Справа № 541/1589/20
Номер провадження 2/541/899/2020
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 листопада 2020 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання Непокупної Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

25 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач зазначив, що вона та відповідач ОСОБА_2 мають спільну неповнолітню дитину дочку ОСОБА_3 . Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 травня 2018 року у справі №541/140/18 було вирішено стягувати з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3 , аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісяця починаючи з 17 січня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, однак не менше ніж мінімальний розмір встановлений чинним законодавством України на момент проведення стягнення. 19 серпня 2018 року вона отримала виконавчий лист і пред`явила його до примусового виконання до Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), що знаходиться за адресою: Черкаська область, м.Звенигородка, пров. В.Погорілого, 1 де він і перебуває на виконанні. На даний час дитина проживає разом з матір`ю в с.Кибинці Миргородського району і перебуває на її повному отриманні. Відповідач від надання матеріальної допомоги на утримання дитини ухиляється, хоча має таку можливість, адже є працездатним, на даний час проживає та неофіційно працює в м.Києві, фізично здоровий, інших утриманців не має. Зазначила, що сума заборгованості по аліментам за період 01.01.2018 по 01.07.2020 року включно складає 54888 грн. 09 коп. Попередній загальний розмір пені на момент подання даного позову до суду починаючи із 01.02.2018 року по 24.08.2020 року включно становить 52093 грн. 29 коп.

Прохала суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2018 року до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 вересня 2020 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6). Ррішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08.05.2018 року було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини з всіх видів заробітків (доходів) щомісяця, починаючи з 17 січня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, однак не менше нім мінімальний розмір встановлений чинним законодавством України на момент проведення стягнення (а.с.7). На підставі вказаного рішення,19 липня 2018 року було видано виконавчий лист № 2/541/322/2018 (а.с.8), котрий був пред`явлений до відділу Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області для його примусового виконання (а.с.124-25).

Згідно з довідкою-розрахунком головного державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області відповідач ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів, що станом на 01.08.2020 року , складає 54888,09 грн. (а.с.9).

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожний день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Позивачем надано розрахунок пені, що виникла з вини відповідача у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до розрахунку позивача, розмір пені розраховувався з 01 лютого 2018 року по 24 серпня 2020 року та складає 52093 грн. (а.с.10-11).

Як вбачається з позовної заяви, розрахунок було проведено у відповідності із правовою позицією, викладеною у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Постанові Верховного Суду від 25.04.2018.

Зазаначений розрахунок відповідачем не спростований.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц.

Суд встановив, що відповідач ОСОБА_2 неналежно виконував покладений на нього статтею 180 СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, оскільки не сплачував стягнуті з нього рішенням суду аліменти, тому наявні передбачені статтею 196 СК України підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 неустойки за прострочення сплати аліментів.

Частиною 2 ст.196 СК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно з пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що заборгованість виникла з незалежних від нього причин, не здобуто таких доказів і судом.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини дочки ОСОБА_4 в розмірі 52093,29 коп., тобто в розмірі заборгованості станом на 24.08.2020 року, яка була заявлена позивачем при подачі позову і підтверджена відповідною довідкою з виконавчої служби, в задовленні позовних вимог в частині стягнення пені по день винесення рішення, суд відмовляє, оскільки дані вимоги нічим документально не підтверджуються.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, при подачі позову до суду про стягнення аліментів позивачка звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на її користь, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави.

А тому із ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 797 грн. 99 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 137, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 (адреса: с.Боровикове Звенигородський р-н Черкаський р-н, 20215) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_2 , (адреса: АДРЕСА_1 ) 52093,29 грн. (п`ятдесят дві тисячі дев`яносто три гривні двадцять дев`ять копійок) пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.02.2018 року по 24.08.2020 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 (адреса: с.Боровикове Звенигородський р-н Черкаський р-н) судовий збір на користь держави у розмірі 797 грн. 99 коп.

Відповідач може подати письмову заяву про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. А. Городівський