ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/1208/20
Провадження № 2/483/558/2020
04 листопада 2020 року м. Очаків
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді Рак Л.М.
за участю секретаря Марчук І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -
12 серпня 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він на підставі договору купівлі-продажу серії ВРР №874788 від 08 червня 2012 року є власником цілого житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому з листопада 2017 року зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Разом з тим останні з січня 2019 року не проживають за вказаною адресою. Наявність зареєстрованих осіб позбавляє його права у повній мірі розпоряджатися своїм нерухомим майном. Посилаючись на викладене, просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житловим будинком.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, в якій крім того він зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує повністю, просить їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, викликалися до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в силу ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.
Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного.
Позивач ОСОБА_1 є власником цілого житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу серії ВРР №874788 від 08 червня 2012 року (а.с. 8-9) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Миколаївського МБТІ № 35727692 від 04 жовтня 2012 року (а.с. 10).
Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Куцурубської сільської ради об`єднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області № 830 від 11 серпня 2020 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).
Згідно з актом обстеження домоволодіння АДРЕСА_1 , підписаного сусідами позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але за вказаною адресою не проживають з грудня 2019 року (а.с. 12).
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача жилого приміщення у будинку, що належить громадянину, за першим зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч. 1 ст. 71 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або його членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Даний строк може бути продовженим наймодавцем, а в разі спору судом, якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин.
Відомостей про поважні причини не проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в будинку за вищевказаною адресою до суду не надано.
Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Отже, в судовому засіданні не встановлено передбачених законом підстав для збереження за відповідачами права користування житловим будинком, а також підстав, які б свідчили про їх відсутність в спірному приміщенні з поважних причин понад установлені законом строки.
Таким чином, враховуючи викладене, а також те, що відповідачі за адресою: АДРЕСА_1 , фактично не проживають за вказаною адресою з січня 2019 року, та, що наявність зареєстрованих осіб позбавляє позивача права розпорядитися своїм нерухомим майном, суд вважає позов останнього таким, що підлягає задоволенню.
Судові витрати суд відносить на рахунок позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-
Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Судові витрати віднести на рахунок позивача.
Рішення є заочним і може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: