Справа № 353/891/20
Провадження № 2/353/360/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіної У.Ю.,

з участю секретаря судового засідання - Мороз М.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Тлумач в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом, який виклала у новій редакції, до Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 , згідно технічного паспорту, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове домоволодіння, в нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за зааконом, що позбавляє її можливості оформити спадщину на спадкове майно.

22.10.2020 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Позивачка ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилась, однак її представник - адвокат Крамар І.І. подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просила його задовольнити та розгляд справи провести у її відсутності.

Представник відповідача - Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає та просив розгляд справи провести у його відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав:

Судом встановлено, що згідно копії виписки із погосподарської книги № 4 Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за ОСОБА_2 , яка була головою двору, значилось господарство, розташоване по АДРЕСА_1 (а.с. 56), що також підтверджується довідкою Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 132 від 21.08.2020 року (а.с. 9). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 15.10.2020 року, житловий будинок (літера «А»), господарські будівлі та споруди (стодола - літера «Б», стайня - літера «В», стінка підпірна - літера «І»), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , побудовані у 1940 році та не є самовільним будівництвом (а.с. 33-36).

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, ОСОБА_2 в цілому належало майно господарського двору, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками були ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 7). 25.09.1977 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « ОСОБА_1 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (мати) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8).

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

ОСОБА_1 (позивачка) прийняла спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , успадкувавши належне їй домоволодіння, оскільки вона у шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 48), а також отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема на земельні ділянки, які не є предметом даного позову.

Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 91/2015 від 16.06.2015 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті ОСОБА_2 (а.с. 47-120), з якої вбачається, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_2 , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає. До цього, з матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_2 ще за життя посвідчила на ім`я ОСОБА_1 заповіт від 11.01.2002 року (дублікат заповіту від 11.01.2002 року), проте у зв`язку з відсутністю співпадінь у році народження та щодо місця народження заповідача, які містяться у спадковому реєстрі, спадщина позивачкою за заповітом не приймалась.

Отже, на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує на домоволодіння в цілому в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 .

Позивачці ОСОБА_1 в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на житловий будинок з господарськими буділями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_2 , оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області № 33/02-30 від 24.01.2020 року (а.с. 17-18).

Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачці слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме 438,75 грн.

На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 13, 82, 142, 200, 206, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок (літера «А») з господарськими будівлями та спорудами (стодола - літера «Б», стайня - літера «В», стінка підпірна - літера «І»), розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 .

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , сплачений нею по квитанції № ПН1712926 від 01.10.2020 року судовий збір в розмірі 50 відсотків, а саме в сумі 438 (чотириста тридцять вісім) гривень 75 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийУ. Ю. Луковкіна