Справа № 523/8894/20
Провадження №2/523/3196/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря - Щербан О.Д,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9, в м.Одесі, в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог позивач вказувала на те, що вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, номер запису про право власності: 28941155. Відповідач по справі ОСОБА_2 є чоловіком колишнього власника будинку. Договір оренди з відповідачем не укладався, речей останнього у квартирі немає, однак з реєстраційного обліку за вказаною адресою в добровільному порядку не знявся. Наявність реєстрації відповідача в будинку призводить до додаткових витрат по сплаті комунальних платежів та обмежень прав позивача щодо розпорядження та користування належним майном на свій розсуд.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала клопотання в якому не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, викликався належним чином, відзив на позов не надсилав.

Згідно з частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Зі згоди позивача справа розглядається в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.ст.280,281 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно договору купівлі-продажу від 15.11.2018р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу посвідченого приватним нотаріусом Поліщук Г.П. №2873, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , право власності зареєстровано 15.11.2018р (а.с.5-7)

Згідно довідки №10 від 12.02.2020 р. (інформаційної довідки про склад сім`ї та реєстрацію) на житловій площі в квартирі зареєстрований ОСОБА_2 , як попередній мешканець, дата реєстрації - 26.09.2015 р.. (а.с.9).

В добровільному порядку вимоги позивача про зняття з реєстрації по квартирі відповідач не виконав.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частина 1 ст. 321 ЦК України, визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються статтею 391 ЦК України «Захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння», якою визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з нормою ст.319 ЦК власник володіє,користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідач втратив право на користування жилою площею у вищевказаній квартирі, оскільки попередній власник продав квартиру, а з новим власником угод щодо користування приміщенням відповідач не укладав, його реєстрація створює перешкоди у здійсненні права власності на житло.

Відповідно до положень частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житлом.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76, 81, 89, 258-259, 263-265, 273,279, 280-283, 284, 354-355 ЦПК України,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 10.11. 2020 р.

Суддя: