Ухвала

16 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 759/10161/19

провадження № 61-14628ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» на постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях», третя особа - Міністерство інфраструктури України, про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та середнього заробітку за несвоєчасне проведення розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2020 року Державне підприємство водних шляхів «Укрводшлях» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 16 жовтня 2020 року касаційну скаргу Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» залишено без руху та надано для усунення недоліків строк до 16 листопада 2020 року, але не більше десяти днів з дня отримання цієї ухвали, а саме запропоновану заявнику звернутися до суду із уточненою касаційною скаргою, у якій зазначити передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження судового рішення.

У листопаді 2020 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме уточнена касаційна скарга, у якій зазначено передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження судового рішення.

Таким чином заявником усунуті недоліки касаційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Предметом позову у цій справі є стягнення грошових коштів у розмірі 316 319,14 грн, що є меншим, ніж двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (525 500,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України постанова Київського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року не підлягає касаційному оскарженню.

Разом з тим, у касаційній скарзі міститься посилання заявника на те, що апеляційний суд у порушення норм процесуального права безпідставно вийшов за межі предмету та підстав позову, що суперечить практиці Верховного Суду.

Такі доводи касаційної скарги є істотними та підлягають перевірці за матеріалами справи, оскільки свідчать про те, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

В уточненій касаційній скарзі заявник посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) як на підставу касаційного оскарження судового рішення. Заявник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо можливості встановлення на підприємстві простою не з вини працівника за умови відсутності рішення (розпорядження) роботодавця про оголошення простою.

Також як на підставу оскарження судового рішення заявник посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу), а саме зазначає, що суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Також в уточненій касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суди в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку) як на підставу оскарження судового рішення. Зокрема, заявник у касаційній скарзі зазначає, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 752/8049/14-ц (провадження № 61-8550св18).

Зі змісту постанови Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 752/8049/14-ц (провадження № 61-8550св18) вбачається, що правовідносини у вказаній справі та у цій справі не є подібними, зокрема предмет та підстави позовів не є тотожними.

Враховуючи те, що у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 752/8049/14-ц (провадження № 61-8550св18) міститься висновок щодо застосування норм права у правовідносинах, які не є подібними правовідносинам у цій справі, тому відсутні правові підстави для відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Враховуючи, що судом не встановлено підстав для залишення касаційної скарги без руху, відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги підлягають перевірці за матеріалами справи, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів указаної вище справи.

Касаційне провадження у цій справі відкривається на підставі пунктів 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Разом із тим, у касаційній скарзі міститься клопотання про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Вказане клопотання мотивоване тим, що оскаржуване судове рішення вступило у законну силу, позивач отримав виконавчі листи, на підставі яких органами державної виконавчої служби відкритті виконавчі провадження про стягнення із відповідача на користь позивача заробітної плати. Чинним законодавством не передбачено повернення виплаченої заробітної плати, тоді як у разі скасування оскаржуваного судового рішення за результатами касаційного перегляду зазначені виплати будуть безпідставними.

Згідно зі змістом частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Оскільки заявником оскаржується судове рішення, яким стягнуто з відповідача на користь позивача 172 249,42 грн, що є значною сумою, і виконання цього судового рішення до його перегляду судом касаційної інстанції може призвести до звернення стягнення на грошові кошти відповідача, враховуючи те, що чинним законодавством не передбачено поворот виконання судового рішення у такій категорії справ у разі скасування оскаржуваного судового рішення, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання заявника про зупинення виконання судового рішення та наявність підстав для його задоволення.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях», третя особа - Міністерство інфраструктури України, про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та середнього заробітку за несвоєчасне проведення розрахунку при звільненні.

Витребувати із Святошинського районного суду м. Києва матеріали вищезазначеної цивільної справи № 759/10161/19.

Зупинити виконання постанови Київського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року до закінчення касаційного провадження.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик