Справа № 522/7841/20
Провадження № 2-з/522/341/20
У Х В А Л А

про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову та вжиття заходів щодо зустрічного забезпечення

24 червня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання Скибінській Є.С.,

розглянувши заяву відповідача про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 23.06.2020 року звернулась відповідач із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 28.05.2020 року, зазначаючи, що як клопотання про вжиття заходів забезпечення позову так і ухвала про вжиття заходів забезпечення позову є необґрунтованими, оскільки відповідач не має наміру на відчуження зареєстрованого за нею на праві власності майна.

Окрім цього, 23.06.2020 року представником ОСОБА_2 подано клопотання щодо вжиття заходів зустрічного забезпечення позову шляхом внесення ОСОБА_3 на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі 20 000,00 грн., враховуючи відсутність зареєстрованого місця проживання позивача на території України та належного їй майна.

В судовому засіданні представник відповідача подані заяви підтримав та просив задовольнити.

Представник позивача проти скасування заходів забезпечення позову та застосування зустрічного забезпечення заперечував.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.05.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.05.2020 року вжито заходів забезпечення позову шляхом:

-накладення арешту на 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 29124053;

-заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав, іншим особам та органам, а також будь-яким особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо речових прав на нерухоме мано, а саме квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 29124053;

-накладення арешту на 1/2 частину квартири, загальною площею 58 кв.м., двокімнатна, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 1;

-заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав, іншим особам та органам, а також будь-яким особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо речових прав на нерухоме майно, а саме квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 1;

-накладення арешту на 1/2 частину житлового корпусу оздоровчо-реабілітаційного центру літ. А №1-2, І-споруди, загальною площею 121,9 кв.м., який розташовано за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна 237;

-заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав, іншим особам та органам, а також будь-яким особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо речових прав на нерухоме мано, а саме житлового корпусу оздоровчо-реабілітаційного центру літ. А №1-2, І-споруди, загальною площею 121,9 кв.м., який розташовано за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна 237;

-накладення арешту на 1/2 частину машиномісця АДРЕСА_4 загальною АДРЕСА_5 37 АДРЕСА_6 , реєстраційний номер 237;

-заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав, іншим особам та органам, а також будь-яким особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо речових прав на нерухоме мано, а саме машиномісця АДРЕСА_7 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 158 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Заявляючи вимогу про скасування заходів забезпечення позову, відповідач фактично висловлює свою незгоду з процесуальним рішенням суду першої інстанції та лише заявляє, що наміру на відчуження спірного майна не має.

Дослідивши подане відповідачем клопотання, суд приходить до висновку щодо його небгрунтованості, оскільки відсутні будь-які докази, які могли б бути покладені в основу доказування та на підставі яких суд міг би встановити обставини, що не були йому повідомлені при винесенні ухвали про вжиття заходів забезпечення позову.

Окрім цього, суд зазначає, що незгода з процесуальним рішенням суду першої інстанції є підставою для реалізації учасником справи права на апеляційне оскарження, а не для звернення до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову за відсутності вмотивованих доводів.

Вирішуючи питання щодо вжиття заходів зустрічного забезпечення, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідно до ст. 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення.

Частиною 5ст.154 ЦПК України, визначено, що розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України , в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови в позові.

Враховуючи, що позивач є громадянкою Фінляндії та місцем її проживання є АДРЕСА_8 , а також відсутність в матеріалах справи доказів щодо належності позивачу майна, що знаходиться на території України, суд вважає обґрунтованим клопотання відповідача щодо вжиття заходів забезпечення позову.

У принципі 7 доповіді Асоціації міжнародного права «Про забезпечувальні і запобіжні заходи в міжнародному цивільному процесі», ILA,1996 зазначається, що суд повинен мати повноваження вимагати від позивача гарантії відшкодування збитків відповідачу чи третій стороні, які можуть виникнути в результаті застосування забезпечувальних заходів.

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, то зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача. Крім того, фактично це є збереженням існуючого стану status-quo між сторонами до ухвалення кінцевого рішення суду.

Керуючись ст.ст. 3, 11,149-151,153, 154, 247, 258-260, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви відповідача про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на майно в порядку спадкування відмовити.

Застосувати заходи зустрічного забезпечення у справі, визначивши позивачу розмір зустрічного забезпечення в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Зобов`язати позивача ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) сплатити вказану суму на депозитний рахунок суду (Отримувач: ТУ ДСА України в Одеській області, код отримувача (ЄДРПОУ): 26302945, Банк отримувача: Державна казначейська служба України, МФО: 820172, № рахунку: UA0005435) у строк, що не перевищує десяти днів з дня постановлення цієї ухвали та зобов`язати позивача у вказаний строк надати до суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Невиконання позивачем вимог ухвали у встановлений судом строк матиме наслідком скасування ухвали про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст ухвали складено 24.06.2020 року.

Суддя Д.Ю. Донцов