20.11.2020 Єдиний унікальний № 371/877/20
Провадження №2/371/664/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Гаврищука А.В.,
за участі:
секретаря судових засідань Семерей Л.М.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миронівка в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

І.Короткий зміст позовних вимог.
До Миронівського районного суду Київської області 14 вересня 2020 року звернулася ОСОБА_1 (далі позивач) із позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач) про визнання особи такою, що втратив право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 .
У належній їй квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_3 , який був бувшим власником вищевказаної квартири. Після продажу квартири відповідач не знявся з реєстрації. Крім того, за місцем реєстрації відповідач не проживає, місце проживання його невідоме.
Реєстрація відповідача за зазначеною адресою у належній позивачці квартирі створює їй перешкоди, незручності у здійсненні права володіння, користування та розпорядження майном, а тому у зв`язку із викладеними обставинами позивачка просить її позов задовольнити та усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою шляхом зняття ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання.

ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі.
Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 23 вересня 2020 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.
Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 16 жовтня 2020 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову.
У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві та просили визнати ОСОБА_3 , таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за адресою місця своєї реєстрації.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно із п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно поштового повідомлення днем проставлення відмітки про відсутність відповідача за вказаною адресою є 26 жовтня 2020 року.

За таких умов суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності відповідача, який згідно вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України був повідомлений про день, місце та час підготовчого засідання належним чином.

Свідок ОСОБА_4 попереджений про кримінальну відповідальність за надання неправдивих свідчень, суду пояснив, що його дружина у травні 2017 року придбала у відповідача ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 при продажі квартири обіцяв знятися з місця реєстрації у цій квартирі, однак цього не зробив. При зустрічі зі свідком ОСОБА_3 повторно підтвердив, що змінить місце реєстрації, свідку відомо, що ОСОБА_3 звертався до Миронівської міської ради з даного приводу, але коли йому в раді повідомили, що необхідно надати довідку з військового комісаріату ОСОБА_3 більше цим не займався і на зв`язок не виходив.
Свідок ОСОБА_5 попереджений про кримінальну відповідальність за надання неправдивих свідчень, суду пояснив, що проживає в сусідній квартирі. Знає, що в 2017 році квартиру АДРЕСА_3 придбала ОСОБА_1 , яка разом з чоловіком робили в ній ремонт, міняли двері, замки. Жодних речей у ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_3 немає тому, що перед продажем квартира була в дуже поганому технічному стані, самого ОСОБА_3 а ні в квартирі, а ні поблизу свідок не бачив продовж кількох років.
Свідок ОСОБА_6 попереджений про кримінальну відповідальність за надання неправдивих свідчень, суду пояснив, що впродовж двох років винаймає квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 . Протягом цього часу ОСОБА_3 жодного разу у квартирі не бачив, його речі в картирі відсутні.
Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

IV. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області 19 травня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за номером № 1328, позивач ОСОБА_1 , придбала у ОСОБА_3 , в приватну власність квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 13).
Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23 травня 2017 року підтверджено, що право приватної власності позивача ОСОБА_1 на вказане нерухоме майно 19 травня 2017 року було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області за індексним номером 87844926 (а. с. 14).
Згідно довідки виконавчого комітету Миронівської міської ради від 13 серпня 2020 року №02-50/2256, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до п. 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 7 лютого 2014 року, оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК України), то власник на підставі статті 391 ЦК України не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі -ЖК УРСР).

У зв`язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини 1 статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Оскільки відповідач вказану квартиру, згідно договору купівлі-продажу від 19 травня 2017 року, продав позивачу, даний договір не визнано судом недійсним,у нього припиняється право користування спірною квартирою, а відтак і належні правові підстави для проживання в ній.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного суду від 25 липня 2018 року № 638/13030/13-ц «Якщо квартира набута на законних підставах, покупець має право виселити усіх зареєстрованих у ній осіб, в тому числі і членів сім`ї продавця, без надання іншого житлового приміщення»

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про те, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити, оскільки позивачу на праві власності належить вказана квартира. Відповідач права власності на будь-яку частину квартири не має та в ній не проживає, домовленості між сторонами щодо порядку користування квартирою не досягнуто. Наявність реєстрації відповідача у квартирі за вказаною адресою чинить позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні належним їй на праві власності майном.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід також стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76 - 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 - 265, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.
Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_3 права користування та розпорядження квартирою під номером АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у виді квартирою під номером АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Миронівський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідач:ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 20.11.2020.

Суддя: (підпис) А.В.Гаврищук

Згідно з оригіналом
Суддя: А.В. Гаврищук