Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м.Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі

головуючого - судді Овчиннікової О.С.

при секретарі Сотченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Докучаєвський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, про встановлення факту смерті особи,

ВСТАНОВИВ:

Заявник, ОСОБА_1 , звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті особи, пояснюючи, що її син, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Донецьку Донецької області, через набряк головного мозку, церебрального атеросклерозу.

Медичне свідоцтво про смерть було видане Центром первинної медико-санітарної допомоги № 5 м.Донецька, що знаходиться на тимчасово окупованій території України. Отримати свідоцтво про смерть українського зразку в органах РАГС заявник не має можливості через відсутність належних доказів смерті особи. Лікарське свідоцтво про смерть, яке є підставою для отримання в органах державної реєстрації актів цивільного стану України свідоцтва про смерть, не може враховуватися як доказ смерті особи, оскільки видане закладом, що знаходиться на тимчасово окупованій території України. З метою отримання свідоцтва про смерть українського зразку, просила встановити в судовому порядку факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Донецьку Донецької області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судове засідання заявник не з`явилася, у заяві зазначила про розгляд справи без її участі.

Заінтересована особа в судове засідання представника не направила, заперечень проти заявлених вимог не надала.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Як зазначає заявник, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території Донецької області через набряк головного мозку, церебральний атеросклероз. Лікарське свідоцтво про його смерть було видане Центром первинної медико-санітарної допомоги № 5 м.Донецька. У якості доказу заявлених вимог надала лікарське свідоцтво про смерть.

Правилами державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства Юстиції України за № 52/5 від 18.10.2000 року, визначено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 N 545, зареєстованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N 1150/13024.

Відповідно до ч.3 ст. 9 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті (будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом), є недійсним і не створює правових наслідків, тобто, надані заявником документи не є допустимими доказами в розумінні ст.78 ЦПК України.

Згідно консультативному висновку «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» від 21 червня 1971 року Міжнародного суду ООН документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Суд приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватися при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), проти Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі "Cyprus v. Turkey", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Відповідно до п.3 ст.2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України над тимчасово окупованими територіями в Донецькій та Луганській областях», Діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров`я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Заявник звернувся до Докучаєвського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для проведення державної реєстрації факту смерті, однак отримав відмову у зв`язку з тим, що медичне свідоцтво про смерть не відповідає вимогам діючого законодавства.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Донецьку Донецької області помер ОСОБА_2 . Лікарське свідоцтво про смерть, видане медичним закладом, що знаходиться на тимчасово окупованій території, є недійсним та, у відповідності зі ст..9 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», не створює правових наслідків, тобто, для проведення державної реєстрації смерті існують об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті особи, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надає можливість заявнику отримати свідоцтво про смерть.

Керуючись ст.ст.2,10,76-80,89,263-265,315,317,319 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи.

Встановити факт смерті у віці 62 років громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем народження якого є с.Рівнопіль Волноваського району Донецької області, що настала ІНФОРМАЦІЯ_3 у Кіровському районі м.Донецька Донецької області, в Україні, причина смерті: набряк головного мозку, церебральний атеросклероз.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене в Донецький апеляційний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Волноваського районного суду Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.С.Овчиннікова