ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року

м.Суми

Справа №592/8839/20

Номер провадження 22-ц/816/2087/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг»

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 серпня 2020 року в складі судді Костенка В.Г., ухвалене в м. Суми, повний текст якого складено 12 серпня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Супрун Д.В. звернувся до суду з позовом до АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг», мотивуючи вимоги тим, що 27 квітня 2020 року позивач був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, проте, при звільненні з ним не було проведено повного розрахунку. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у загальному розмірі 21 621 грн 66 коп. (в тому числі 15 227 грн 39 коп. вихідної допомоги) та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи із середньоденної заробітної плати у розмірі 247 грн 60 коп.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволений.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 21 621 грн 66 коп., з яких 15 227 грн 39 коп. вихідної допомоги без відрахувань податків і зборів.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 18 074 грн 80 коп. без відрахувань податків і зборів.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» судовий збір на користь держави у розмірі 840 грн 80 коп.

Вказане рішення суду відповідач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду в частині стягнення з товариства на користь позивача заборгованості по заробітній платі, зменшивши суму стягнення з 21 621 грн 66 коп. до 7 927 грн 80 коп.; в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зменшити суму стягнення з 18 074 грн 80 коп. до 17 749 грн 95 коп., з послідуючим утриманням податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що отримавши 11 серпня 2020 року ухвалу про відкриття провадження у справі, відповідно до ст. 278 ЦПК України товариство мало право подати відзив та докази у справі в строк до 31 серпня 2020 року, однак в порушення норм процесуального права справа була розглянута судом 12 серпня 2020 року, що призвело до стягнення з відповідача суми заборгованості більшої, ніж передбачена законом.

Зазначає, що місцевим судом не вірно визначена та стягнута з товариства на користь позивача заборгованість із заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Вказує, що в позовній заяві представник позивача просив стягнути з товариства на користь позивача 21 621 грн 66 коп. заборгованості по заробітній платі, в тому числі 15 227 грн 39 коп. вихідної допомоги. Проте, право на вихідну допомогу належить особам, які звільнені не за власним бажанням або їх звільнення спричинене умовами, що від них не залежать. Позивача було звільнено з товариства 27 квітня 2020 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, а тому сума вихідної допомоги йому не нараховувалась.

Зазначає, що на день звільнення сума заробітної плати, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 7 927 грн 80 коп.

Вказує, що середньоденна заробітна плата позивача становила 243 грн 15 коп., а тому на день ухвалення рішення розмір середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні становив 17 749 грн 95 коп., а не 18 074 грн 80 коп.

Відзиву на апеляційну скаргу позивач до апеляційного суду не направив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із

дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в повній мірі не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що по 27 квітня 2020 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг», звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Із розрахункового листа із заробітної плати ОСОБА_1 за квітень 2020 року вбачається, що заборгованість підприємства складає 21 621 грн 66 коп., з яких 15 227 грн 39 коп. вихідної допомоги без відрахувань податків і зборів (код 185) (а.с. 7).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення ст. 116 КЗпП України при звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість із заробітної плати, що є підставою для стягнення суми заборгованості на користь позивача та, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України, підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції не повністю узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до положень ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з вимогами статей 94, 97, 115 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати встановлюється за погодженням сторін, у відповідності до форм і систем оплати праці, норм праці, а також з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За затримку розрахунку при звільненні передбачена відповідальність відповідно до ст. 117 КЗпП України, якою визначено, що в разі невиплати з вини власника або

уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Крім того, пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом не вірно визначена та стягнута з товариства на користь позивача заборгованість із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є слушними та заслуговують на увагу колегії суддів, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу своєчасно не було виплачено заробітну плату, внаслідок чого виникла заборгованість, та, відповідно, він має право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Разом з тим, із долученої до апеляційної скарги довідки від 21 серпня 2020 року № 16-07/877 про заробітну плату у минулому працівника АТ «СМНВО - Інжиніринг» ОСОБА_1 вбачається, що на день видачі довідки сума заборгованості перед працівником (після утримання податку з доходів фізичних осіб та військового збору) складає 7927 грн 80 коп. Сума вихідної допомоги (ч. 3 ст. 38, ст. 44 КЗпП України) не нараховувалась. Середньоденна заробітна плата становить 243 грн 15 коп. (без відрахування обов`язкових платежів) (а.с. 25).

Щодо вихідної допомоги колегія суддів вважає за необхідне зазначити слідуюче.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України працівникові виплачується вихідні допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку у випадку:

-припинення трудового договору у разі відмови працівника від переведення роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмови від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці (п. 6 ст. 36 КЗпП України);

-розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу при змінах в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (п. 1 ст. 40 КЗпП України);

-розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у разі виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці (п. 2 ст. 40 КЗпП України);

-розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу при поновленні на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу (п. 6 ст. 40 КЗпП України).

У розмірі двох мінімальних заробітних плат:

-у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (п. 3 ст. 36 КЗпП України);

Не менше тримісячного середнього заробітку:

-при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (ст. ст. 38 і 39 КЗпП України);

Не менше шестимісячного середнього заробітку:

-у разі припинення повноважень посадових осіб (п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України).

Не менше чотирьохмісячного середнього заробітку:

-при звільненні на підставі змін в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату (п. 1 ст. 40 КЗпП України) працівника, що є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеною до І категорії (ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»). При цьому кошти у розмірі трикратної середньомісячної зарплати компенсуються з бюджету органами соцзахисту, центрами з нарахування та виплати соціальної допомоги, управліннями праці і соціального захисту населення за місцем реєстрації громадян.

Отже, враховуючи сукупність наведених в статті підстав, колегія суддів приходить до висновку, що залежно від різної категорії підстав визначається різний розмір вихідної допомоги. Право на вихідну допомогу належить особам, які звільнені не за власним бажанням або їх звільнення спричинене умовами, що від них не залежать.

Оскільки позивача було звільнено з товариства 27 квітня 2020 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, а тому відповідно до довідки відповідача сума вихідної допомоги йому не нараховувалась.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом вимог ст. 278 ЦПК України, вказує про обмеження товариства у праві подачі відзиву на позов та відповідних доказів у визначений законом п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухали про відкриття провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 серпня 2020 року про відкриття провадження у справі вручена представнику товариства 06 серпня 2020 року (а.с. 11), тобто до 31 серпня 2020 року відповідач мав право подати відзив на позов та довідку з розрахунком заборгованості по заробітній платі на момент звільнення позивача з зазначенням розрахунку середньоденного заробітку та розміру вихідної допомоги.

Однак, 12 серпня 2020 року, до закінчення наданого товариству строку на подачу відзиву, та в порушення процесуальних строків, визначених Законом, суд ухвалив рішення у справі.

На підставі ч. 3 ст. 367 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе прийняти додану до апеляційної скарги довідку від 21 серпня 2020 року № 16-07/877, як доказ, який не було подано відповідачем до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у відповідача заборгованості із заробітної плати перед позивачем, але неправильно визначив розмір цієї заборгованості, тому рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості необхідно змінити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість із заробітної плати у сумі 7 927 грн 80 коп., а не 21 621 грн 66 коп., як помилково визначив суд першої інстанції.

АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» в апеляційній скарзі погоджується з кількістю вірно визначених місцевим судом робочих днів, проте не погоджується з середньоденною заробітною платою ОСОБА_1 , та, посилаючись на довідку від 21 серпня 2020 року № 16-07/877 зазначає, що середньоденна заробітна плата позивача згідно з довідкою складала 243 грн 15 коп.

Враховуючи вищевикладене, та погоджуючись з доводами апеляційної скарги АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» і в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне змінити рішення суду і в цій частині та стягнути з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 17 749 грн 95 коп. (73 робочих днів х 243 грн 15 коп.) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру заборгованості із заробітної плати та розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 7 927 грн 80 коп. заборгованості із заробітної плати та 17 749 грн 95 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та із суми 17 749 грн 95 коп. підлягають утриманню податок з доходів фізичних осіб та військовий збір.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову на 64,69 % з відповідача на користь держави необхідно стягнути 543 грн 91 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, а при задоволенні апеляційної скарги на 100 % та оскільки позивач звільнений від сплати судового збору в частині стягнення заборгованості із заробітної плати, тому сплачений відповідачем судовий збір за апеляційний перегляд в сумі 1231 грн 94 коп. (14018 грн 71 коп. оспорювана сума заявлених апеляційних вимог х 100 % / 13693 грн 86 коп. - оспорювана сума заборгованості із заробітної плати = 97,68 %; 1261 грн 20 коп. х 97,68 % = 1231 грн 94 коп.) підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за вимогу майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 29 грн 26 коп. (14018 грн 71 коп. оспорювана сума заявлених апеляційних вимог х 100 % / 324 грн 85 коп. оспорювана сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні = 2,32 %; 1261 грн 20 коп. х 2,32 % = 29 грн 26 коп.).

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 7, 367 - 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 серпня 2020 року змінити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати у сумі 7 927 грн 80 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 17 749 грн 95 коп., з послідуючим утриманням податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 543 грн 91 коп.

Судовий збір за апеляційний перегляд справи у сумі 1231 грн 94 коп. компенсувати Акціонерному товариству «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства

«Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 29 грн 26 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: Т.А. Левченко

С.С. Ткачук