серпня 2020 року (включно), Відповідач прострочив виконання зобов`язання щодо повернення позики на 178 (сто сімдесят вісім) днів. А тому, за прострочення виконання зобов`язання на користь Позикодавця підлягає стягненню пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочки. Відповідно до відомостей Національного банку України облікова ставка в період: з 31.01.2020 становить 11% річних; з 13.03.2020 - 10% річних; з 24.04.2020 - 8% річних, з 12.06.2020 - 6% річних; з 24.07.2020 - 6% річних. Розмір пені за прострочення виконання зобов`язання на 178 днів, а саме за період з 01 березня 2020 року до 25 серпня 2020 року (включно) складає - 2517,09 (дві тисячі п`ятсот сімнадцять грн., дев`ять коп.) гривень, що вбачається з наведеного нижче розрахунку. Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 36814,96 (тридцять шість тисяч вісімсот чотирнадцять грн., дев`яносто шість коп.) гривень, з них: 34297,87 (тридцять чотири тисячі двісті дев`яносто сім грн., вісімдесят сім коп.) гривень основного боргу та 2517,09 (дві тисячі п`ятсот сімнадцять грн., дев`ять коп.) гривень пені за прострочення виконання зобов`язання.

01.10.2020року ухвалою суду відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача, постановивши по справі заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 27 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким ОСОБА_1 предав у власність ОСОБА_2 грошові кошти- безпроцентну грошову позику, а позичальник зобов`язується повернути надану позику у повному обсязі у визначений даним договором строк.

Відповідно до п. 2.1. Договору, сума позики становить еквівалент 1250 (одна тисяча двісті п`ятдесят) дол. США, в гривнях, що на момент надання позики становить 30000 (тридцять тисяч) гривень.

Пунктом 2.2. Договору встановлено, що на момент підписання цього договору Позикодавець передав Позичальнику всю суму позики готівкою, що підтверджується розпискою, яка складена Позичальником в одному екземплярі та передана Позикодавцю під час підписання сторонами даного Договору.

27 грудня 2019 року на виконання умов Договору ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв визначену Договором суму грошових коштів про що останнім було складено власноручно написану розписку.

Згідно із п. 3.1. Договору, позика надається Позичальнику строком до 29.02.2020.

Відповідно до п. 3.4. Договору, позика повертається Позикодавцю готівкою до закінчення терміну, встановленого п. 3.1. даного Договору в сумі, що еквівалентна 1250 (одна тисячі двісті п`ятдесят) доларів США на момент повернення позики. Курс долара США на момент повернення позики визначається сторонами за курсом, що встановлений Національним банком України на дату повернення всієї суми позики, або кожної з її частин.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Таким чином, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

У той самий час за змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов`язанням її повернення), так і дати її отримання.

Відтак, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суди для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування статей 1046,1047 ЦК України повинні виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Саме такий правовий висновок про застосування статей 1046, 1047 ЦК України міститься в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс13, та в постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15.

Статтею 1051 ЦК України передбачено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця, або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Таким чином, суд дійшов висновку, що договір позики який було укладено між сторонами, відповідач в установленому порядку не оспорив з тієї підстави, що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця, тому даний договір є дійсним і підлягає виконанню.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України.

За приписами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Вказана норма знайшла своє відображення у правовій позиції Верховного суду України, висловленій в постанові від 27.01.2016 у справі №6-771цс15.

Пунктом 4.3. Договору передбачено, що за прострочення Позичальником виконання зобов`язань щодо повернення позики на користь Позикодавця підлягає стягненню пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочки. За період з 01 березня 2020 року до 25 серпня 2020 року (включно), Відповідач прострочив виконання зобов`язання щодо повернення позики на 178 (сто сімдесят вісім) днів.

Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

А тому, за прострочення виконання зобов`язання на користь Позикодавця підлягає стягненню пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочки.

Відповідно до відомостей Національного банку України облікова ставка в період: з 31.01.2020 становить 11% річних; з 13.03.2020 - 10% річних; з 24.04.2020 - 8% річних, з 12.06.2020 - 6% річних; з 24.07.2020 - 6% річних.

Розмір пені за прострочення виконання зобов`язання на 178 днів, а саме за період з 01 березня 2020 року до 25 серпня 2020 року (включно) складає - 2517,09 (дві тисячі п`ятсот сімнадцять грн., дев`ять коп.) гривень, що вбачається з наведеного нижче розрахунку.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 36814,96 (тридцять шість тисяч вісімсот чотирнадцять грн., дев`яносто шість коп.) гривень, з них: 34297,87 (тридцять чотири тисячі двісті дев`яносто сім грн., вісімдесят сім коп.) гривень основного боргу та 2517,09 (дві тисячі п`ятсот сімнадцять грн., дев`ять коп.) гривень пені за прострочення виконання зобов`язання.

Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 840,80грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 129 Конституції України ст. ст. 526, 530, 625, 1046, 1049 ЦК України, ст. ст. 7, 12, 13, 247, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 36814,96 (тридцять шість тисяч вісімсот чотирнадцять грн., дев`яносто шість коп.) гривень, з них: 34297,87 (тридцять чотири тисячі двісті дев`яносто сім грн., вісімдесят сім коп.) гривень основного боргу та 2517,09 (дві тисячі п`ятсот сімнадцять грн., дев`ять коп.) гривень пені за прострочення виконання зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 23.11.2020року.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 .

Суддя: