Справа № 464/5088/20
пр.№ 2/464/1451/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02.11.2020 року

Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судових засідань Чуби Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 14.09.2020 р. звернулась в суд із позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: відповідач ОСОБА_2 (її колишній чоловік), їх сини ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та вона. Дана квартира є не приватизована. Відповідач ОСОБА_2 , хоча і є зареєстрованим у вказаній квартирі, проте від початку 2019 року у такій не проживає, житлово-комунальні послуги не сплачує, квартирою не цікавиться. Натомість, вона змушена нести вказані витрати, позбавлена можливості оформити субсидію. Із врахуванням того, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад встановлений ст. 71 ЖК УРСР строк, його місцезнаходження не відоме, він не оплачує житлово-комунальних послуг, йому не чиняться перешкоди у проживанні в даній квартирі, вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування квартирою.

Ухвалою від 29.09.2020 р. позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не з`явилась, 02.11.2020 р. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить такий задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень сторони позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц зроблено висновок щодо застосування статей 71, 72 ЖК Української РСР, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення.

У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст.89 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Таким чином, ключовою обставиною, встановлення якої є необхідним для правильного вирішення цього спору, є наявність чи відсутність поважних причин відсутності відповідача у жилому приміщенні понад строки, встановлені ст.71 ЖК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, квартира АДРЕСА_1 29.03.1993 р. була надана для проживання ОСОБА_5 та її сину ОСОБА_2 . Основний квартиронаймач даної квартири ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7,12).

Згідно із довідкою ЛКП «Житловик-С» №1914 від 17.08.2020 р., у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.6).

Сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 28.09.2018 р. у справі №464/3423/18 шлюб між ними розірвано (а.с.13).

Відповідно до актів комісії ЛКП «Житловик-С» від 07.02.2020 р., 26.06.2020 р., 14.07.2020 р. та 10.08.2020 р., зі слів сусідів, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за вищевказаною адресою, але у квартирі не проживає (а.с. 8, 9, 10, 11).

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк збереження права користування нею, поважних причин непроживання чи доказів щодо чинення йому перешкод у користуванні такою, суду не надано. Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є підставними та обґрунтованими, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Питання щодо судових витрат слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280-289 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 грн. 80 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя Д.Ю. Теслюк