Справа № 199/1868/20
(2/199/1240/20)
РІШЕННЯ

Іменем України

16.11.2020 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., за участі представника позивача ОСОБА_1 ,представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області Дубовика Андрія Олександровича про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, поновлення права власності шляхом поновлення запису про державну реєстрацію права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з даним позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, поновлення права власності шляхом поновлення запису про державну реєстрацію права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що позивачам на праві спільної часткової власності належала квартира АДРЕСА_1 .

29.02.2008 р. між ОСОБА_6 та ЗАТ «Альфа - Банк» був укладений кредитний договір № 800003238, за умовами якого закрите акціонерне товариство «Альфа - Банк» надає ОСОБА_5 кредит в сумі 35000 доларів США на власні потреби.

Для забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, між позивачами та банком був укладений іпотечний договір № 800003238-И, згідно з яким позивачі, як іпотекодавці, передали ЗАТ «Альфа - Банк», як іпотекождержателю, в іпотеку належну позивачам на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

В подальшому закрите акціонерне товариство «Альфа Банк» було реорганізоване у публічне акціонерне товариство «Альфа - Банк», а в подальшому у акціонерне товариство «Альфа - Банк».

16.12.2019 року державним реєстратором виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області Дубовиком А.О. прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 0242061 від 16.12.2019 р. про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за AT «Альфа - Банк», як на предмет іпотеки. Позивачі вважають, що запис про реєстрацію права власності на спірну квартиру за AT «Альфа - Банк», внесений до державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора Дубовик А.О. від 16.12.2019 року є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки порушено вимоги Закону України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», де зазначено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави та/або предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України позичальника або майнового поручителя за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Як зазначають позивачі, квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 63,7 кв.м. та використовується як місце постійного проживання позивачів. У позивачів відсутнє у власності інше нерухоме житлове майно, крім даної квартири. За вищенаведених умов, державна реєстрація права власності на квартиру за AT «Альфа - Банк» була здійснена в порушення вимог ст. 1 Закону «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року , оскільки площа квартири не перевищує 140 кв.м,. та є єдиним житом позивачів - іпотекодавців, а також зважаючи на те, що вищевказана квартира, як предмет іпотеки виступає як забезпечення зобов`язання ОСОБА_5 , як позивальника за споживчим кредитом.

У зв`язку з викладеним, позивачі просили суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області Дубовика А.О. від 16.12.2019 р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50242061 від 16.12.2019 року про реєстрацію права власності на спірну квартиру за АТ «Альфа-Банк», поновити право власності на 1/5 частку ОСОБА_3 , на 1/5 частку ОСОБА_4 та на 3/5 частки ОСОБА_5 , шляхом поновлення запису про державну реєстрацію права власності за позивачми на спірну квартиру, загальною площею 63,7 кв.м, яка належить позивачам на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності від 11.02.1998 року, видане виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та свідоцтва про право на спадщину за законом серія ВВА №401333, зареєстровано в реєстрі за №1-2116 від 11.12.2003 року, виданого Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до судового засідання не з`явились.

Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» проти позову заперечував в повному обсязі. Надав до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що Закон України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на даний спір не поширюється.

Державний реєстратор Дубовик А.О. до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вислухав пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивачам на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності від 11.02.1998 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та свідоцтва про право на спадщину за законом серія ВВА №401333, зареєстровано в реєстрі за №1-2116 від 11.12.2003 року, виданого Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою належала квартира АДРЕСА_1 .

29.02.2008 р. між ОСОБА_6 та закритим акціонерним товариством «Альфа - Банк» був укладений кредитний договір № 800003238, за умовами якого закрите акціонерне товариство «Альфа - Банк» надав ОСОБА_5 кредит в сумі 35000 доларів США на власні потреби.

Для забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, між позивачами та закритим акціонерним товариством «Альфа - Банк» був укладений іпотечний договір № 800003238-И, згідно з яким позивачі, як іпотекодавці, передали закритому акціонерному товариству «Альфа - Банк», як іпотекождержателю, в іпотеку належну позивачам на праві власності квартиру АДРЕСА_1 . Вказаний договір (п.6.3) містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що надає право останньому в порядку позасудового регулювання звернути стягнення на предмет іпотеки.

На підставі вказаного договору іпотеки16.12.2019 року державним реєстратором виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області Дубовиком А.О. прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 0242061 від 16.12.2019 р. про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за AT «Альфа - Банк», як на предмет іпотеки.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно положень статті 36 цього Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено заборону примусового стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України Про заставу та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України Про іпотеку , якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

У свою чергу, мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Тому, установлений Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 19.05.2020 у справі №644/3116/18, квартира, яка використовується позивачем як місце постійного проживання, не може бути примусово стягнута на підставі дії Закону №1304-VII ( Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті ), у тому числі і шляхом реєстрації права власності за кредитором як забезпечення виконання умов кредитного договору, укладеного в іноземній валюті.

Проте, позивачами не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів, які б свідчили про те, що спірна квартира, яка була передана позивачами банку в іпотеку за відповідним іпотечним договором, укладеним на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором у іноземній валюті, отриманим на споживчі потреби є постійним місцем проживання позивачів. Матеріали справи не містять достатніх даних, окрім відомостей зазначених у паспорті, для підтвердження даного факту, а саме довідки з місця проживання про фактичне проживання та даних відповідного органу місцевого самоврядування про реєстрацію позивачів у спірній квартирі.

Крім того, доказів на підтвердження того, що у позивачів у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, останніми не надано. Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 , наданий позивачами як доказ, свідчить про право власності саме на спірну квартиру, однак не спростовує вірогідність наявності права власності позивачів на інше нерухоме житлове майно.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

А тому суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2020 року, а саме скасувати заборону Акціонерному товариству «Альфа-Банк» (м. Київ, вулиця Велика Васильківського, буд. 100, ) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі - продажу, дарування, міни, іпотеки, передачі в оренду квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), яка на праві власності належить Акціонерному товариству «Альфа-Банк».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст. 12,81, 133,141,158,263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У позові ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області Дубовика Андрія Олександровича про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, поновлення права власності шляхом поновлення запису про державну реєстрацію права власності,- відмовити.

Судові витрати позивачів віднести за їх рахунок.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2020 року, а саме скасувати заборону Акціонерному товариству «Альфа-Банк» (м. Київ, вулиця Велика Васильківського, буд. 100, ) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі - продажу, дарування, міни, іпотеки, передачі в оренду квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), яка на праві власності належить Акціонерному товариству «Альфа-Банк».

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складання повного рішення апеляційної скарги.

Суддя