Номер провадження: 22-ц/813/4021/20
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Бикової К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» Байдеріна Олександра Анатолійовича та виконавчого директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» Чернохатній Дмитра Анатолійовича на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2019 року про відкриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Обслуговуючий кооператив «Набережний Квартал-Жаботинського», державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Одеської області Кушнерова Римма Вячеславівна, про визнання майнових прав та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Обслуговуючий кооператив «Набережний Квартал-Жаботинського», державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Одеської області Кушнерова Римма Вячеславівна про визнання за ним майнових прав на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 та на паркомісце, яке розташоване за тією ж адресою під номером АДРЕСА_2 С в об`єкті незавершеного будівництва 2-х секційного багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та даховою котельною, а також визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.04.2019 року, індексний номер: 46569528, прийняте державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Кушнеровою Риммою Вячеславівною.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 22.10.2019 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» Байдерін Олександр Анатолійович та виконавчий директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» Чернохатній Дмитро Анатолійович подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 22.10.2019 року та направити справу за встановленою підсудністю до Приморського районного суду м.Одеси.

Колегія суддів звертає увагу, що апеляційна скарга подана представником директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» Байдеріним Олександром Анатолійовичем та виконавчим директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» Чернохатній Дмитром Анатолійовичем 21 листопада 2019 року, а апеляційне провадження відкрито 16.12.2019 року року та призначено до розгляду ухвалою суду від 18.12.2019 року за нормами ЦПК України, в діючій на той час редакції, яка зокрема передбачала можливість окремого від рішення суду оскарження ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи відноситься до основних засад (принципів) цивільного судочинства (п. 8 ч. З ст. 2 ЦПК України).

На час розгляду апеляційної скарги по суті, Законом України № 460-ІХ від 15.01.2020 року з ст. 353 ЦПК України виключений п. 8, яким передбачувалося право на апеляційне оскарження ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності.

Колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Згідно з пунктом «d» статті 5 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам- членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 7 лютого 1995 року для забезпечення того, щоби суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі (зокрема права на апеляційне оскарження ухвал про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі), до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у частині пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

При таких обставинах, колегія суддів доходить до висновку, що виключення з переліку ухвал, що можуть бути оскарженими в апеляційному порядку окремо від рішення суду ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності передбачено законом, яким внесені зміни до процесуального законодавства і має легітимну мету.

Проте, в даній справі, на час подання апеляційної скарги, відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду в апеляційному порядку, національним законом - п. 8 ст. 353 ЦПК України передбачалася можливість оскарження ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності окремо від рішення суду.

У відповідності до ч.4 ст. 4 ЦПК України закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Враховуючи наведене, не розгляд прийнятої в установленому порядку апеляційної скарги директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» Байдеріна Олександра Анатолійовича та виконавчого директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» Чернохатній Дмитра Анатолійовичата на ухвалу про відкриття провадження у справі призначеної до розгляду в апеляційному порядку, не може за наведених обставин вважатися, що таке втручання в його процесуальне право на оскарження судового рішення (ухвали про відкриття провадження у справі) є достатнім, виправданим та пропорційним його інтересам.

Відповідно до Закону України № 460-ІХ від 15.01.2020 року, який набрав чинності 08.02.2020 року, ухвала про відкриття провадження у справі касаційному оскарженню не підлягає.

На час розгляду апеляційної скарги по суті, Законом України № 460-ІХ від 15.01.2020 року з ст. 353 ЦПК України виключений п. 8, яким передбачувалося право на апеляційне оскарження ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності.

Нормами закону, яким внесено відповідні зміни та перехідними положеннями не врегульовані дії апеляційного суду відносно апеляційних скарг на ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності, апеляційне провадження за якими відкрито і які призначені до апеляційного розгляду за правилами ЦПК України, які діяли до набуття 08.02.2020 року чинності Законом України № 460-ІХ від 15.01.2020 року.

Разом з тим пунктом 2 прикінцевих та перехідних положень до Закону України № 460-ІХ від 15.01.2020 року передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» Байдеріна Олександра Анатолійовича, виконавчого директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» Чернохатній Дмитра Анатолійовича підлягає розгляду по суті.

26 березня 2020 року від представника ОСОБА_1 адвоката Урсу І.М. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності належним чином повідомленого позивача ОСОБА_1 та його представника.

Повідомлений належним чином ТОВ «Олімпекс Транс» до суду не з`явився, із заявою про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався.

Інші учасники справи, до суду не з`явилися, клопотань не подавали.

Враховуючи, що на стадії апеляційного перегляду судових рішень присутність належним чином повідомлених учасників процесу не є обов`язковою, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ТОВ «Олімпекс Транс» на ухвалу про відкриття провадження у справі без присутності належним чином повідомлених сторін.

Так, в апеляційній скарзі директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» Байдеріна Олександра Анатолійовича та виконавчий директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» Чернохатній Дмитра Анатолійовича зазначають, що між сторонами виник спір з-приводу майнових прав на нерухоме майно, право власності на яке виникає в майбутньому, а тому положення ст..30 ЦПК України не можуть поширюватися на ці правовідносини.

Апелянт звертає увагу, що аналогічного висновку щодо неможливості застосування до спорів, які виникають з-приводу майнових прав правил виключної підсудності дійшла колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного суду у справі № 910/10647/18 за позовом Компанії « ОСОБА_2 Лімітед» до ТОВ Товстеньківський крохмальний завод», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ТОВ «Тіара Компані» про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав та з метою вирішення цього питання передала вказану справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Таким чином апелянт вважає, що дана справа повинна розглядатись за правилами ч.2 ст.27 ЦПК України, тобто за місцезнаходженням ТОВ «Олімпекс Транс», що територіально відноситься до юрисдикції Приморського районного суду м.Одеси.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст..27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до та ч.1, 8 ст.30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій розглядаються судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.

В постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», зокрема в п.п. 41-42 роз`яснено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості, об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

З огляду на зазначене, спори пов`язані із нерухомим майном, в тому числі щодо майнових прав на це нерухоме майно повинні розглядатися судом за правилами виключної підсудності.

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Майнове право, що є предметом договору купівлі-продажу це обумовлене право набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні і достатні для набуття речового права.

Майновими визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

З наведеного, можна зробити висновок, що майнове право є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав, в даному випадку об`єкту нерухомості, а тому спір щодо них є таким, що виник з приводу нерухомого майна та підпадає під дію правил виключної підсудності.

Враховуючи, що квартира з паркінгом, на яку позивач просить визнати майнові права розташована в Київському районі м.Одеси, колегія суддів вважає, що у Київського районного суду м. Одеси не було підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження у справі, тобто у суду не було підстав для не прийняття позову до провадження.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на висновки викладені в ухвалі Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 910/10647/18, є неспроможніми, оскільки Великою Палатою Верховного Суду дане питання ще не вирішено, а на день звернення позивача з цим позовом до суду на дані правовідносини поширюються правила виключної підсудності.

Крім того, у разі набуття Великою Палатою Верховного Суду висновку, що правила виключної підсудності не поширюються на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості, відповідач вправі заявити обгрунтоване клопотання про передачу справи до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду в порядку п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала судді постановлена з дотриманням норм процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» Байдеріна Олександра Анатолійовича та виконавчого директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» Чернохатній Дмитра Анатолійовича - залишити без задоволення.

Ухвалу судді Київського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2019 року про відкриття провадження - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку на підлягає.

Повний текст судового рішення складено 13.04.2020 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова