Справа № 638/8196/19
Провадження № 2/638/1515/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.

секретаря Рижикової В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Департамент територіального контролю Харківської міської ради про демонтаж (знесення) самочинно зведеної прибудови, -

ВСТAНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просить зобов`язати відповідачів демонтувати самочинно зведену забудову (розширення частини квартири АДРЕСА_1 ). Свої вимоги обґрунтовує тим, що з квітня 2019 року ОСОБА_3 здійснюється самовільне розширення квартири АДРЕСА_1 шляхом прибудови балкону. Зі слів ОСОБА_4 планується побудувати балкон із виходом на придомову територію та обладнати в саду перед вікнами, зони для барбекю; металева конструкція, а в подальшому балкон знаходитиметься на відстані приблизно 50 см від її вікна, що, по-перше, дозволить сусідам зазирати у вікна, що вже спричиняє позивачу незручності та порушує її спокій, по-друге, перекриватиме візуально частину двору. Департамент територіального контролю Харківської міської ради надав відповідь про відсутність дозвільних документів на виконання підготовчих та будівельних робіт. Житловою дільницею КП «Жилкомсервіс» надано припис про негайне призупинення будівельних робіт. Фактично відповідачі здійснюють прибудову з одночасним зайняттям частини прибудинкової земельної ділянки. На місці будівництва балкону газова та пожежна інспекція зазначили, що в місці де самочинно будується балкон проходить газова труба, що фактично призводить до певних ризиків та порушує пожежну безпеку. Жодних погоджень від державних органів, органів місцевого самоврядування чи власників сусідніх квартир на прибудови нерухомості відповідачі не отримували та їх дії суперечать суспільним інтересам, порушують права інших осіб, істотно порушують основні будівельні норми і правила.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено належним чином факту порушення її прав.

Представник позивача надав заяву про слухання справи за їх відсутності з проханням задовольнити позовні вимоги, відповідачі та третя особа причин неявки не повідомили, клопотань про відкладення слухання справи суду не надходило.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно копії паспорта позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . За повідомленням директора департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 17.05.2019 року №7044/0/226-19 в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, розміщеному на офіційному сайті Держархбудінспекції України, інформація щодо реконструкції квартири АДРЕСА_1 відсутня. Під час виходу на місце зовнішнім оглядом встановлено, що на фасаді будинку до квартири АДРЕСА_3 в рівні підлоги влаштовано металеві конструкції прибудови, на час виходу будівельні роботи не проводились. Власнику квартири АДРЕСА_3 направлено лист щодо необхідності прибуття до Інспекції з правовстановлюючими документами для розгляду питання відповідно до компетенції інспекції. Відповідно до листа Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради від 14.05.2019 року №Б-1 18886/1-19 0531 та №Б-11 18877/1-19 05-31 у квітні поточного року власником квартири АДРЕСА_3 розпочаті роботи по будівництву прибудови за вказаною адресою без надання балансоутримувачу житлового будинку належних дозвільних документів. У зв`язку з такими діями, житловою дільницею КП «Жилкомсервіс» власнику зазначеної квартири видано припис про негайне призупинення будівельних робіт. Під час поточного обстеження будівельні роботи не проводилися. За повідомленням КП «Жилкомсервіс» власнику квартири АДРЕСА_3 надано повідомлення про припинення самочинного будівництва, на теперішній час роботи не виконуються. Проведення перевірок на предмет дотримання вимог будівельних стандартів і правил не входить до компетенції КП «Жилкомсервіс». За повідомленням Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради від 15.10.2020 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 , яка є власником квартири АДРЕСА_3 не демонтує залишки металевих конструкцій, не відновлює вимощення будинку, адміністрацією району направлена інформація з цього питання до керівника Харківської місцевої прокуратури №1, Шевченківського відділу Головного управління Національної поліції в Харківській області та Департаменту територіального контролю з проханням прийняти відповідні заходи згідно з чинним законодавством. За повідомленням Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради останні позбавлені можливості вживати заходи державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно ч.4,7 ст.376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами чи за її рахунок; приведення земельної ділянки до попереднього стану або відшкодування витрат.

Разом з тим, ч. 7 ст. 376 ЦПК України містить вичерпний перелік осіб, що мають право звернутись до суду із позовом про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво із істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову. До такого переліку належать органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до положень статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта є неможливою.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК України).

Таким чином, правом на звернення з позовом про знесення спірної самочинної прибудови наділені: органи державної влади і органи місцевого самоврядування; у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права, а також власник (користувач) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Пунктом 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченою законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

В постанові Верховного Суду від 13.04.2020 року по справі №643/5812/18 зазначено, що з урахуванням змісту ст.376 ЦК України у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом. Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Позивач обґрунтовуючи звернення до суду із позовом у даній справі посилалась на те, що внаслідок здійсненої відповідачами незаконної прибудови металевої конструкції в майбутньому будуть порушені її права, при цьому всупереч вимогам ст.ст.81,83 ЦПК України не надала суду доказів, що квартира АДРЕСА_4 належить їй на праві власності та яким чином побудована металева конструкцію порушує її права та інтереси як власника квартири або призводить до погіршення житлових умов.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Пунктом 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

В розумінні п. 26 даної постанови, за самочинне будівництво особу може бути притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Наявність повідомлення про припинення самочинного будівництва та звернення до відповідних інстанцій саме по собі не свідчить, що діями відповідача порушуються права позивача, матеріали справи не містять належних доказів, що після вказаного повідомлення відповідачами здійснювались будь-які роботи.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Тобто, що судова експертиза як один із засобів доказування сприяє всебічному, повному й об`єктивному дослідженню обставин справ, постановленню законних і обґрунтованих судових рішень.

Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

У відповідності до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також в інших випадках.

Згідно п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Завдання законодавця при регламентації конструкції доказування полягає у забезпеченні гармонічного поєднання активності сторін та суду в цивільному судочинстві. Активність сторін відбиває приватноправові засади змагального процесу, а активність суду публічно-правовий інтерес у ефективності відправлення правосуддя. Можливість збирання доказів судом за власною ініціативою за чинним ЦПК мають обґрунтовуватися не виключно через призму змагальності, однак і з урахуванням принципу пропорційності в контексті завдань та мети цивільного судочинства. Положення процесуального законодавства щодо можливості витребування доказів за ініціативою суду у випадку недобросовісної поведінки сторони щодо доказів покликане зберегти баланс між змагальністю сторін, що забезпечує реалізацію приватноправового інтересу у цивільному судочинстві, та активністю суду в контексті принципу суддівського керівництва процесом, що відбиває публічно-правовий інтерес в ефективності цивільного судочинства. Необхідність збереження відповідного балансу прямо випливає із норми, що регулює завдання цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК).

Позивачем клопотання про призначення відповідної експертизи для встановлення причинно-наслідкового зв`язку між зведеною металевою конструкцією та порушенням цим умов проживання позивача не заявлено.

Враховуючи викладене, оскільки, сам по собі факт проведення будівельних робіт відповідачами без отримання в установленому законом порядку дозволу на будівництво не є підставою для захисту права позивача без доведення порушення таких прав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.376,391 ЦК України, ст.ст.4, 6, 10, 12, 13, 81-83,95, 141, 263-264, 268, 280-282 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 ), третя особа: Департамент територіального контролю Харківської міської ради (м.Харків, пл.Конституції, 7) про демонтаж (знесення) самочинно зведеної прибудови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий