Справа № 450/3754/20 Провадження № 2/450/1782/20
УХВАЛА

10 листопада 2020 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Мельничук І. І.

при секретарі Покидько Л. Р.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, в якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача суму основного боргу в розмірі 3858664,50 (три мільйони вісімсот п`ятдесят вісім тисяч шістсот шістдесят чотири гривні 50 копійок) гривень, що еквівалентно 135000,00 (сто тридцять п`ять тисяч) доларів США на момент подання позову; стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 10510,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0973 площею 0, 0478 га; земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1193 площею 0, 0014 га; земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1195 площею 0, 0089га; житловий будинок загальною площею 163,8 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку кадастровий номер :01.001:1137 площею 0,0681га; земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1122 площею 0,005 га; земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1105 площею 0,1061 га; земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1102 площею 0,0175 га; земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1118 площею 0,0017 га; земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1091 площею 0,0118 га; земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1092 площею 0,0244 га; земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1094 площею 0,0202 га.

В обґрунтування зазначає, що ОСОБА_1 , дав в борг ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 135000,00 (сто тридцять п`ять тисяч) доларів США. Відповідачем були взяті на себе зобов`язання повернути вказану суму до 30 березня 2020 р. На підтвердження виникнення зобов`язання відповідачем надані розписки від 17.12.2019р. на суму 35000 (тридцять п`ять тисяч) доларів США та від 28.12.2019 р. на суму 100000 (сто тисяч) доларів. Позивач неодноразово намагався владнати конфлікт в досудовому порядку, а саме: звертався з проханням віддати позичені кошти. Проте, відповідач привласнив кошти та безпідставно ними користується на власний розсуд, ігноруючи права власника цих коштів, а також посилається на важкий економічний стан, як на підставу невиконання своїх зобов`язань. Оскільки відповідач повідомлений про намір позивача звернутись до суду із захистом його прав, є підозра в тому, що він має намір позбутись будь-якого наявного у нього майна. Зокрема ним 12.10.2020 року відчужена земельна ділянка кадастровий номер :06:000:0417 площею 7,5581 га, що підтверджується Інформаційною довідкою, яка була взята станом на 16.09.2020 року. Ще на три земельні ділянки та житловий будинок АДРЕСА_2 накладено обтяження (заборона відчуження), оскільки відповідач позичив значні суми коштів і в інших фізичних осіб. Така позиція відповідача може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву відповідача про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що така не підлягають до задоволення з таких підстав.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначає, види заходів забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Разом з тим, заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по справі, предметом якої є стягнення боргу, що є безпосередньою метою забезпечення позову як інституту цивільного процесуального законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник вправі вільно розпоряджатись своєю власністю.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

В заяві про забезпечення позову заявник самостійно припускає, що вартість об`єктів нерухомого майна, що належить відповідачу, та на які просить накласти арешт позивача, а саме: земельних ділянок, загальний розмір яких 0,3129 га, за приблизними ринковими цінами становить 93000 дол. США (3000 дол. США за 0,01 га) та будинку 82000 дол. США (500 дол. США за 1 кв. м.), що очевидно без детальних розрахунків значно перевищує ціну позову, з яким звертається позивач до суду.

Матеріали справи не містять відомостей щодо ринкової вартості зазначених об`єктів нерухомого майна, що належить відповідачу та унеможливлює за таких обставин суд визначити співмірність між заявленими позовними вимогами та способом та обсягами забезпечення позову, в якому такі вимоги заявлені.

Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Суд відмовляючи в задоволенні заяви звертає увагу, що позивачем не доведено, що спосіб забезпечення позову є розмірним із предметом спору.

Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки наявні спірні правовідносини щодо стягнення боргу, відповідачем обґрунтовано не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у справі та, як вбачається з матеріалів справи, призвести до порушення його прав та законних інтересів, враховуючи те, що вид забезпечення позову запропонований відповідачем у заяві про забезпечення позову суд вважає таким, що не співвідноситься із заявленими позивачем позовними вимогами, правову природу інституту забезпечення позову, що полягає у передбаченому законом механізмі забезпечення виконання рішення суду з метою захисту прав сторони позивача, позовні вимоги заявлені у справі, що розглядається, а також те, що право власності особи є непорушним, суд прийшов до висновку, що в задоволенні вказаного клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153, 259, 260 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст складено 10.11.2020 року.

СуддяІ. І. Мельничук