ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2050/19 Номер провадження 22-ц/814/1814/20Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

за участю секретаря Кальник А. М.

розглянув в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Фірма «Веліта»

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 червня 2020 року та додаткове рішення цього суду від 23 червня 2020 року у складі судді Кривич Ж. О.

у цивільній справі за позовом Приватного підприємства «Фірма Веліта» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої працівником підприємству,

в с т а н о в и в:

В березні 2019 року представник ПП «Фірма «Веліта» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив про стягнення 307 544,46 грн матеріальної шкоди, завданої працівником підприємству.

Позов обґрунтовано тим, що наказом директора ПП «Фірма «Веліта» за № 16 від 25.01.2011 ОСОБА_1 було прийнято на роботу на посаду водія автотранспортних засобів та закріплено за ним автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 .

06 травня 2017 року наказом директора № 23/1 за ОСОБА_1 закріплено автомобіль SCANIA P380, д.н.з. НОМЕР_2 , який був переданий йому, як водієві, для службового використання.

03 січня 2019 року наказом директора ПП «Фірма «Веліта» в штатному розписі підприємства було введено штатну одиницю «Експедитор транспортний» та наказом директора № 4 від 04 січня 2019 року ОСОБА_1 прийнято на посаду експедитора транспортного з 08.01.2019 без звільнення від основної роботи, обумовленої трудовим договором, в порядку суміщення професій (посад) безстроково.

08 січня 2019 року між підприємством та ОСОБА_1 підписано договір про повну матеріальну відповідальність, як з водієм та експедитором за суміщенням посад. В цей же день, наказом директора підприємства № 5/1 ОСОБА_1 передано (ввірено) транспортний засіб SCANIA P380, д.н.з. НОМЕР_2 . Сторони погодили, що ввірене майно передано у справному стані, без будь-яких дефектів чи пошкоджень. Комплектність автомобіля сторонами перевірена та прийнята без будь-яких зауважень.

28 січня 2019 року під час стоянки автомобіля, на якому водія та експедитора ОСОБА_1 було відправлено у службове відрядження для перевезення вантажу з м. Олександрія до м. Доброва-Гурнича (Республіка Польща), в кабіні водія стався вибух газового балону без подальшого загорання. В результаті вибуху кабіна водія зазначала пошкоджень.

Згідно з експертним автотоварознавчим дослідженням судового експерта Сумцова С. С. від 11.02.2019, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля складає 307 544,46 грн.

Висновком службового розслідування від 28 січня 2019 року, складеного за результатами роботи комісії, створеної наказом директора підприємства № 8 від 29.01.2019, встановлено, що газовий балон є власністю ОСОБА_1 і вибух стався під час стоянки автомобіля поза межами робочого часу водія.

В діях водія та експедитора за суміщенням ОСОБА_1 вбачається порушення посадових обов`язків, правил техніки безпеки під час перевезення вантажу, правил пожежної безпеки, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із завданням ПП «Фірма «Веліта» матеріального збитку. Добровільно відшкодувати завдані підприємству збитки ОСОБА_1 відмовився.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 червня 2020 року задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПП «Фірма «Веліта» завдану матеріальну шкоду в сумі 4 417,37 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПП «Фірма «Веліта» сплачений судовий збір в сумі 65,97 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що сам по собі факт укладання з працівником договору про повну матеріальну відповідальність не є підставою для покладення матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди за пунктом 1 частини першої статті 134 КЗпП України.

Додатковим рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 червня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПП «Фірма «Веліта» понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 287,20 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням та додатковим рішенням суду, представник ПП «Фірма «Веліта» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення та додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимогиПП «Фірма «Веліта»в повному обсязі.

Доводи скарги ґрунтуються на тому, що ОСОБА_1 , виконуючи посадові обов`язки експедитора, вчинив недбалість, розмістивши в кабіні автомобіля газовий балон, в результаті чого не зміг забезпечити цілісність та неушкодженість ввіреного йому транспортного засобу, майна та документів та своїми діями спричинив завдання ПП «Фірма «Веліта» матеріальних збитків.

Вказує, що в таких діях відповідача вбачається порушення трудових обов`язків, правил техніки безпеки під час перевезення вантажу, правил пожежної безпеки, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із завданням підприємству матеріального збитку.

Зазначає, що усі долучені до позову документи були підписані особисто ОСОБА_1 без будь-якого стороннього впливу чи примусу.

У разі ухвалення нового рішення у справі просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як безпідставну та необґрунтовану, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За правилами частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що з 25.01.2011 по 20.03.2019 сторони перебували у трудових правовідносинах.

Наказом директора ПП «Фірма «Веліта» № 16 від 25.01.2011 ОСОБА_1 було прийнято на роботу на посаді водія із закріпленням за ним автомобіля д.н.з. НОМЕР_1 та цього ж дня між сторонами укладено трудовий договір у письмовій формі.

Відповідно до наказу № 23/1 від 06.05.2017 за ОСОБА_1 закріплено автомобіль SCANIA P380 д.н.з. НОМЕР_2 з 06 травня 2017 року, який переданий йому за актом приймання-передачі (закріплення) автомобіля у справному стані, без будь-яких дефектів чи пошкоджень.

Згідно п. 4 вказаного наказу на ОСОБА_1 покладено обов`язок забезпечити відповідальне використання закріпленого за ним автомобіля у службових цілях з дотриманням законодавства щодо використання автотранспорту, економного використання паливно-мастильних матеріалів.

Наказом директора ПП «Фірма «Веліта» № 2 від 03.01.2019 у зв`язку з виробничою потребою вирішено внести зміни до штатного розпису із введенням з 03.01.2019 посади «Експедитор транспортний».

Згідно із наказом № 4 від 04.01.2019 про суміщення професій (посад), водій ОСОБА_1 за його згодою приступив до виконання обов`язків експедитора транспортного з 08 січня 2019 року без звільнення від основної роботи в порядку суміщення професій (посад).

08 січня 2019 року між ПП «Фірма «Веліта» та ОСОБА_1 , як з водієм та експедитором в порядку суміщення професій (посад), було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 Договору про повну матеріальну відповідальність відповідно до статті 135-1 КЗпП України від 08.01.2019 ОСОБА_1 , як працівник, що займає в порядку суміщення посаду експедитора транспортного і виконує роботу, безпосередньо пов`язану із збереженням цілісності та схоронності вантажу, його перевезенням та застосуванням у процесі виконання трудових обов`язків переданих йому цінностей, в тому числі транспортного засобу, прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення неушкодженості і цілісності довірених йому роботодавцем матеріальних цінностей та зобов`язався, зокрема, дбайливо відноситися до переданих йому для забезпечення або для інших цілей матеріальних цінностей роботодавця та третіх осіб (клієнтів) і вживати заходів щодо запобігання їх пошкодження та завдання роботодавцю матеріальної шкоди; вчасно повідомляти роботодавця про всі обставини, що загрожують забезпеченню неушкодженості довірених йому матеріальних цінностей. Цінності, що передаються (ввіряються) працівнику, визначаються окремими наказом роботодавця.

Згідно посадової інструкції водія автотранспортних засобів ПП «Фірма «Веліта», затвердженої наказом директора підприємства від 03.01.2019 № 3/3, на водія покладено обов`язок із керування закріпленим автотранспортним засобом, виконання вимог правил дорожнього руху, правил перевезення вантажів, пасажирів і багажу, забезпечення належного технічного стану автомобіля, справність обладнання тощо.

За посадовою інструкцією експедитора транспортного ПП «Фірма Веліта», затвердженої наказом директора підприємства 04.01.2019 № 3/2, на експедитора транспортного покладено обов`язок із супроводження товарів до пункту їх призначення, оформлення документів із перевезення вантажу, а також здійснення усіх залежних від нього заходів щодо збереження цілісності та схоронності вантажу, транспортного засобу та інших цінностей підприємства або третіх осіб, які отримані ним або ввірені йому, та пов`язані з виконанням трудових обов`язків.

Наказом директора ПП «Фірма «Веліта» за № 5/1 від 08.01.2019 у зв`язку з суміщенням професій (посад) водія автотранспортних засобів та експедитора транспортного, укладенням договору про повну матеріальну відповідальність від 08 січня 2019 року, ОСОБА_1 було передано (ввірено) автомобіль SCANIA P380 д.н.з. НОМЕР_2 - з 06 травня 2017 року.

08 січня 2019 року між ПП «Фірма «Веліта» та ОСОБА_1 було підписано Акт приймання-передачі (закріплення) автомобіля, за п. 1 якого працівник приймає для відповідального зберігання, забезпечення цілісності та комплектності автомобіль SCANIA P380 д.н.з. НОМЕР_2 .

Наказом № 13-к від 25.01.2019 водій (експедитор транспортний) ОСОБА_1 був направлений у відрядження для перевезення вантажу з міста Олександрія Кіровоградської області до міста Доброва-Гурнича (Республіка Польща) з 25.01.2019 по 28.01.2019.

28 січня 2019 року під час стоянки автомобіля у с. Краківець Львівської області в кабіні водія стався вибух газового балону без подальшого загоряння автомобіля, в результаті чого кабіна автомобіля була пошкоджена.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 24 від 11.02.2019 вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля SCANIA P380 д.н.з. НОМЕР_2 складає 307 544,46 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПП «Фірма «Веліта», суд першої інстанції дійшов висновку, що вибух в кабіні водія ОСОБА_1 стався під час виконання ним трудових обов`язків, однак підстави для притягнення відповідача до відповідальності у повному розмірі шкоди відсутні, а тому відповідач має нести матеріальну відповідальність згідно зі статтею 132 КЗпП України у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середньомісячного заробітку, який згідно із довідкою ПП «Фірма «Веліта» від 01.10.2019 складає 4417,37 грн.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками повною мірою погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Статтею 132 КЗпП України встановлено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Випадки повної матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну з їх вини підприємству, установі, організації, визначено статтею 134 КЗпП України, згідно пункту 1 частини першої якої коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей, працівник несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди.

Згідно статті 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до розділу І Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, до таких належать експедитори по перевезенню вантажів.

Отже укладення з ОСОБА_1 , як експедитором транспортним, договору про повну матеріальну відповідальність за збереження переданого (ввіреного) йому майна відповідає нормам чинного законодавства.

Відрядження є формою виконання працівником своїх трудових обов`язків за розпорядженням керівника підприємства поза місцем його постійної роботи, тому висновки суду першої інстанції, що шкоду ПП «Фірма «Веліта» завдано ОСОБА_1 внаслідок порушення покладених на нього трудових обов`язків є законними та обґрунтованими.

Разом з тим, даючи оцінку обставинам, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню працівником, суд першої інстанції не взяв до уваги, що при приготуванні їжі шляхом використання газового балону в кабіні водія під час стоянки автомобіля в с. Краківець Львівської області ОСОБА_1 не виконував функцій водія транспортного засобу. Натомість, як експедитор транспортний відповідно до пункту 8 розділу ІІ, пункту 2 розділу ІV Посадової інструкції експедитора транспортного ПП «Фірма «Веліта» мав забезпечити під час стоянки збереження цілісності та схоронності вантажу і транспортного засобу, що був ввірений йому за цією посадою наказом директора ПП «Фірма «Веліта» від 08.01.2019 № 5/1.

Критичне ставлення суду першої інстанції до змісту цього наказу факту передачі автомобілю SCANIA P380 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 у зв`язку з суміщенням ним професій (посад) водія та експедитора транспортного, відповідно до укладеного договору про повну матеріальну відповідальність від 08 січня 2019 року не спростовує.

Висновки суду першої інстанції, що договір про повну матеріальну відповідальність, укладений між сторонами 08.01.2019, має юридичну силу лише в частині відповідальності ОСОБА_1 за збереження матеріальних цінностей (вантажу), що переданий йому позивачем для перевезення, як експедитору, а у частині збереження автомобілю, як транспортного засобу для перевезення вантажу, цей договір юридичної сили не має, є помилковими та спростовуються умовами укладеного між сторонами договору, відповідно до пункту 1 якого працівник, який займає в порядку суміщення посаду експедитора транспортного і виконує роботу безпосередньо пов`язану зі збереженням цілісності та схоронності вантажу, та застосуванням у процесі виконання трудових обов`язків переданого йому транспортного засобу, відповідає у тому числі за забезпечення неушкодженості і цілісності переданого йому автомобілю.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції не розмежував посадових обов`язків ОСОБА_1 , як водія, що пов`язані із керуванням закріпленим за ним автомобілем, виконання правил дорожнього руху, правил перевезення вантажів, пасажирів та багажу, та посадових обов`язків відповідача за суміщеною посадою експедитора транспортного щодо збереження ввіреного йому автомобілю та вантажу, що має значення при встановленні факту трудового майнового правопорушення працівника, тобто невиконання або неналежне виконання яких саме покладених на нього трудових обов`язків призвело до завдання підприємству майнової шкоди.

За таких обставин, оскільки майнову шкоду ПП «Фірма «Веліта» було заподіяно ОСОБА_1 внаслідок неналежного виконання ним трудових обов`язків експедитора транспортного, з яким укладено договір про повну матеріальну відповідальність, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для покладення на відповідача матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та нормах матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

За доведеності наявності умов, передбачених статтею 130 КЗпП України, факту неналежного виконання відповідачем ОСОБА_1 своїх трудових обов`язків по збереженню переданого (ввіреного) йому автомобілю SCANIA P380 д.н.з. НОМЕР_2 , нехтування правилами протипожежної безпеки, що призвело до пошкодження кабіни автомобіля та завдання позивачеві прямої дійсної шкоди у розмірі 307 544,46 грн, така шкода підлягає відшкодуванню відповідачем повністю на підставі пункту 1 частини першої статті 134 КЗпП України.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та ухвалення у справі нового рішення про задоволення позову ПП «Фірма «Веліта» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у повному обсязі.

Скасування судового рішення тягне за собою скасування додаткового рішення суду в частині розподілу судових витрат.

Згідно частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами частин першої, другої, сьомої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Визначаючи розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, апеляційний суд враховує складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання наданих послуг та їх обсяг, та виходить з вимог розумності, виваженості та справедливості.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Фірма «Веліта» - задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 червня 2020 року та додаткове рішення цього суду від 23 червня 2020 року - скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.

Позов Приватного підприємства «Фірма «Веліта» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Фірма «Веліта» 307 544,46 грн у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Фірма «Веліта» понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 4 613,18 грн, апеляційної скарги в розмірі 6 919,77 грн, та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна