Справа № 466/2743/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді Зими І.Є.

при секретарі Вітрук В.О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального провадження, в залі суду м. Львова, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ,-

в с т а н о в и в :

13.04.2020р. ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом про стягнення з ОСОБА_4 в його користь 300 000 грн. моральної школи та 121 304 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Свої вимоги мотивує тим, що 07.07.2017р. відповідач ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Peugeot», державний номер НОМЕР_1 по автодорозі «Станимир- Погорільці» у Золочівському районі Львівської області, грубо порушив вимоги ПДР України, внаслідок чого здійснив зіткнення з мотоциклом «Shineray XY 200 GY-9AX-TRAIL», державний номер НОМЕР_2 , під його керуванням. Внаслідок ДТП, він отримав важкі тілесні ушкодження, які призвели до ампутації лівої гомілки. Відповідач ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні вищевказаної ДТП, згідно вироку Золочівського районного суду Львівської області від 03.06.2019р., яким його засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю 1 рік, а в подальшому звільнено від відбування покарання за амністією.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що відповідач своїми неправомірними діями завдав йому моральної шкоди, що виразилась у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із втратою ноги. Це негативно вплинуло на його психологічний стан, оскільки він не може функціонувати як нормальна людина, ходити на роботу, повноцінно утримувати сім`ю, у зв`язку з цим постійно перебуває в депресії та важкому стресі. Враховуючи, що відповідач ніякої моральної шкоди йому не відшкодував, він оцінює таку у 300 000 грн.

Окрім того позивач просить стягнути з відповідача 121 304 грн. матеріальної шкоди. В обґрунтування вказаної вимоги покликається на те, що йому здійснено протезування ноги за рахунок коштів держави. Однак, встановлений протез є неякісний та не зручний для ходьби, йому важко пересуватись через постійні болі в нозі. Грошових коштів на якісніший протез у нього немає. У реабілітаційній установі йому запропонували покращений протез гомілки модульованого типу з вкладишем із силіконової композиції, який вартує 121 304,02 грн. Вказану суму просить стягнути саме з відповідача ОСОБА_4 . Як позивач , так і його представник заперечили необхідність залучення ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія» до участі у справі, у зв`язку з відсутністю буж-яких вимог до вказаної юридичної особи.

Провадження у справі відкрито 13.05.2020р. Ухвалою суду від 11.08.2020р. закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд.

16.10.2020р. відповідач подав до суду письмове пояснення, в якому заперечив позов в повному обсязі. Свою позицію мотивує тим, що він не вважає себе винуватим у вчиненні ДТП, однак його переконали взяти провину на себе для відшкодування ОСОБА_1 страхового відшкодування. В свою чергу, ОСОБА_1 запевнив його, що не буде мати до нього жодних претензій . Його цивільна відповідальність на момент ДТП була застрахована у ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія», відтак вважає, що позивачу слід звертатися до зазначеної установи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, зіславшись на викладені в заяві обставини та факти, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов заперечив з підстав, викладених у поданому відповідачем поясненні.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи , суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, 07.07.2017р., близько 15:20 год., відповідач ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «PEUGEOT 307», реєстраційний номер НОМЕР_3 по автодорозі "Станимир-Погорільці" в Золочівському районі Львівської області, порушив вимоги Р.1 п.п. 1.5, 1.10, Р. 10 п. 10.1; Р. 11 п.п. 11.3; Р. 12 п. 12.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з мотоциклом «Shineray XY 200 GY-9AX-TRAIL», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

В результаті ДТП, ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а саме неповне травматичне відчленування нижньої третини лівої гомілки у вигляді відкритих багато відламкових переломів обидвох кісток лівої гомілки з дефектом кісткової тканини, розчавлення м`язів та тканин. Ця травма супроводжувалась гострою ішемією кінцівки, що було небезпечним для життя на момент заподіяння.

Вказані обставини стверджуються вироком Золочівського районного суду Львівської області від 03.06.2019р. у справі № 445/320/19, яким ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні вищевказаної пригоди та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю 1 рік. Відповідно до пункту «В» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ОСОБА_4 звільнено від відбування призначених за цим вироком основного та додаткового покарань.

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок.

Згідно вказаного вироку, ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому визнав повністю та пояснив, що викладені в обвинувальному акті обставини відповідають дійсності. У вчиненому щиро розкаюється. Потерпілий ОСОБА_1 при розгляді судом вказаної справи заявив, що ОСОБА_4 збитків матеріального та морального характеру йому не відшкодував.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї або близьких родичів.

Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 9 даної Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних,

душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як згадувалось вище, позивач ОСОБА_1 внаслідок ДТП, яке відбулось з вини ОСОБА_4 втратив ногу, проходив довготривалу реабілітацію та лікування. Вказане стверджується долученою до матеріалів справи медичною документацією, а саме випискою із карти стаціонарного хворого № 7132 (а.с.10), з якою вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 07.07..2017р. по 30.08.2017р.; листками лікарських призначень (а.с. 11-13); довідкою та копією посвідчення (а.с.14, 15), згідно яких ОСОБА_1 призначено ІІ групу інвалідності. Суд знаходить підтвердженим, що викладене суттєво вплинуло на психологічний стан позивача, оскільки він не в змозі повноцінно функціонувати, ходити на роботу, утримувати сім`ю. Він є особою молодого віку, проте фактично позбавлений можливості вільно пересуватись, відвідувати спортивні заклади, тощо, із-за матеріальних труднощів та фізичної вади.

Відтак, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 150 000,00 грн, відповідає засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, що наступили для позивача, який зазнав моральних страждань та втрат немайнового характеру, а тому вимогу про відшкодування моральної шкоди суд задовольняє частково.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача 121 304 грн. матеріальної шкоди, суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України , збитки є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки).

Як зазначає позивач, йому здійснено протезування ноги за державні кошти, однак встановлений протез є неякісний та не зручний для користування, йому важко пересуватись через болі в нозі. Тому він має намір виготовити покращений протез у реабілітаційній установі «Протезно-ортопедичний центр», який буде вартувати 121 304 грн., згідно наданої ним калькуляції.

Так, згідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Однак, позивачем не надано суду інформації про витрачені ним кошти на придбання покращеного протезу, лише перелік матеріальних витрат, які він планує понести в майбутньому. Між тим, жодних доказів на підтвердження того, що протез, який виготовлений йому за рахунок держави є неякісним чи спричиняє йому незручності при пересуванні, суду не надано. А згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність і необґрунтованість позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, яким обґрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком. Позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача в користь позивача 150 000 грн моральної шкоди.

Керуючись ст..ст. 23, 1167, 1195 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 76, 82, 89, 137, 141, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України,суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково .

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 150 000 (сто п`ятдесят тисяч ) грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В решті вимог відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 840 ( вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , проживає АДРЕСА_1 ;

Відповідач : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_5 , проживає АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного його тексту , до Львівського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 23 листопада 2020 року.

Суддя І. Є. Зима