Справа № 368/626/20
Рішення

Іменем України

"19" жовтня 2020 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

головуючий: суддя Закаблук О.В.

при секретарі Балацька В.В.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, суд, -

В С Т А Н О В И В :

16.06.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, в якій позивачка просила суд винести рішення, на підставі якого:

1. Змінити спосіб стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

2. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання його неповнолітньої дитини, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частці від доходу в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позовної заяви про збільшення розміру аліментів до досягнення дитиною повноліття.

3. Судові витрати покласти на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обгрунтовує наступними обставинами та нормами права:

07.06.2014 р. між ОСОБА_1 (далі-Позивач) та ОСОБА_2 (далі-Відповідач) було укладено шлюб, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького РУЮ Київської області, про що було внесено актовий запис №70.

Від спільного шлюбу Позивач та Відповідач мають неповнолітню дитину, а

саме:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки спільне життя у Позивача з Відповідачем не склалось, шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 14.12.2016 р.

На даній час Позивач та Відповідач проживають окремо. При цьому, неповнолітня дочка ОСОБА_3 проживає з Позивачем та перебуває на її утриманні.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки Відповідач не виконував встановленого ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку та не приймав участі в утриманні дитини, а дитина фактично перебувала лише на утриманні Позивача, Позивач також звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів.

Згідно рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 14.12.2016р. з Відповідача було стягнуто на користь Позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно.

На даний час, Позивач не в змозі утримувати неповнолітню дитину за кошти, які Відповідач сплачує в якості аліментів. Аліменти в розмірі 1000 гривень не забезпечують утримання дитини всім необхідним.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі-Постанова Пленуму ВСУ) за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За інформацією Позивача, з часу стягнення аліментів матеріальне становище у Відповідача покращилось, Відповідач отримує дохід, який дозволяє Відповідачу сплачувати аліменти на утримання дочки в значно більшому розмірі, ніж 1000 гривень. Також. Позивачу відомо, що Відповідач працює будівельником, але не офіційно, та отримує дохід, з якого може сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Отже, на даний час матеріальне становище Відповідача поліпшилось, мінімальний розмір аліментів збільшився, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України є підставою для збільшення розміру аліментів.

Крім того, на даний час витрати на утримання дитини будуть значно збільшуватись. Зокрема, у вересні 2020 року дочка ОСОБА_3 буде йти в школу в перший клас, що потягне за собою значно більші витрати на утримання дитини, ніж були до даного часу.

Сплата Відповідачем аліментів на утримання дочки в розмірі 1000 гривень, ставить Позивача та дитину в скрутне становище, оскільки у зв`язку із ростом цін на продукти харчування та одяг. Позивач не може забезпечити утримання дитини на належному рівні. Раніше вказаний розмір аліментів також не був достатній, але хоча б якось міг забезпечити дитину. На даний час Позивач навіть не може забезпечити дитину всім необхідним. Крім того, дитина досить часто хворіє та потребує лікування.

Збільшення розміру аліментів дасть можливість Позивачу підтримувати рівень життя, навчання та лікування дитини на належному рівні.

Такими чином, відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України є всі підстави для прийняття судом рішення про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, шляхом збільшення розміру аліментів.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням, суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Виходячи з положень вказаної норми ст. 181 Сімейного кодексу України Позивач наділена правом визначати спосіб стягнення аліментів та у разі встановлення такого способу раніше прийнятим рішенням має право звернутись з позовом про зміну способу стягнення аліментів.

Згідно ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку' (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Виходячи з матеріального становища Відповідача, який на даний час на думку Позивача має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця, та виходячи з положень ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, Позивач вважає, що змінюючи спосіб стягнення аліментів слід встановити їх розмір в частці від заробітку Відповідача в розмірі 1/4 частини. Саме такий розмір аліментів дасть можливість Позивачу хоча б мінімально забезпечувати матеріальне утримання дитини.

Як відомо Позивачу, на утриманні Відповідача інших неповнолітній дітей або непрацездатних членів сім`ї немає.

Згідно ч. 1 ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України за вибором Позивача можна визначити підсудність даного позову або за місце проживання Позивача або за місцем проживання Відповідача. При цьому, Позивач обирає підсудність за місцем проживання Відповідача тобто до Кагарлицького районного суду Київської області.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 4, 174, 175 Цивільного процесуального кодексу України, ст., ст. 180, 181, 183, 191 Сімейного кодексу України, - позивачка просить суд задовольнити позовні вимоги, викладені в резолютивній частині її заяви.

16.06.2020 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для розгляду даної справи по суті був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

29.07.2020 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання в загальному позовному порядку, призначено підготовче судове засідання на 12 год. 00 хв. 06.10.2020 року.

06.10.2020 року підготовче судове засідання відкладено на 09 год. 00 хв. 19.10.2020 року в зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_1 .

В підготовче судове засідання, яке відбулося 19.10.2020 року, позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява позивачки, в якій вона просить слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 19.10.2020 року, відповідач ОСОБА_2 не з`явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій відповідач просить суд слухати справу без його участі, позов визнає в повному обсязі, процесуальні наслідки визнання позову йому зрозумілі.

Визнання позову відповідачем ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні дає підставу суду застосувати положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Отже, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд приходить до висновку щодо можливості винесення судового рішення по результатам підготовчого судового засідання, не призначаючи судове засідання до основного судового розгляду по суті.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви задовольнити, - шляхом винесення рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачене законом.

Проте, згідно ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як вбачається з паспорту громадянки України позивачки ОСОБА_1 , вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, на утриманні позивачки знаходиться малолітня дитина.

Отже, враховуючи місце реєстрації (проживання) позивачки ОСОБА_1 , та ту обставину, що на її утриманні знаходяться малолітня дитина, та те, що даний спір стосується стягнення аліментів, зокрема, - зміни способу їх стягнення, то дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області як суду першої інстанції загальної юрисдикції на підставі ч. 1 ст. 28 ЦПК України, так як в даному випадку має місце альтернативна підсудність, - підсудність за вибором позивача.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права.

Позивачкою по справі є фізична особа, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка село Шпотівка Конотопського району Сумської області, Україна, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_3 , виданий 18 червня 2014 року Конотопським МВ УДМС України в Сумській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2 .

Відповідачем по даній справі є фізична особа, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець село Стави Кагарлицького району Київської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 06 березня 2007 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Спір між сторонами виник в галузі сімейних правовідносин, зокрема, в частині обов`язку матері, батька дитини утримувати дитину та його виконання.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права.

07.06.2014 р. між ОСОБА_1 (далі-Позивач) та ОСОБА_2 (далі-Відповідач) було укладено шлюб, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького РУЮ Київської області, про що було внесено актовий запис №70.

Від спільного шлюбу Позивач та Відповідач мають малолітню дитину, а саме, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки спільне життя у Позивача з Відповідачем не склалось, шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 14.12.2016 р.

На даній час Позивач та Відповідач проживають окремо. При цьому, неповнолітня дочка ОСОБА_3 проживає з Позивачем та перебуває на її утриманні.

Оскільки Відповідач не виконував встановленого ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку та не приймав участі в утриманні дитини, а дитина фактично перебувала лише на утриманні Позивача, Позивач також звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів.

Згідно рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 14.12.2016р. з Відповідача було стягнуто на користь Позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно.

На даний час, хоча відповідач і сплачує аліменти у розмірі, визначеному судом, проте, Позивач не в змозі утримувати неповнолітню дитину за кошти, які Відповідач сплачує в якості аліментів, так як аліменти в розмірі 1000 гривень не забезпечують утримання дитини всім необхідним, що і послугувало зверненню позивачки до суду для зміни порядку сплати аліментів.

Суд приходить до висновку щодо застосування до даного спору наступних норм права.

Так, згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 р. було внесено зміни до Сімейного кодексу України та збільшено мінімальний розмір аліментів до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі- Постанова Пленуму ВСУ) за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч. 3 ст. 182 Сімейного кодексу України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, враховуючи вищевказані норми права, та фактитчні обставини справи, встановлені судом під час судового засідання, суд, з урахуванням позиції позивачки, зазначає, що розмір аліментів, який стягується з Відповідача на корить Позивача на утримання дітей, в розмірі 1000 гривень за рішенням Кагарлицького районного суду Київської області, є майже мінімальним мінімальному розміру, встановленому ст.. 182 Сімейного кодексу України, та є недостатнім для забезпечення нормального розвитку малолітньої дитини.

Суд, з урахуванням вимог розумності, логічності, вважає, що сума такої аліментної виплати недостатня для утримання позивачкою малолітньої дитини, яка, природнгьо, з віком, - потребує все більших коштів на своє утримання, зокрема, - на харчування, одяг, фізичний та соціальний розвиток.

Напроти, як вбачається з матеріалів справи, відповідач по справі, - ОСОБА_2 фізично здоровий, хронічних та тяжких хвороб не має, працездатного віку, працездатний, хоча і має іншу сім`ю, проте, інших малолітніх (неповнолітніх) дітей на своєму утриманні не має, інших осіб (в зв`язку з старістю, каліцтвом, тощо) на своєму утриманні не має, відповідно, іншими аліментними зобов`язаннями не обтяжений, а тому суд вважає, що відповідач будучи молодою, енергійною, фізично здоровою людиною зобов`язаний як нормами Конституції України, так і нормами СК України, а також моральними нормами, нормами звичаєвого права матеріально утримувати своїх малолітніх дітей.

Що ж до того, що відповідач ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, то до цієї обставини суд відноситься критично, з огляду на те, що вважає, що працевлаштування відповідача цілком і повністю лежить на позивачу, об`єктивних, непереборних перепон до працевлаштування у відповідача ОСОБА_2 на даний час немає.

Отже, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до пунктів 1 і 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом статті 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Враховуючи рівність прав та обов`язки щодо утримання батьками своєї дитини, розмір аліментів заявлений Позивачем до збільшення, шляхом зміни способу стягнення аліментів, у розмірі 1/4 від заробітку (доходу) платника аліментів, ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідатиме інтересам малолітньої дитини, її належному рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку на даний час, - суд остаточно приходить до висновку щодо задоволення позову в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», п.п. 1 і 2 ст. 3, ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, ст.ст. 180 - 183, 192 СК України, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця село Стави Кагарлицького району Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 06 березня 2007 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки село Шпотівка Конотопського району Сумської області, Україна, громадянки України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_3 , виданий 18 червня 2014 року Конотопським МВ УДМС України в Сумській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дитини, - доньки, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки місто Кагарлик Київської області, Україна, свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 , видане 11 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, щомісячно, в розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви про стягнення аліментів, а саме, - з 16.06.2020 року до досягнення дитиною повноліття, - до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.