УХВАЛА

03 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 523/3715/15-ц

провадження № 61-14983ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 30 червня 2015 року в цивільній справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 березня 2015 року у задоволенні заяви ПАТ «Державний ощадний банк України» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 30 червня 2015 року ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 20 березня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким заяву ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа № 2-2442/09, виданого 03 червня 2009 року Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення № 7860 заборгованості у розмірі 453 636,59 грн.

Поновлено ПАТ «Державний ощадний банк України» пропущений строк для пред`явлення до виконання дубліката виконавчого листа № 2-2442/09, виданого 03 червня 2009 року Суворовським районним судом м. Одеси.

09 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 30 червня 2015 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В касаційній скарзі заявником порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Як на причини пропуску строку на касаційне оскарження заявник посилалася на те, що про дату судового засідання не була повідомлена, судової повістки не отримувала, під час ухвалення судового рішення в суді апеляційної інстанції вона не була присутня, копію оскаржуваної ухвали апеляційного суду отримано її представником 22 вересня 2020 року.

Проте наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження не можна визнати поважними, оскільки доводів про наявність підстав, передбачених частиною третьою статті 394 ЦПК України, для перевірки поважності причин пропуску вказаного процесуального строку, а саме неповідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи в суді апеляційної інстанції та виникнення обставин непереборної сили, касаційна скарга не містить. З наданих до матеріалів касаційної скарги копій рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення не вбачається, що саме було направлено на адресу заявника та з яких причин поштові відправлення були повернуті до Апеляційного суду Одеської області.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Виходячи з викладеного, заявнику необхідно навести причини пропуску строку на касаційне оскарження, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, та надати докази поважності пропуску строку на касаційне оскарження.

За правилами частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

З урахуванням вищенаведеного, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку на усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 30 червня 2015 рокув частині видачі дубліката виконавчого листа залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш