ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року

м.Суми

Справа №592/10378/16-ц

Номер провадження 22-ц/816/2127/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Сумська міська рада,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 серпня 2020 року в складі судді Хитрова Б.В., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складено 31 серпня 2020 року-

в с т а н о в и в :

10 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , вимоги якого уточнив та просив виділити у натурі у власність як окремий об`єкт нерухомості приміщення житлового будинку «А-1», загальною площею 34,5 кв.м., житловою площею 20,4 к.в., а саме: житлову кімнату 1-8, площею 8,2 кв.м.; житлову кімнату 1-9, площею 12,2 к.в.м,; кухню 1-10 площею 8,0 кв.м.; коридор 1-11 площею 3,6 кв.м., санвузол 1-12 площею 2,5 кв.м.,; погріб п/г; гараж «Е», за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної часткової власності з відповідачем. Також просив встановити для сторін порядок користування земельною ділянкою загальною площею 0,0600 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що заявник є співвласником 28/100 частин житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі договору дарування позивач є власником спірних приміщень житлового будинку «А-1» та господарських споруд, а власником решти 72/100 частин будинку є відповідач. Земельна ділянка сторонами не приватизована. Оскільки навіси літ. «Ж» та літ. «З» прийшли у непридатний до використання стан, тому вони були демонтовані, а в середині своєї частини будинку заявник здійснив перепланування та переобладнання, яке не належить до самочинного будівництва. З відповідачем кілька разів виникали суперечки щодо підтримання садиби у належному стані, зокрема, з приводу ремонту огорожі, господарських споруд тощо, щодо порядку користування спільним двором, проте у добровільному порядку відповідач поділити житловий будинок та визначити порядок користування земельною ділянкою не бажає, що і стало підставою для звернення до суду.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про виділення в натурі у власність, як окремого об`єкта нерухомості приміщення житлового будинку «А-1», загальною площею 88,9 кв.м, житловою площею 51,8 кв.м, а саме: веранду 1-1, площею 11,2 кв.м, ванну 1-2, площею 2,9 кв.м, коридор 1-3, площею 5,2 кв.м, житлову кімнату 1-4, площею 9,0 кв.м, житлову кімнату 1-5, площею 9,7 кв.м, житлову кімнату 1-6, площею 11,2 кв.м, житлову кімнату 1-7, площею 21,9 кв.м, коридор 1-13, площею 5,4 кв.м, кухню 1-14, площею 12,4 кв.м; погріб; Кухню Б; гараж В; сарай К; 1/4 частину навісу Ж; 1/2 частину навісу З; навіс И, вбиральню У; огорожу № 1-4 за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної часткової власності з відповідачем.

Свої вимоги заявник мотивував тим, що 72/100 частини спірного домоволодіння дійсно належить йому, а решта 28/100 - відповідачу. Частини будинку сторін є фактично відокремленими і технічно незалежними, а між сторонами склався та існує певний порядок користування будинком та господарськими спорудами. Оскільки у добровільному порядку сторони поділити житловий будинок та визначити порядок користування земельною ділянкою не змогли, тому позивач звернувся із зустрічними позовними вимогами.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 серпня 2020 року первісний та зустрічний позови задоволено.

Виділено ОСОБА_2 у натурі у власність як окремий об`єкт нерухомості (показано червоним кольором в додатку №1 аркуш №1 Висновку №1 комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 26 червня 2017 року) наступні приміщення і надвірні будівлі садиби за адресою: АДРЕСА_1 :

1. Приміщення житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 34,5 кв.м.

- житлова кімната «8», площею 8,2 кв.м;

- житлова кімната «9», площею 12,2 кв.м;

- кухня «10», площею 8,0 кв.м;

- коридор «11», площею 3,6 кв.м;

- санвузол «12», площею 2,5 кв.м;

Всього по 1-му поверху: 34,5 кв.м.

2. Господарські будівлі та споруди:

- Гараж літ. «Е».

- Погріб літ. «П/Г».

Виділено відповідачу ОСОБА_2 у натурі у власність як окремий об`єкт нерухомості (показано жовтим кольором в додатку №1 аркуш №1 Висновку №1 комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 26 червня 2017 року) наступні приміщення і надвірні будівлі садиби за адресою: АДРЕСА_1 :

1. Приміщення житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 90,2 кв.м.

- веранда «1», площею 12,5 кв.м,

- ванна «2», площею 2,9 кв.м;

- коридор «З», площею 5,2 кв.м;

- житлова кімната «4», площею 9,0 кв.м;

- житлова кімната «5», площею 9,7 кв.м;

- житлова кімната «6», площею 11,2 кв.м;

- житлова кімната «7», площею 21,9 кв.м;

- коридор «13», площею 5,4 кв.м;

- кухня «14», площею 12,4 кв.м;

Всього по 1-му поверху: 90,2 кв.м.

2. Господарські будівлі та споруди:

- Кухня літ. «Б».

- Прибудова літ. «б».

- Гараж літ. «В».

- Убиральня літ. «У».

- Погріб літ. «П/Г».

Виділено позивачу ОСОБА_2 в користування земельну ділянку площею 166,5 кв.м, в тому числі загальне користування 25,5 кв.м відповідно до варіанту№1 Висновку експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи №97/1923 від 24 грудня 2019 року (додаток №4).

Виділено відповідачу ОСОБА_2 в користування земельну ділянку площею 489,5 кв.м, в тому числі загальне користування 25,5 кв.м відповідно до варіанту№1 Висновку експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи №97/1923 від 24 грудня 2019 року (додаток №4).

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_2 право власності на частину огорожі, яка прилягає до частин земельних ділянок, які виділені їм в користування.

Частину огорожі, яка прилягає до частини земельної ділянки загального користування залишено в сумісній власності.

Додаток №1 аркушу №1 Висновку №1 комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 26 червня 2017 року та варіант №1 Висновку експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи №97/1923 від 24 грудня 2019 року (додаток №4) визнано невід`ємною частиною судового рішення.

В апеляційній скарзі первісний позивач ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин у справі, просить скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 серпня 2020 року в частині виділення в користування сторонам спірної земельної відповідно до варіанту № 1 висновку експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи №97/1923 від 24 грудня 2019 року (додаток №4), визнання права власності на частину огорожі, яка прилягає до частин земельних ділянок, які виділені у користування та залишення в сумісній власності частини огорожі, яка прилягає до частини земельної ділянки загального користування. Просить апеляційний суд постановити у цій частині нове судове рішення, яким визначити сторонам порядок користування земельною ділянкою згідно з варіантом № 5, додаток № 8, визнавши право власності за сторонами на відповідні частини огорожі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що частка власності у нерухомому майні заявника становить 28/100 частин, проте суд, здійснивши виділ земельної ділянки у користування, зменшив її фактичну частку до 25/100 частин, залишивши таким чином порядок користування земельною ділянкою, який існував раніше та не задовольняв обидві сторони. Вказує, що запропонований у висновку експерта варіант виділу земельної ділянки № НОМЕР_1 відповідає розміру часток сторін у праві власності на нерухоме майно, проте суд без належного обґрунтування взяв до уваги варіант виділу № 1, відступивши від розміру часток.

В частині виділення сторонам у натурі у власність приміщень і надвірних будівель рішення суду не оскаржується, а тому апеляційним судом на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення. При цьому вказує, що запропонований позивачем варіант виділу земельних ділянок у користування № 5 змінює розмір часток співвласників домоволодіння, оскільки огорожа, ворота та хвіртка входять у частку 72/100, однак запропонований позивачем варіант призведе до збільшення його частки у праві власності на нерухоме майно. Крім того, додатково потрібно встановлювати ворота та хвіртку, для чого на земельній ділянці заявнику необхідно буде демонтувати два навіси, які також входять до його частки у праві власності. Також зазначається, що у випадку виділу земельної ділянки у користування за варіантом № 5 виникнуть нерівні умови використання землі та споруд, зокрема неможливість обслуговування каналізації, незручний вхід з вулиці, тощо. Натомість, варіант № 1 експертизи найбільш сприятливий та відповідає фактичному користуванню земельними ділянками з можливістю використання всіх будівель та споруд, без додаткового будівництва та облаштування. Стосовно нерівності ідеальних часток,

заявник вказав, що переважним варіантом є фактичне користування, яке склалось між співвласниками.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що первісний позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_2 є рідними братами та співвласниками домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_2 є власником приміщень у будинку «А-І»: житлова кімната 1-8 площею 8,2 кв.м, житлова кімната 1-9 площею 12,2 кв.м, кухня 1-10 площею 8 кв.м, коридор 1-11 площею 3,6 кв.м, санвузол 1-12 площею 2,5 кв.м. Крім того, позивачу належать господарські споруди: погріб п/г 1, гараж Е, навіс Л, 1/2 частина воріт з хвірткою № 1, Ѕ частина огорож № 2-4. Всього частка позивача у домоволодінні становить 28/100 частин (т. 1 а.с. 52, 53, т. 2 а.с. 114).

Відповідач ОСОБА_2 є власником приміщень у будинку «А-І»: коридор 1-1 площею 11.2 кв.м, ванна 1-2 площею 2,9 кв.м, коридор 1-3 площею 5,2 кв.м, житлова кімната 1-4 площею 9 кв.м, житлова кімната 1-5 площею 9,7 кв.м, житлова кімната 1-6 площею 11,2 кв.м, житлова кімната 1-7 площею 21,9 кв.м, коридор 1-13 площею 5,4 кв.м, кухня 1-14 площею 12,4 кв.м. Також відповідачу належать споруди: погріб п/г, кухня Б, гараж В, сарай К, навіс И, З, Ж, вбиральня У, 1/2 частина воріт з хвірткою № 1, 1/2 частина огорож № 2-4. Всього частка відповідача у домоволодінні становить 72/100 частин (т. 1 а.с. 54, 55, т .2 а.с. 114).

Домовленості щодо порядку користування земельною ділянкою, на якій розташоване домоволодіння по АДРЕСА_1 , площею 656 кв.м, та яка належить Сумській міські раді, сторони не досягли.

Водночас, між сторонами склалось фактичне використання домоволодіння та земельної ділянки, яке відображене у висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 97/1923 від 24 грудня 2019 року (додатки № 2 та №3) (т. 2 а.с. 123, 124).

Зазначеним висновком № 97/1923 від 24 грудня 2019 року суду запропоновано п`ять варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою домоволодіння сторін з урахуванням фактичного користування поліпшеннями земельної ділянки. Чотири варіанти відповідно до часток співвласників та один варіант з відступом від часток співвласників.

Варіант 1 (додаток 4) з відступом від часток співвласників: позивач ОСОБА_2 - 166,5 кв.м (25/100), в т.ч. загальне користування -25,5 кв.м; відповідач ОСОБА_2 489,5 кв.м (75/100), в т.ч. загальне користування - 25,5 кв.м.

Варіант 2 (додаток 5) відповідно до часток співвласників: позивач ОСОБА_2 184 кв.м, в т.ч. загальне користування - 42,5 кв.м; відповідач ОСОБА_2 472 кв.м, в т.ч. загальне користування 42,5 кв.м.

Варіант 3 (додаток 6) відповідно до часток співвласників: позивач ОСОБА_2 184 кв.м, в т.ч. загальне користування 25,5 кв.м; відповідач ОСОБА_2 472 кв.м, в т.ч. загальне користування 25,5 кв.м.

Варіант 4 (додаток 7) відповідно до часток співвласників: позивач ОСОБА_2 184 кв.м, в т.ч. загальне користування 28 кв.м; відповідач ОСОБА_2 472 кв.м, в т.ч. загальне користування 28 кв.м.

Варіант 5 (додаток 8) відповідно до часток співвласників: позивач ОСОБА_2 184 кв.м, в т.ч. загальне користування 3 кв.м; відповідач ОСОБА_2 472 кв.м, в т.ч. загальне користування 3 кв.м.

Задовольняючи первісний та зустрічний позови в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою, суд першої інстанції взяв до уваги варіант №1 висновку експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи №97/1923 від

24 грудня 2019 року (додаток № 4), оскільки вважав, що саме такий варіант виділу в користування земельної ділянки буде відповідати засадам розумності та справедливості та найменше вплине на встановлений порядок користування об`єктами нерухомості.

Колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 90 ЗК України на землях міст при переході прав власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. При переході будівлі у власність кількох осіб земельна ділянка переходить в користування всіх співвласників будівлі.

Частиною 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статей 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 цього Кодексу.

Аналогічне положення закріплено в ч. 3 ст. 88 ЗК України. Частиною першою цієї статті передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Оскільки володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, в тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, то при застосуванні ст. 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або жилий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Це правило стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі.

За правилом ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частиною 4 статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Аналіз змісту норм ст. 120 ЗК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю та споруди, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Отже, за загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 318 ЦК України кожен власник володіє,

користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно, зокрема і до права користування земельною ділянкою.

Відтак, право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак, у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (ч. 5 ст. 319 ЦК України).

Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не спростовано, що попередній власник спірного домоволодіння порядок користування земельною ділянкою за життя та при даруванні позивачу і відповідачу часток у нерухомому майні не встановлював, співвласники будинку угоди про порядок користування спірною земельною ділянкою не укладали.

Водночас, з моменту набуття прав на будинок з господарськими спорудами у 2007-2008 роках між позивачем та відповідачем впродовж 8 років, тобто до моменту звернення до суду, склався порядок користування земельною ділянкою, який фактично був запропонований експертом у варіанті №1 висновку судової земельно-технічної експертизи №97/1923 від 24 грудня 2019 року (додаток № 4).

На думку колегії суддів апеляційного суду, взятий до уваги місцевим судом варіант виділення у користування земельних ділянок, який збігається з фактичним використанням сторонами земельної ділянки впродовж тривалого часу, забезпечує вільне користування кожним зі співвласників належним йому нерухомим майном. Місцевим судом при цьому враховано і особливість земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , котра полягає в наявності значної кількості будівель і споруд, внаслідок чого майже вся земельна ділянка забудована. Тому забезпечити право користування співвласників пропорційно до їх часток у домоволодінні без порушення права користування одного із співвласників будівлями і спорудами, що входять до його частки фактично неможливо.

Запропонований апелянтом варіант № 5 порядку користування земельною ділянкою змінює розмір часток співвласників у домоволодінні, оскільки огорожа, ворота та хвіртка входять у частку відповідача ОСОБА_2 , а саме 72/100, змусить його додатково нести витрати по облаштуванню воріт та хвіртки для себе та зносити належні йому будівлі при будівництві зазначених облаштувань. Даний варіант створює нерівні умови використання належних співвласникам будівель і споруд.

Таким чином, вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення в оскаржуваній частині, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду,

який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що судом першої інстанції встановлено порядок користування спірною земельною ділянкою, яка сторонам не належить, а відтак як позивач, так і відповідач, кожен окремо, не позбавлені можливості реалізувати свої права на набуття у власність частини земельної ділянки, яка відповідає їх частці у праві власності на нерухоме майно.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення первісного та зустрічного позовів в частині виділу у користування земельної ділянки та визнання права власності на частину огорожі, підстав для скасування якого за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 серпня 2020 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 06 листопада 2020 року.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко