Справа № 732/1420/20
Провадження 2/732/616/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2020 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Карпинської Н.М., секретар - Воропаєва К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні у залі суду у місті Городня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 24 вересня 2020 року звернувся до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 , просив розірвати шлюб укладений між сторонами 17 червня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Городнянського району Чернігівської області, актовий запис за № 47.

Позовна заява мотивована тим, що сторони уклали шлюб 17 червня 1995 року. Від шлюбу мають дитину, неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У період подружнього життя між сторонами почали виникати конфлікти. Причиною конфліктів є несумісність характерів. Сторони неодноразово намагалися налагодити нормальне сімейне життя, домовлялися не сваритися, знаходити компроміси по спірним питанням, але це не давало ніяких результатів. На даний час сторони проживають окремо за різними адресами, сімейних стосунків не підтримують. За таких обставин подальше подружнє життя з відповідачем та збереження сім`ї стало неможливим, відновлювати сімейні відносини сторони не збираються. Зазначені обставини стали причиною звернення позивача з позовом до суду.

Ухвалою судді від 26 жовтня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження /а.с.24-25/.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити (а.с.30).

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином /а.с.29/ відповідно до приписів статей 128, 130, 131 ЦПК України, заявила клопотання про розгляд справи без її участі (а.с.31).

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Сторони уклали шлюб 17 червня 1995 року, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівської області, актовий запис № 47, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 09.08.2018 Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області (а.с.11).

З довідки, що видана Городнянською міською радою Чернігівської області за № 5164 від 21 жовтня 2020 року, суд встановив, позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.23).

Довідка, видана депутатом міської ради С.А.Більською 21 жовтня 2020 року, свідчить, що ОСОБА_1 та його син ОСОБА_3 , 2018 року народження, дійсно зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22).

Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з приписами статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції.

За частиною 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспiльствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб.

Як проголошено положеннями статті 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема статей 5, 8 вказаного міжнародного договору.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, сім`я носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню сторін, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.51 Конституції України, ст.ст.56, 110-112 СК України, у відповідності до ст.ст.12, 13, 43, 223, 247, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований 17 червня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Городнянського району, Чернігівської області, актовий запис № 47 - розірвати.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Карпинська Н.М.