Провадження № 2/752/941/20
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
05 жовтня 2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Рожок В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес», ОСОБА_3 про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування, -
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 06.10.2017 р. о 05 год 10 хв. за адресою: 231 км автодороги Київ-Харків-Довжанський
трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки DAF FT CF 85.360 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом STOKOTA OPL2310 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 (далі - Відповідач-2) та транспортного засобу марки MERCEDES- BENZ SPRINTER 213 CDi д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 (далі - Позивач), який Довіреністю уповноважений розпоряджатися автомобілем Mercedes-Benz.
Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, відтак Позивачу було завдано матеріальної шкоди.
Постановою Хорольського районного суду Полтавської області по справі №548/1480/17 від 08 листопада 2017 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди 06 жовтня 2017 року та притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.
Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.
Відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № АК 6113213 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» було забезпечено транспортний засіб марки "DAF FT CF 85/360", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ліміт за шкоду завдану майну 100000 грн. 00 коп., франшиза дорівнює нулю.
Керуючись нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Позивач звернувся до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» та надав усі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у тому числі Заяву про страхове відшкодування.
У порушення норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» 05.02.2018 року сплатив позивачу лише частину страхового відшкодування в розмірі 20 148,63 грн., що на 24 030,18 грн. менше від розміру завданої позивачеві майнової шкоди.
Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України № 1961-IV, Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України № 1961-IV, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Враховуючи те, що виплату частини страхового відшкодування у розмірі 20 148,63 грн. здійснено 05.02.2018 року, станом на дату подання позову Відповідач прострочив виплату несплаченої частини страхового відшкодування у розмірі 24 030,18 грн. на 172 дні.
У зв`язку з чим просить стягнути із відповідача-1 на користь Позивача несплачену частину страхового відшкодування, що складає 24 030 грн. 18 коп. та пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 3 828 грн. 35 коп.
Відповідно до п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить стягнути із ПАТ «СК «ЮНІВЕРС» витрати на проведення дослідження вартості матеріального збитку транспортного засобу у розмірі 1 500,00 грн.
У судовому засіданні позивач та його представник відсутні, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ПАТ «СК «ЮНІВЕС», будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечили, 20.03.2019 року судом отримано їх відзив на позов, відповідно до змісту якого останні заперечують проти задоволення вимог з тих підстав, що страхова компанія виконала свій обов`язок щодо виплати страхового відшкодування, а при визначенні вартості матеріального збитку було застосовано коефіцієнт фізичного зносу.
Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні відсутній, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався.
Врахувавши думку представника позивача та відзив, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених вимог.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280-281 ЦПК України.
Судом встановлено, що 06.10.2017 р. о 05 год 10 хв. за адресою: 231 км автодороги Київ-Харків-Довжанський трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки DAF FT CF 85.360 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом STOKOTA OPL2310 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу марки MERCEDES- BENZ SPRINTER 213 CDi д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , який Довіреністю уповноважений розпоряджатися автомобілем Mercedes-Benz. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, відтак Позивачу було завдано матеріальної шкоди.
Що підтверджено постановою Хорольського районного суду Полтавської області по справі №548/1480/17 від 08 листопада 2017 року в якій зазначено, що ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди 06 жовтня 2017 року та притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. (а.с. 9).
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
За правилами ч. 1 ст. 1166, ч. 2 ст. 1187 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
На момент дорожньо-транспортної пригоди обов`язкова цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПАТ «СК «ЮНІВЕРС» за полісом ОСЦПВВНТЗ № АК 6113213 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, було забезпечено транспортний засіб марки "DAF FT CF 85/360", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ліміт за шкоду завдану майну 100000 грн. 00 коп., франшиза дорівнює нулю (а.с. 10).
За правилами ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати реальних збитків.
Відповідно до ст. ст. 22.1, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи; страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з моменту отримання заяви про страхове відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Заперечення відповідача ПАТ «СК «ЮНІВЕРС» не приймаються судом до уваги з тих підстав, що позивач просить суд стягнути зі страхової компанії недоплачену суму матеріального збитку, а не вартість відновлювального ремонту до якої застосовуються положення про урахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу.
Що ж стосується позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 щодо стягнення різниці між вартістю відновлювального ремонту та матеріального збитку, то вони також знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров"я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.
Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати від шкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.
Разом з тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, і особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його або третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.
За правилами ч. 1 ст. 12, ч. 2 ст. 14 ЦК України, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.
З огляду на вище наведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому, відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.
Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, з вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
Потерпілий в праві відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
На підставі викладеного вище, слід зазначити, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. В разі задоволення такого позову заподіював шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
У той же час, відповідачі ПАТ «Юнівес» та ОСОБА_3 мають обов`язок відшкодувати позивачу понесені витрати по сплаті судового збору відповідно до правил ст. 141 ЦПК України, а саме ПАТ «Юнівес» - 352, 40 грн., ОСОБА_3 352, 40 грн.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 14, 509, 511, 979, 988, 999, 1187, 1194 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 141, 265, 268, 273, 280-289 ЦПК України, суд,
позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес», ОСОБА_3 про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування, задовольнити.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя К.Г. Плахотнюк