КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 755/14925/18 Головуючий у суді першої інстанції: Виниченко Л.М.

Апеляційне провадження №: 22-ц/824/5795/2020 Головуючий: Гаращенко Д.Р.

10 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

Головуючого судді Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 05.02.2020 про відмову в задоволені заяви про перегляд рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року у зв`язку з ново виявленими обставинами.

В обґрунтування заяви зазначив, що рішеннямДніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто інфляційні втрати у розмірі 76 351 грн., три проценти річних за порушення виконання боргового зобов`язання у розмірі 19 411,00 грн. за період з 02.02.2016 по 21.09.2018 та судовий збір в сумі 957,62 грн., а всього суму 96 719,62 грн.

Відповідач зазначив, що після отримання з виконавчої служби довідки від 29 жовтня 2019 року № 40956 йому стали відомі обставини, які є істотними для справи, які не були і не могли бути йому відомі під час розгляду справи.

Згідно з довідкою встановлено, що сплата боргу із його заробітної плати почала відбуватися з травня 2018 р., а саме в межах виконавчого провадження № 50455087 за рахунок надходжень з травня 2018 р.

На користь ОСОБА_2 було перераховано 30.07.2018 кошти в сумі 4 866,41 грн.

Зазначив, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2018 є незаконним, оскільки суд не врахував інформацію про погашення ОСОБА_3 боргу на рахунок вказаного відділу державної виконавчої служби.

Просив рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року скасувати, вирішити питання судових витрат.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв`язку за нововиявленими обставинами відмовлено (т. 2 а.с. 46-49).

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 05 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Просив скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року, скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року, вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що після ухвалення рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року апелянту стали відомі ново виявлені обставини.

Нововиявленою обставиною апелянт вважає, інформацію викладену у довідці № 40956 від 29 жовтня 2019 року виданої Броварським міськрайонним Відділом державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області де зазначено, що сплата боргу за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року почала відбуватись з травня 2018 року.

Суд першої інстанції не звернув увагу на дану обставину чим на думку апелянта неповно дослідив обставини справи.

ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила її відхилити.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилась, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення та ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2018, ухваленим у цивільній справі № 755/14925/18, задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних. Стягнуто з відповідача на користь позивача за період з 02.02.2016 по 21.09.2018 інфляційні втрати у розмірі 76 351,00 грн., три проценти річних за порушення виконання боргового зобов`язання у розмірі 19 411,00 грн. та судовий збір в сумі 957,62 грн., а всього суму 96 719, 62 грн. (т. 1 а.с. 111-115).

Постановою Київського апеляційного суду від 03.04.2019 рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2018 залишене без змін (т. 1 а.с. 243-247).

Відмовляючи в задоволені заяви ОСОБА_3 про перегляд рішення за ново виявленими обставинами, суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача була можливість встановлення та доказування певних обставин перед судом під час первинного розгляду зазначеного питання, що є предметом спору, проте цього зроблено не було.

Повідомлення органу державної виконавчої служби не може бути визнане нововиявленою обставиною, оскільки данні обставини могли бути встановлені під час розгляду справи за ініціативи заінтересованих осіб та є новими доказами у справі. Нові докази не можуть бути підставою для перегляду рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає зазначеній нормі процесуального закону.

Рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами (ч. 1 ст. 423 ЦПК України).

Відповідно частини 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з роз'ясненнями викладеними в п.п. 3, 4, 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Тобто, для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами суд повинен враховувати не тільки ту обставину, що заявнику не було відомо про них на час розгляду справи, а і те, що такі обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Звернувшись до суду із вказаною заявою, відповідач посилається, як на нововиявлену обставину інформацію викладену в довідці Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області від 29.10.2019 № 40956.

В якій зазначено, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягується грошова компенсації вартості 1/2 квартири АДРЕСА_1 . в сумі 240 100,00 грн. та судового збору в розмірі 5 401,00 грн., із зазначенням про надходження на депозитний рахунок відділу коштів стягнутих із заробітної плати відповідача та перерахованих стягувачу (т. 2 а.с. 5, 6).

Колегія суддів вважає, що інформація викладена в довідці державної виконавчої служби від 29 жовтня 2019 року не є нововиявленою обставиною, оскільки на час розгляду справи відповідачу вже було відомо про утримання з нього коштів на користь ОСОБА_2 за рішенням суду, на що він посилався заперечуючи проти позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що відповідач не був позбавлений можливості подати до суду докази, про які йому було відомо на час розгляду справи, у тому числі відомості з бухгалтерії за місцем роботи про утримані із його заробітної плати кошти в рахунок погашення боргу стягувачу ОСОБА_2 та/або заявляти відповідні клопотання про витребування зазначеної інформації.

Обставина, на яку посилається апелянт зокрема на факт стягнення частини заробітної плати на погашення боргу в межах виконавчого провадження № 50455087, за своєю правовою природою не є нововиявленою, і не дає підстави для перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення суду від 04 грудня 2018 року.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 147/325/13-ц від 14 лютого 2018 року.

Аналогічне твердження також міститься у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року по справі № 363/2936/15-ц.

Разом з цим, неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами (Постанова ВС від 21 лютого 2018 року справа № 454/3003/14-ц.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Стосовно доводів апелянта про те, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 подавав клопотання про витребування доказів, що було відхилено судом, колегія суддів зазначає наступне.

Процесуальні недоліки розгляду справи, зокрема неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів, не вважаються нововиявленими обставинами, проте, можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку. Обставини, які могли бути встановлені при всебічному та повному з`ясуванні судом обставин справи, не є нововиявленими обставинами.

З урахуванням викладеного, зазначені відповідачем обставини у цій справі суд не може розцінювати, як нововиявлені, оскільки, згідно вимог діючого законодавства до таких не відносяться, у зв`язку з чим заява задоволенню не підлягає.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що суд першої інстанції не дослідив усі обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі норм матеріального та процесуального права з урахуванням вимог законодавства. Будь яке інше рішення не відповідало б вимогам законності та обґрунтованості.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість ухвали не впливають.

Враховуючи обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача та відповідача, колегія суддів вважає апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, ухвалу без змін.

Керуючись ст. 268 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 05.02.2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19 червня 2020 року.

Головуючий Д. Р. Гаращенко

Судді Т. О. Невідома

А.А. Пікуль