БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/275/2020
Провадження № 2/497/308/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кодінцевої С.В.,

секретаря судового засідання Ковтун О.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області, ОСОБА_2 про припинення права спільної власності та виділення частки в натурі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з названим позовом, який згодом 02.04.2020 року уточнила (а.с.28-31), та просила постановити рішення, яким:

- виділити в натурі ОСОБА_1 в окремий об`єкт нерухомості 143/1000 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і дворовими спорудами;

- припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на виділене в натурі майно у вигляді 143/1000 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і дворовими спорудами;

- скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 19 січня 2009 року, видане на її, позивача ім`я згідно якого вона, позивач є власником 143/1000 часток спільного будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.29-34).

18.06.2020 року позивач вдруге уточнила позовні вимоги а.с.48-52), та просила постановити рішення, яким :

- припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на виділене в натурі майно у вигляді 143/1000 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і дворовими спорудами;

- скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 19 січня 2009 року, видане на її, позивача ім`я згідно якого вона, позивач є власником 143/1000 часток спільного будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог, позивач стверджує, що вона ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 були власниками житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно свідоцтва про право власності на цей будинок від 10.01.2009 року, їй позивачу належало 143/1000 частини, а відповідачу 857/1000 частини згідно: - свідоцтва про право власності від 01.07.1997 року, договору дарування від 16.01.2001 року, свідоцтва про право на спадщину від 01.12.1986 року, рішення суду від 29.11.2002 року.

25 березня 2019 року Болградським районним судом Одеської області було постановлено судове рішення, яким за відповідачем ОСОБА_2 було визнано право власності на відокремлений об`єкт нерухомого майна вже за новою адресою: АДРЕСА_1 , яку складає 857/1000 частини у їх, з позивачем спільному житловому будинку.

За даними КП «Болградське БТІ», та відомостями наявними в Державному реєстрі прав власності, по твердженню позивача, їй та відповідачу належали частки і загальному житловому будинку без будь-якого визначення ким-небудь їх в натурі, до постановлення судового рішення про виділення відповідачу частки в окремий об`єкт нерухомості.

11.10.2018 року Болградська міська рада надала рішення про присвоєння належній їй, позивачу частці житлового будинку нову адресу: АДРЕСА_1 .

З цих підстав, виникла необхідність здійснити реєстрацію права власності на належну їй частку об`єкту нерухомого майна за новою адресою, видівши в окремий об`єкт.

Зазначене стало приводом для звернення до суду.

Ухвалою від 28.02.2020 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 02.04.2020 року о 14:00 годині (а.с.19).

Ухвалою від 02.04.2020 року підготовчий розгляд по справі відкладено та повторно призначено на 05.05.2020 року о 09:00 годині (а.с.36).

05.05.2020 року ухвалою суду закрито підготовчий розгляд та призначено справу до судового розгляду на 28.05.2020 року о 09:00 годині (а.с.40).

28.05.2020 року судовий розгляд по справі було відкладено на 01.07.2020 року в зв`язку з неявкою представника позивача та відсутністю заяви про розгляд справи у її відсутність (а.с.44).

Позивач у судове засідання не прибула, про час та місце проведення судового розгляду повідомлялась згідно вимог чинного законодавства, на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.38).

Представники позивача ОСОБА_3 у судове засідання не прибули, про час та місце розгляду судового розгляду повідомлялись відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.47).

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового розгляду, у судове засідання не прибув, на адресу суду надіслав заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи без його участі (а.с.42).

Представник відповідача Болградської міської ради Одеської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового розгляду (а.с.20), у судове засідання не прибув, на адресу суду подав заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи без його участі (а.с.26).

Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви позивачки, суд прийшов до висновку про задоволення уточнених позовних вимог за наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССМ №269217 від 19.01.2009 року, позивач є власником 143/1000 частин домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Згідно технічного паспорту від 09.10.2017 року, спірне домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-11).

Відповідно до рішення виконкому Болградської міської ради від 11.10.2018 року за №356 «Про присвоєння поштової адреси об`єктам нерухомості, розташованим по АДРЕСА_1 » (а.с.7):

-присвоєно об`єкту нерухомого майна нежитловому приміщенню, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 поштову адресу: АДРЕСА_1 ;

-присвоєно об`єкту нерухомого майна нежитловому приміщенню, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 17.09.2019 року позов ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області, ОСОБА_2 про визнання права власності задоволено. Визнано право власності та зобов`язано здійснити реєстрацію під окремим реєстровим номером за позивачем ОСОБА_1 право власності на житловий будинок загальною площею 67.6 кв.м. під літ.«А-1Ж,а,а-1», з приміщеннями погрібу літ.«Б» та дворовими спорудами АДРЕСА_2 які АДРЕСА_3 адресою АДРЕСА_4 АДРЕСА_1 (а.с.12-13).

Дане рішення суду виконано, але цим рішенням не вирішено питання: - скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19 січня 2009 року у вигляді 143/1000 частин спільного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , - припинення права спільної часткової власності ОСОБА_1 на виділене в натурі майно у вигляді 143/1000 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Комунальним підприємством «Болградське БТІ» 20.09.2018 року за №31 підготовлено висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.53-54), за результатами якого враховуючи технічний стан, забезпечення необхідним системами інженерного обладнання, функціональне (цільове) використання та фактичну відокремленість, спеціаліст БТІ дійшов висновку, що поділ виконати можливо.

А саме:

- ОСОБА_2 нежитлову будівлю, загальна площа 44.4 кв.м.; основна 28.8 кв.м. з житлового будинку під літ. «А» приміщення за №9 28.8 кв.м., літ. №10 4.0 кв.м., №11 5.1 кв.м., №12- 6.5 кв.м.,

- ОСОБА_2 - житловий будинок літ. «І» загальною площею 232.3 кв.м., житловою 77.2 кв.м., приміщення: №1 - 19.3 кв.м., №2 10.0 кв.м., №3 23.2 кв.м.,№4 1.9 кв.м., №5 - 3.3 кв.м., №6 - 2.1 кв.м., «№7 - 12.9 кв.м., №8 - 14.2 кв.м., №9 - 13.3 кв.м., №10 16.2 кв.м., №11 13.9 кв.м., №12 - 16.6 кв.м., №13 16.3 кв.м., №14 1.9 кв.м., №15- 11.1 кв.м., приміщення підвалу №І - 19.0 кв.м., №ІІ 37.1 кв.м., літ. «К» - сарай; літ. «Д» - вбиральня; дворові споруди №2, 7, 8, 9, 10 дворові споруди.

- ОСОБА_1 загальна площа 67.6 кв.м., житлова площа 39.1 кв.м., з житлового будинку під літ. «А» приміщення за №1 3.2 кв.м., №2 3.0 кв.м., №3 7.3 кв.м., №4 2.8 кв.м., №5 6.9 кв.м., №6 12.0 кв.м.. №7 12.8 кв.м., №8 8.2 кв.м., приміщення підвалу №І 12.2 кв.м., «Г» - вбиральня, №1, 3, 4, 5, 6 дворові споруди

Аналогічне питання було вирішено щодо частки 857/1000 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , належної відповідачу ОСОБА_4 .

Так, рішенням Болградського районного суду Одеської області від 25.03.2019 року (справа № 497/1995/18, провадження № 2/497/133/19) уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 до Болградської міської ради Одеської області, ОСОБА_1 про виділ в натурі майна та визнання права власності задоволені.

«Виділено в окремий об`єкт нерухомого майна з присвоєнням окремої поштової адреси і зобов`язано здійснити реєстрацію під окремим реєстровим номером ОСОБА_2 нежитлове приміщення продовольчого магазину, загальною площею 44.4 кв.м., основною площею 28.8 кв.м., з житлового будинку під літ. «А» приміщення за №9 28.8 кв.м., літ. №10 4.0 кв.м., №11 5.1 кв.м., №12 - 6.5 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 … право власності на нежитлове приміщення продовольчого магазину, загальною площею 44.4 кв.м., основною площею 28.8 кв.м., з житлового будинку під літ. «А» приміщення за №9 28.8 кв.м., літ. №10 4.0 кв.м., №11 5.1 кв.м., №12 - 6.5 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Виділено в окремий об`єкт нерухомого майна з присвоєнням окремої поштової адреси і зобов`язано здійснено реєстрацію під окремим реєстровим номером ОСОБА_2 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і дворовими спорудами: літ. «І» загальною площею 232.3 кв.м., житловою 77.2 кв.м., приміщення: №1 - 19.3 кв.м., №2 10.0 кв.м., №3 23.2 кв.м., №4 1.9 кв.м., №5 - 3.3 кв.м., №6 - 2.1 кв.м., №7 - 12.9 кв.м., №8 - 14.2 кв.м., №9 - 13.3 кв.м., №10 16.2 кв.м., №11 13.9 кв.м., №12 - 16.6 кв.м., №13 16.3 кв.м., №14 1.9 кв.м., №15 - 11.1 кв.м., приміщення підвалу №І - 19.0 кв.м., №ІІ 37.1 кв.м., літ. «К» - сарай; літ. «Д» - вбиральня; дворові споруди №2, 7, 8, 9, 10 дворові споруди.

Визнано за ОСОБА_2 … право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і дворовими спорудами: літ. «І» загальною площею 232.3 кв.м., житловою 77.2 кв.м., приміщення: №1 - 19.3 кв.м., №2 10.0 кв.м., №3 23.2 кв.м., №4 1.9 кв.м., №5 - 3.3 кв.м., №6 - 2.1 кв.м., №7 - 12.9 кв.м., №8 - 14.2 кв.м., №9 - 13.3 кв.м., №10 16.2 кв.м., №11 13.9 кв.м., №12 - 16.6 кв.м., №13 16.3 кв.м., №14 1.9 кв.м., №15 - 11.1 кв.м., приміщення підвалу №І - 19.0 кв.м., №ІІ 37.1 кв.м., літ. «К» - сарай; літ. «Д» - вбиральня; дворові споруди №2, 7, 8, 9, 10 дворові споруди» (а.с.49-52). Дане судове рішення вже набрало чинності і ніким не оскаржувалося, виконано.

Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Частиною 2 ст. 367 ЦК України визначено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Згідно п.п.1.2, 2.1, 2.4 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 №55 поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на час прийняття рішення) державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ст.16 ЦК України передбачено один із способів такого захисту - визнання права.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.6, 7, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991 року (з подальшими змінами і доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст.115 ЦК це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст.119 ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи, що питання про виділення частки в натурі та визнання права власності було вирішено судом, і рішення виконано, однак не вирішеним залишилось питання щодо припинення право спільної часткової власності ОСОБА_1 на виділене в натурі майно у вигляді 143/1000 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і дворовими спорудами; та скасування свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 19 січня 2009 року, видане на її, позивача ім`я згідно якого вона, позивач є власником 143/1000 часток спільного будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України).

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачаем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.

За результатом судового розгляду судом встановлено, що по справі мають місце обставини, передбачені ст.392 ЦК України, оскільки позивач будучи власником 143/1000 частки домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , не може безперешкодно користуватися та розпоряджатися своїм майном.

За таких обставин суд дійшов до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст.16, 317-319, 321, 328, 392 ЦК України, ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95,133, 141, 200, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області, ОСОБА_2 про припинення права спільної власності та виділення частки в натурі - задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на виділене в натурі майно у вигляді 143/1000 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і дворовими спорудами.

Скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 19 січня 2009 року, видане на ім`я ОСОБА_1 , згідно якого вона, позивач є власником 143/1000 часток спільного будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Болградський районний суд Одеської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно п.3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо … апеляційного оскарження … продовжуються на строк дії такого карантину.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя С.В.Кодінцева