Справа № 307/3054/20
Провадження № 2/307/1489/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді : Чопик В.В.

при секретарі : Олексій Я.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лопухівської сільської ради де третя особа Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області про визнання права власності на нерухоме майно.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовною заявою до Лопухівської сільської ради де третя особа Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області про визнання права власності на нерухоме майно.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у відповідності до рішення Лопухівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області № 27 від 07.09.2020 р. за його заявою присвоєно поштову адресу належному йому об`єкту нерухомості - будівлі торгівлі, що розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , та яка надана йому у власність, площею 0,1380 га кадастровий номер :04:004:0036 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Право постійного користування на земельну ділянку площею 0,1380 га кадастровий номер :04:004:0036 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташованих в АДРЕСА_1 , зареєстровано за ним, що стверджується витягом від 17.09.2020 р. № 224341841.

На земельній ділянці площею 0,1380 га кадастровий номер :04:004:0036 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташованих в АДРЕСА_1 , мною збудовано будівлю торгівлі.

Таким чином, побудований мною об`єкт нерухомого майна - будівлю торгівлі, та земельна ділянка площею 0,1380 га кадастровий номер :04:004:0036 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташованих в АДРЕСА_1 .

Однак, право власності на зазначене нерухоме майно не встановлено, оскільки його будівництво ним було вчинено без отримання у встановленому порядку дозволу на право проведення будівельних робіт.

Відповідно до ч.1,2 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються не земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм та правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Разом з цим, у відповідності до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Оскільки земельна ділянка площею 0,1380 га кадастровий номер :04:004:0036 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташованих в АДРЕСА_1 , передана йому у постійне користування у встановленому законодавством порядку під уже збудоване нерухоме майно, вважає, що право власності на побудований на ній об`єкт нерухомого майна - будівлю торгівлі, може бути визнано за ним, ОСОБА_2 у судовому порядку на підставі ч.3 ст.376 ЦК України.

Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Оскільки об`єкт нерухомого майна - будівля торгівлі, збудований ним за власний рахунок, визнання за ним права власності на зазначене нерухоме майно не буде порушувати прав інших осіб.

Цільове призначення земельної ділянки площею 0,1380 га кадастровий номер :04:004:0036 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташованих в АДРЕСА_1 , повністю відповідає цільовому призначенню побудованої на ній будівлі - торгівлі.

Тому просить суд визнати його, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , власником об`єкту нерухомого майна - будівлі торгівлі, загальною площею 626,2 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 України.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Представник Лопухівської сільської ради в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги визнають та просять їх задовольнити, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності.

Представник третьої особи Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що на земельній ділянці, яка належить позивачу на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності кадастровий номер: :04:004:0036 від 17 вересня 2020 року площею 0.1380 га, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорту, який виготовлений Тячівським районним підприємством технічної інвентаризації 13.10.2020 року, загальна площа вказаного об`єкту складає 626,2 в тому числі торгова площа- 274,4 кв. м.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Відповідно до п. 12 постанови пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ"Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)"№ 6 від 30.03.2012 р. у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Згідно зі ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб.

Суду не надано жодних доказів, що будівництво будівлі торгівлі, за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 626,2 кв. м., порушує чиїсь права.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , власником об`єкту нерухомого майна - будівлі торгівлі, загальною площею 626,2 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 України.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.. 328, ч. 2 ст. 331, ст..ст. 375-376 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , власником об`єкту нерухомого майна - будівлі торгівлі, загальною площею 626,2 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: Лопухівська сільська рада, місцезнаходження: с. Лопухів, вул. Калініна, 54, Тячівського району, закарпатської області.

Третя особа: Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області місце знаходження: м. Ужгород, вул.. Гойди, 8, Закарпатської області.

Повний текст рішення складено 19.11.2020 року.

Суддя Тячівського

районного суду: В.В. Чопик