Єдиний унікальний номер 234/642/20
Номер провадження 22-ц/804/2927/20
Єдиний унікальний номер 234/642/20 Головуючий у 1 інстанції Костюков Д.Г.
Номер провадження 22-ц/804/2927/20 Доповідач Агєєв О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.

суддів Гапонова А.В., Канурної О.Д.,

за участю секретаря судового засідання Гладуха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області цивільну справу №234/642/20 за позовом Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення переплати бюджетних коштів, з апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 червня 2020 року (суддя першої інстанції Костюков Д.Г.), -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення переплати бюджетних коштів.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 01.03.2013 року до УПСЗН Краматорської міської ради звернулася ОСОБА_1 з заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Разом із заявою, відповідачем було подано декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 01.03.2013 року. У розділі ІІІ декларації було зазначено, що родина ОСОБА_1 має у своїй власності квартиру, загальною площею 53,5 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . До складу родини відповідача входять: вона, та її сини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після чого, рішенням УПСЗН від 12.03.2013 року відповідачу була призначена державна соціальна допомога малозабезпеченій родині з 01.03.2013 року по 31.08.2013 року включно. Надалі, відповідач систематично зверталась за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, а саме 03.09.2013 року, 03.03.2014 року, 01.09.2014 року, 04.03.2015 року, 11.02.2016 року, 04.08.2016 року, 09.02.2017 року, 08.08.2017 року, 02.02.2018 року. Відповідно до вказаних заяв, УПСЗН було прийнято рішення про призначення відповідачу державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Особи при поданні документів для призначення державної соціальної допомоги зобов`язані вказати достовірні дані про доходи сім`ї та майновий стан. У всіх деклараціях, доданих до заяв, ОСОБА_1 вказувала про наявність лише одного житла, загальною площею 53,5 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно актів проведення перевірки достовірності та повноти інформації, наданої заявником для призначення державної соціальної допомоги, складеного державним соціальним інспектором 19.09.2018 року встановлено, що у власності ОСОБА_1 окрім вказаного нею житла, мається ще квартира, загальною площею 37,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно ч.7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» та п.10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» №250, вказана допомога не призначається, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв.м. на одного члена сім`ї та додатково 10,5 кв.м. на сім`ю. Відповідно до п.12 Порядку №250, у разі коли особами, які входять до складу сім`ї навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. Розпорядженням УПСЗН від 20.09.2018 року була розрахована сума надмірно виплачених бюджетних коштів відповідачу за період з 01.03.2013 року по 31.07.2018 року яка дорівнює 137545,75 грн.

У зв`язку з тим, що відповідач у вказаний період не мала права на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка не сплачена останньою у добровільному порядку, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь УПСЗН Краматорської міської ради вказану заборгованість, а також сплачений судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04 червня 2020 року позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення переплати бюджетних коштів, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради заборгованість по переплаті державних коштів за період з 01.03.2013 року по 31.07.2018 року в розмірі 137545,75 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню.

В мотивування апеляційної скарги зазначила, що нею долучався до матеріалів справи лист нотаріуса П.Ю. Меркулова від 01.10.2018 року відповідно до якого 17.07.2015 року було вчинено договір купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_2 , власником стала ОСОБА_4 . Відповідно до інформаційних довідок №217142880 та №217144236 від 21.07.2020 року вбачається, що з 17.07.2015 року власником квартири за адресою АДРЕСА_2 є ОСОБА_4 . У неї на праві власності з 17.07.2015 року наявний лише будинок по АДРЕСА_1 . Таким чином судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про те, що за ОСОБА_1 станом на вересень 2018 року зареєстрована квартира по АДРЕСА_2 .

Вказує, що нею було письмово заявлено про застосування строків позовної давності, проте всупереч вимогам закону суд їх не застосував. Суд в рішенні зазначає, що відповідно до акту проведення перевірки достовірності та повноти інформації, наданої заявником для призначення державної соціальної допомоги від 19.09.2018 року, саме в цей час було встановлено надання відповідачем недостовірних даних при зверненні за призначенням вказаного виду допомоги. Суд вважав, що саме з цього часу почала свій перебіг позовна давність, а оскільки позивач звернувся до суду з позовом 16.01.2020 року, строк позовної давності суд вважав не пропущеним. Вважає такі висновки суду помилковими. Так, на направлений адвокатом запит нею було отримано відповідь ГУ ДПС у Донецькій області відповідно до якої органи соціального захисту населення надають запити, а ДФС надає відповіді на запити органам соціального захисту населення в електронній формі. Зазначені обмін інформацією проводиться відповідно до порядку від 04.11.2016 року №1287/926. Таким чином висновок суду про те, що позивач не мав можливості довідатися про її майновий стан не відповідають дійсності. Тобто позивачем при зверненні до суду пропущено строк позовної давності, наслідки пропущення якого мав застосувати суд.

Зазначає, що з 2015 року (після відчуження квартири) соціальна допомога нею отримувалась правомірно і в деклараціях вона правильно вказувала про наявність лише одного житла - будинок по АДРЕСА_1 , отже допомога отримана на законних підставах.

Вважає, що її родина потребувала соціального захисту у вигляді надання допомоги від УПСЗН, яку вона правомірно отримувала.

Позивачем Управлінням праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради надано письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено, що посилання відповідача на відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 в липні 2015р., спростовується наявністю реєстрації права власності на вказане майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на вересень 2018р. Крім того, відповідач вперше звернулася до позивача за призначенням соціальної допомоги ще в березні 2013 року, тобто до укладання договору купівлі-продажу квартири. Також, відповідачем не задекларований дохід від продажу майна, адже він враховується при розрахунку розміру державної допомоги малозабезпеченим сім`ям на наступний період. Таких даних Відповідачем у деклараціях, поданих 11.02.2016 року та 04.08.2016 року, теж вказано не було.

Зазначають, що позовна заява про стягнення переплати бюджетних коштів у сумі 137545,75 грн. за період з 01.03.2013 по 31.07.2018 подана в межах позовної давності встановленої ст.257 ЦК України.

Посилання відповідача на Порядок надання Державною фіскальною службою України інформації з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про доходи (відсутність доходів), отримання фізичними особами, які звернулися за призначенням державної допомоги, затверджений наказом Мінфіном, Міністерством соціальної політики України від 04.11.2016 року № 1287/926, є безпідставним і необґрунтованим, оскільки даний порядок не регулює спірні правовідносини, а отже не може застосовуватися при вирішенні даної справи.

Вважають апеляційну скаргу відповідача не обґрунтованою, безпідставною та такою, яка не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасника справи, який не з`явився в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

У справі встановлено, що відповідач ОСОБА_1 у періоди: 03.09.2013 року, 03.03.2014 року, 01.09.2014 року, 04.03.2015 року, 11.02.2016 року, 04.08.2016 року, 09.02.2017 року, 08.08.2017 року, 02.02.2018 року зверталася до УПСЗН із заявами про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

В розділі ІІІ декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги «Відомості про житлові приміщення, що перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо» ОСОБА_1 зазначала, що у власності її сім`ї є лише нерухоме майно, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 53,5 кв.м. Про інші житлові об`єкти в декларації позивачем ОСОБА_1 вказано не було.

Відповідно до наведених заяв, УПСЗН було прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Згідно акту проведення перевірки достовірності та повноти інформації, наданої ОСОБА_1 для призначення державної соціального допомоги, складеного державним соціальним інспектором 19.09.2018 року, встановлено, що у власності заявника є квартира загальною площею 37,7 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем ОСОБА_1 в заявах про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям не зазначено про наявність у її власності квартири загальною площею 37,7 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що належить їй з 01.09.2009 року. Дані відомості підтверджуються витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на день перевірки, а саме 19.09.2018 року. Отже на момент звернення до відповідача з відповідними заявами, остання умисно не вказала про наявність у її власності іншого житла. Посилання відповідача на відчуження даної квартири в липні 2015 року, спростовується наявністю реєстрації права власності на вказане майно, що зареєстровано на її ім`я станом на вересень 2018 року (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно). Крім того, відповідач почала звертатися до відповідача за призначенням соціальної допомоги ще в березні 2013 року.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено державну реєстрацію майна, у тому числі будинків і квартир. Крім того, відповідно до роз`яснення Мінсоцполітики продаж квартири чи будинку не входить в перелік критеріїв, які позбавляють права на отримання субсидії. Але, дохід від продажу квартири має бути задекларований у наступному році, адже він буде враховуватися при розрахунку розміру субсидії на наступний період. Таких даних відповідачем у деклараціях, поданих 11.02.2016 року, 04.08.2016 року вказано теж не було.

Відтак, судом першої інстанції при розгляді справи було встановлено недобросовісність зі сторони відповідача щодо зазначення достовірної інформації про власність. Таким чином, суд першої інстанції пришов до висновку, що сім`я відповідача за період з 01.03.2013 по 31.07.2018 не мала права на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям на загальних підставах.

Крім того, судом зазначено, що відповідно до акту проведення перевірки достовірності та повноти інформації, наданої заявником для призначення державної соціальної допомоги від 19.09.2018 року, саме в цей час було встановлено надання відповідачем недостовірних даних при зверненні за призначенням вказаного виду допомоги. Отже саме з цього часу почала свій перебіг позовна давність. Враховуючі, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом 16.01.2020 року, строк позовної давності останнім не порушувався.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.

Як вбачається із статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (із змінами і доповненнями), державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

Статтею 4 вказаного вище Закону передбачено, що заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації. У заяві дається згода сім`ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону.

До заяви про надання державної соціальної допомоги додаються, зокрема, декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї.

Державна соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи. Рішення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї. Рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги має бути вмотивованим і містити роз`яснення порядку його оскарження.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250 затверджено Порядок призначення та виплати соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (далі за текстом Порядок).

Так, згідно з пунктами 2, 3 Порядку соціальна допомога призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.

За пунктом 6 Порядку для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу праці та соціального захисту населення, зокрема, декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї).

Згідно до вимог ч.1 ст.7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли:… у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 квадратний метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Згідно з частиною 2 вказаного вище Закону, за наявності обставин, передбачених у частині першій цієї статті, соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо у складі сім`ї є особа з інвалідністю.

Згідно з пунктом 12 вказаного вище Порядку №250, у разі коли особами, які входять до складу сім`ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк допомога може бути призначена не раніше, ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Відповідно до пункту 28 Порядку встановлено, що якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

При цьому особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (частина перша статті 1213 ЦК України).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила, по-перше: - якщо виплата відповідних грошових сум проведено добровільно особою (за відсутності рахункової помилки), яка проводила таку виплату; по-друге: - у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року по справі №545/163/17, а також у постанові у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 квітня 2019 року по справі №150/164/17.

Отже суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів які містяться в матеріалах справи, вірно встановив, що на час звернення ОСОБА_1 до УПСЗН із заявами про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в періоди: 03.09.2013 року, 03.03.2014 року, 01.09.2014 року, 04.03.2015 року в розділі ІІІ декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги «Відомості про житлові приміщення, що перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо» зазначала, що у власності її сім`ї є лише нерухоме майно, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , хоча достовірно знала, що у власності її сім`ї перебувала квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , відомості про яку в декларації вона не вказала.

При цьому, як вбачається із заяв про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, ОСОБА_1 була обізнана про наявність у неї обов`язку повідомити органи праці та соціального захисту населення про зміну відомостей про доходи або майно, які можуть вплинути на отримання нею зазначеної соціальної допомоги, про що свідчить її підпис у вказаних заявах (а.с.21, 22, 25, 26, 30, 31, 35, 36, 39, 40, 44, 45, 48, 49, 51, 52, 56, 57, 60). Дані обставини свідчать про недобросовісність позивача при зверненні і отриманні соціальної допомоги, як вірно встановив суд першої інстанції в своєму рішенні. Проти цього не заперечувала відповідач в судовому засіданні апеляційного суду.

Рішенням управління від 20.09.2018 року на підставі п.12 Порядку №250 сім`я відповідача позбавлена права на призначення держаної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям на шість місяців, починаючі з 01.09.2018 року та Рішенням управління від 21.09.2018 на підставі п.28 Порядку № 250 розрахована сума надміру виплачених коштів за період з 01.03.2013 по 31.07.2018, яка склала 137545,75 грн.

Повідомлення про позбавлення права на призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям на період з 01 грудня 2018 по 31 травня 2019 від 20 грудня 2018 № 1307 надіслано управлінням 21 грудня 2018 за № 04-46/327 на адресу, зазначену в заяві.

Повідомлення про суму надміру виплачених коштів надіслано управлінням 25 вересня 2018 за № 04-40/2963 на адресу, зазначену в заяві.

Разом з тим, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги відповідача, щодо помилковості висновків суду першої інстанції в частині наявності у неї станом на вересень 2018 року іншого нерухомого майна, ніж те що вказано в заявах на отримання соціальної допомоги, оскільки це спростовується договором купівлі продажу належної їй квартири по АДРЕСА_2 від 17.07.2015 року, заслуговують на увагу.

Висновок про те, що станом на вересень 2018 року квартира за адресою: АДРЕСА_2 належала на праві власності саме відповідачу і її доводи спростовуються даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на дату перевірки (червень 2018р., що підтверджується інформацією з реєстру речових прав (а.с.14), ґрунтується на неповно встановлених обставинах справи.

Так, в ході здійснення перевірки Управлінням скеровано запит і отримано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за критеріями запиту «фізична особа». Дійсно, згідно витягу, який проведено 13.06.2018р. о 17:59:32 зазначено, що на праві власності відповідачу ОСОБА_1 належить в тому числі і квартира за адресою: АДРЕСА_2 .(а.с.14).

Разом з тим, в ході розгляду справи апеляційним судом зроблено запит до Державного реєстру, з метою перевірки доводів апелянта (а.с.96) про здійснення державної реєстрації переходу права власності від відповідача ОСОБА_1 до покупця за договором купівля-продажу вказаної вище квартири у день укладення договору, за іншим критерієм «квартира, об`єкт житлової нерухомості». Згідно з отриманою інформацією 17 липня 2015 року відбулась державна реєстрація права власності за договором купівлі-продажу, засвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Меркуловим П.Ю., квартири за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 .

Тобто після продажу зазначеної вище квартири, відповідач ОСОБА_1 у заявах до позивача про призначення допомоги вказувала правдиві відомості про наявність у її лише будинку по АДРЕСА_1 .

Між тим слід зазначити, якщо відповідач вперше звернулась до позивача за призначенням соціальної допомоги ще в березні 2013 року, тобто до укладання договору купівлі-продажу квартири в липні 2015 року, в подальшому неодноразово подавала заяви, де умисно не зазначала наявність іншого житла, то після травня 2015 року критерій недобросовісності набувача, передбачений ч.1 ст.1215 ЦК України, був відсутній і відомості в деклараціях поданих 11.02.2016 року, 04.08.2016 року, 09.02.2017 року, 08.08.2017 року та 02.02.2018 року відповідали дійсності, остання потребувала даної допомоги за відсутності підстав для відмови у призначенні такої допомоги.

Суд першої інстанції не перевірив фактичні обставини справи, через що помилково задовольнив позовні вимоги в повному обсязі. Між тим, враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за державною соціальною допомогою в розмірі 34642,23грн., яка склалась за період з березня 2013 року (часу звернення ОСОБА_1 за її призначенням) по липень 2015 року (продаж другого об`єкту нерухомості).

Доводи апеляційної скарги щодо не застосування судом строку позовної давності за клопотанням відповідача є безпідставними і не впливають на правильність висновків суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.257 ЦПК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦПК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що з 19.09.2018 року почала свій перебіг позовна давність, оскільки саме 19.09.2018 року актом проведення перевірки достовірності та повноти інформації, наданої заявником для призначення державної соціальної допомоги, було встановлено надання відповідачем недостовірних даних при зверненні за призначенням вказаного виду допомоги. А оскільки позивач звернувся до суду з вказаним позовом 16.01.2020 року, строк позовної давності останнім не порушувався.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду від 25 серпня 2020 року задоволено клопотання відповідача ОСОБА_1 та відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 червня 2020 року до ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга відповідача, якому відстрочена сплата судового збору до рішення суду, задоволена, то з позивача в доход держави слід стягнуту суму судового 3153грн. у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 червня 2020 року задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 червня 2020 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (ЄРДПОУ 25953617 адреса: 84333, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Героїв Небесної Сотні, 23) заборгованість за державною соціальною допомогою як малозабезпеченій сім`ї за період з березня 2013 року по липень 2015 року в розмірі 34642 (тридцять чотири тисячі шістсот сорок дві) грн. 23 коп.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (ЄРДПОУ 25953617 адреса: 84333, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Героїв Небесної Сотні, 23) в дохід держави судовий збір у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) гривні.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складено 19 листопада 2020 року.

Головуючий суддя О.В. Агєєв