Справа №442/1396/17
Провадження №2/442/39/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді: Кучаковського Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання: Кравців Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, -

за участю представників

від позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_3

від відповідача: ОСОБА_4

в с т а н о в и в :

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з боржника ОСОБА_5 заборгованості по сплаті аліментів за періоди з відомими його доходами в сумі 11 848,4 Євро, що станом на момент подання позовної заяви 21.02.2017 за курсом НБУ складає: 11 848,4 Євро х 28,69 = 339 930 грн 60 к. В обгрунтування позову зазначає, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської обл. від 27.11.2007 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було зобов`язано до сплати аліментів на утримання сина, 2000 р.н. у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку/доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачем вчасно був отриманий та пред`явлений до виконання до ВДВС Дрогобицького МРУЮ виконавчий лист для примусового виконання даного рішення. Була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Також 04.04.2008 відділом ДВС позивачу була видана довідка про те, що боржник з моменту вступу рішення суду в законну силу 07.10.2007 його не виконує та аліменти за 6 місяців жодного разу не сплатив. Так як в процесі виконання рішення ВДВС було з`ясовано, що боржник за адресою, вказаною у виконавчому листі: АДРЕСА_1 , - не проживає, а постійно перебуває за межами України, в Королівстві Іспанія, то їй було роз`яснено про неможливість виконання судового рішення ВДВС та про необхідність передачі даного судового рішення для виконання по місцю постійного проживання боржника згідно Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей, в якій передбачено, що заявники звертаються з відповідними заявами про стягнення аліментів через Центральні органи держави, це гарантує заявнику отримання компетентної допомоги, а органам дає змогу взаємно контролювати хід виконання справи.Тому ОСОБА_1 було зібрано пакет необхідних документів, здійснено їх переклад на іспанську мову, нотаріально завірено та передано до Мінюсту України. Вказує, що в серпні 2008 отримала лист, в якому зазначено, що 04.08.08 Мінюстом України передано пакет документів для виконання компетентним органам Іспанії. 16.07.2009 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської обл. було прийнято рішення про зміну розміру аліментів в сторону збільшення до 1/3 частини від усіх видів заробітку/доходу. Боржник дане рішення оскаржував в апеляційній та касаційній інстанціях, але рішення суду першої інстанції залишилось в силі і 06.10.2009 воно вступило в законну силу. Т .я . боржник і надалі продовжував перебувати в Королівстві Іспанія , позивачем знову було зібрано необхідний пакет документів, здійснено їх переклад, нотаріально завірено та передано, разом з квитанціями про понесені витрати, до Мінюсту України. 10.09.2010 Мінюст України повідомив ОСОБА_1 листам про передачу документів в Іспанію. Незважаючи на те, що боржнику було достеменно відомо про прийняті судові рішення щодо його обов`язку сплачувати аліменти, він їх вперто не виконував. Так, 02.08.2009 у своїй заяві на ім`я мера м. Дрогобича він заявив, що йому відомо про те, що повинен платити аліменти в розмірі 1/4 від зарплати в Іспанії, але він цього робити не буде. Позивачем постійно надсилалися запити до Мінюсту України з проханням звернутися до компетентних органів Іспанії з проханням повідомити про хід виконання клопотання про визнання та виконання вказаних судових рішень на території Іспанія. Вказує, що В 2010 році Дрогобицьким міськрайонним судом було здійснено судовий запит до компетентних органів Іспанії з проханням надати дані про дійсні доходи боржника за 2007-2009 і майно та з отриманих документів відомо, що боржник отримав за 2007 загальний дохід в сумі 13 651,37 євро, за 2008 - 14 968,34 євро, має авто „Opel Vectra A Fastback" та „Ford Turismo Escort", рахунок в банку та щомісячно сплачує іпотечний кредит в розмірі 561,90 євро/міс за квартиру вартістю 99 000 євро. Тобто у боржника були усі можливості для належного виконання рішень судів про сплату аліментів, але він їх свідомо не виконував. 18.01.2013 рішенням суду 1-ої інстанції Монкада Валенсія було визнано та допущено до виконання на території Іспанії рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 16.07.2009 та зобов`язано ОСОБА_2 здійснити оплату сум, які він винен як аліменти з червня 2009 плюс судові витрати згідно даного рішення. Дане рішення є остаточним та оскарженню не підлягає. Але боржник і це рішення свідомо не виконує, хоча в своїй позовній заяві від 21.08.2013 про зміну розміру аліментів та встановлення їх в сумі 500 грн/міс, підтвердив, що винен аліменти в сумі кількох тисяч євро. В процесі розгляду даної цивільної справи (№ 442/5879/13-ц) було достеменно встановлено, що боржник офіційно працював з травня 2011 по березень 2013 на автозаправній станції „GUERCO" і отримав зарплату за цей період в сумі 23 167,48 євро, а після винесення іспанським судом рішення, звільнився з роботи за власним бажанням, оскільки вважав, що, будучи безробітним, матиме беззаперечне право на зменшення розміру аліментів та несплату їх взагалі. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 30.03.2015, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 03.07.2015, боржнику відмовлено в задоволенні його позову, проте боржник і надалі свідомо продовжує ухилятися від їх виконання, хоча йому неодноразово було роз`яснено, що виконання рішень судів по сплаті аліментів ні в якій мірі не залежить від наявності відкритого чи закінченого виконавчого провадження, рішення судів стосується конкретно його та його доходів і ні в якій мірі не залежить від місця отримання таких і тільки у випадку наявної затвердженої судом ухвали про відмову стягувача від отримання аліментів, він перестає сплачувати такі. Наголошує, що у зв`язку з тим, що боржник і далі продовжує перебувати в Королівстві Іспанія, в Україні перебуває лише кілька днів протягом року, що підтверджується довідкою з Державної прикордонної служби України, і позивачем були виконані усі вимоги Конвенції про стягнення аліментів за кордоном, консульським працівником Посольства України в Королівстві Іспанія для вирішення цієї проблеми, була проведена бесіда з начальником відділу з питань аліментів Департаменту з міжнародного співробітництва Міністерства юстиції Іспанії щодо стягнення аліментів з боржника, оскільки рішення суду, проголошеного іменем України, не виконується 10 років: Іспанська сторона вважає за можливе та доцільне визначення українським судом конкретної суми заборгованості по аліментах, починаючи з судового рішення від 27.11.2007 на основі вимог внутрішнього законодавства України, але враховуючи реальні доходи боржника ОСОБА_2 , отримані ним на території Іспанії, т.я. норми іспанського законодавства щодо визначення суми від встановленої частки доходів є складними. Вказує, що на даний момент, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів за період з 07.10.2007 по 31.01.2017 розрахована позивачем на основі наявних у неї даних про його доходи та складає 11 848,4 євро, що станом на 21.02.2017 за курсом НБУ складає 11 848,4x28,69 = 339 930,60 грн, а тому просить позов задовольнити.

Представник відповідача 11.05.2018 подав до суду заперечення на позовну заяву, у яких зазначив, що обов`язок зі сплати аліментів та їх розмір визначені раніше ухваленими преюдиційними рішеннями суду і не є предметом цієї справи, для контролю за регулярністю стягнення аліментів було відкрито виконавче провадження № 25780960, яке з 11.04.2011 відкрито та ведеться безперервно, у матеріалах виконавчого проваження відсутній розрахунок по сплаті аліментів, який би встановлював наявність у ОСОБА_2 заборгованості з аліментів, а останній розрахунок, який містив дані про наявність заборгованості (у тому числі всі ті дані, на які посилається позивач), був відповідачем оскаржений у судовому порядку та скасований ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.03.2018, у межах цієї же справи № 442/540/18 було винесено ухвалу про забезпечення скарги від 16.02.2018, яка є діючою та якою Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області заборонив приймати, затверджувати, ініційовувати чи реалізовувати органу та (чи) особі, що здійснює примусове виконання судового рішення на підставі виконавчого листа № 2-123/09, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 23.10.2010, будь-які заходи примусового виконання щодо ОСОБА_2 у ВП 25780960, підставою здійснення яких виступав би розрахунок заборгованості по аліментах. Наголошує, щ озгідно з наявними у них даними, які м виклали у сформованому Розрахунку зі сплати аліментів боржником ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за період з 06.10.2009 по березень місяць 2018 року, у ОСОБА_2 наявна переплата у розмірі 19 090 грн 33 к., а за період 2007-2009 років ОСОБА_2 також справно й із переплатами поступали аліменти у користь ОСОБА_1 , про що свідчать власноручно написані стягувачем розрахунки, які вона подавала до Відділу-служби у справах дітей Дрогобицької міської ради, копії квитанцій міжнародних грошових переказів, квитанцій держпідприємства „Укрпошта". А тому наголошує, що у ОСОБА_2 відсутня заборгованість зі сплати аліментів.15.05.2018 ОСОБА_1 подала відзив на заперечення відповідача, у якому вказала, що 30.09.2014 ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду по ц/справі № 442/3942/14-ц відповідачеві відмовлено в задоволенні його скарги на дії державного виконавця та визнанні у нього переплати по сплаті аліментів згідно рішення суду від 16.07.2009. 19.04.2016 ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду по ц/справі № 442/4653/15-ц відповідачу відмовлено в задоволенні його скарги на дії державного виконавця та визнанні у нього переплати по сплаті аліментів згідно рішення суду від 16.07.2009.21.03.2018 ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду по ц/справі № 442/540/18 відповідачу відмовлено в задоволенні його скарги на дії державного виконавця та визнанні у нього переплати по сплаті аліментів згідно рішення суду від 16.07.2009, а розрахунок заборгованості по сплаті аліментів від 15.12.2017, здійснений Дрогобицьким МВ ДВС, скасовано лише на тій підставі, що виконавець суму боргу обчислила в евро, а не в гривнях. З відмовою у визнанні судом переплати по сплаті аліментів боржник погодився, ухвалу від 21.03.2018 не оскаржував, але вона не вступила в законну силу, т.я. її оскаржила позивач. Вказує, що додані до відзиву представником боржника розрахунок зі сплати аліментів, не є дійсним, т.я. написаний ним особисто, і не визнаний ані ДВС, ані судом. А те, що боржник „добровільну оплату за навчання" в квітні 2017 зазначив як аліменти, взагалі знаходиться за межами здорового глузду, так як оплата була проведена на р/рахунок медичного коледжу Монада, а не на депозитний рахунок ДВС, тому і їй ці кошти перераховані не були і тому до аліментів вони абсолютно жодного відношення не мають. Вказує, що в квитанції про призначення цього платежу він написав вигаданий ним безглуздий в юриспруденції термін - „додаткові аліменти", а перед цим впродовж 2-х років заставляв д/виконавця кошти в розмірі 1 300 грн, які боржник переказав згідно ухвали Дрогобицького суду по справі за його позовом до ОСОБА_1 про оспорення батьківства, для оплати проїзду її і сина в Київ для проведення генотипоскопічної експертизи, зарахувати як аліменти. Для цього, навіть, сфабрикував довідку з ЦПЗ № 3, в якій оператор центру, піддавшись на брехню представника, бездумно написала, що ці кошти є аліментами. Після проведеної керівництвом ЦПЗ № 3 перевірки дана довідка була відкликана. Вказує, що копії 5 поштових квитанцій укрпошти не містять ані дати відправлення, ані її поштової адреси - вказано лише „ Дрогобич ОСОБА_1 " і тому не можуть виступати доказами, т.я. невідомо, на яку адресу були відправлені ці кошти. А копії квитанцій міжнародних грошових переказів, які до органу опіки надав боржник, а не позивач, т.я. усі вони іспанською мовою і свідчать про відправлення грошей боржником з Іспанії, що підтверджується і мовою квитанцій, і підписом боржника, а не її, тому їх у неї апріорі ніколи не могло бути, і додати їх вона ніяк не могла. Переказ від 09.10.2007 позивач не отримала, т.я. цілий жовтень 2007 була з сином у Львові в лікарні після невдало проведеного у вересні 2007 щеплення, яке спровокувало жахливі приступи бронхіальної астми, про що ще тоді повідомила боржника. Вказує, що листок із назвою „аліменти", який до органу опіки надала мати боржника, а не позивач, і яка сама його і заповнила. З цього листка видно, що за 2008 рік боржник лише раз переслав гроші на ліки в лютому, що ОСОБА_1 ніколи не заперечувала і про що зазначила у своєму листі „перекази від ОСОБА_2 ".

17.03.2020 ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила в порядку ст. 132 ЦПК України звернутися з судовим дорученням про міжнародну правову допомогу до компетентних органів (в тому числі і фіскальних) Іспанії з метою встановлення дійсних доходів і майнового стану відповідача ОСОБА_2 , а саме: помісячну зарплату за період з 07.10.2007 по 22.06.2018; податкові декларації за 2007 - 2018 роки включно; розміри компенсацій при звільненні з роботи, допомоги/ позики/субсидії по бе і втраті працездатності із зазначенням періодів отримання таких; вказати періоди, під час яких відповідач не працював чи був безробітнім; дані з банку САМ S.A.U. (de Banco САМ S.A.U) і банку Сабадель ( de Banco de Sabadel ) про фактичні щомісячні платежі з погашення іпотечних кредитів, починаючи з жовтня 2007 і по 22.06.2018 включно; дані по депозитному рахунку за № НОМЕР_1 в банку BANKIA S.A. за адресою SERRERIA C/V MARTI GRAJALES - VALENCIA 46022; дані по депозитному рахунку № НОМЕР_8, переведений на рахунок НОМЕР_9 Банку САМ (de Banco САМ S.A.U), який переведений рахунок НОМЕР_10; після отримання відповіді від іспанської сторони з необхідними даними, уточнити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з 07.10.2007 по 22.06.2018; стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість по сплаті аліментів за періоди з відомими його доходами у сумі 11 848,4 євро; після уточнення доходів відповідача, стягнути з нього недораховані кошти.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.02.2018 постановлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів з 07.10.2007 по 31.01.2017 - поновити; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

08.03.2018 судом було проведено судове засідання.

Згідно ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, подана 17.03.2020 ОСОБА_1 заява про збільшення позовних вимог залишається судом без розгляду.

Також судом відхилено клопотання позивача про витребування доказів, оскільки судом встановлено факт зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

Так ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.04.2017 у справі № 442/1396/17 було постановлено звернутися з судовими дорученнями про надання правової допомоги до компетентних органів Королівства Іспанії з метою встановлення дійсних доходів та майнового стану з 06.10.2007 і по даний час ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, дозвіл на проживання в Іспанії НОМЕР_11 АДРЕСА_3 , зокрема:

1. інформацію про помісячну заробітну плату з жовтня 2007 року і по 31.01.2017;

2. податкові декларації за 2009-2017 роки;

3. розмір нарахованих компенсацій при звільненні, допомоги у зв`язку з безробіттям, втраті працездатності, а також розмір відрахувань по системі пенсійного та медичного забезпечення;

4. розмір середньомісячної заробітної плати (за статистикою) по місцю проживання (перебування) боржника, а саме Іспанія, Валенсія, Монкада, з 2009 по 2017 роки;

5. довідку з банку SABADEL, S.A., про щомісячні фактичні погашення іпотечного кредиту за період 2007-2017 роки;

6. довідку про вартість майна - квартири, автомобілів тощо.

Зобов`язати ОСОБА_1 надати належним чином перекладені уповноваженим перекладачем на іспанську мову у 2-ох примірниках копії цієї ухвали.

Позивач здійснила переклад на іспанську мову ухвали та разом з отриманим запитом скерувала його до Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Вказаний запит не було виконано іноземною державою через зміну місця проживання ОСОБА_2 у Королівстві Іспанія.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.04.2017 у справі № 442/1396/17 було постановлено звернутися з судовими дорученнями про надання правової допомоги до компетентних органів Королівства Іспанії з метою встановлення дійсних доходів та майнового стану з 06.10.2007 і по даний час ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № посвідки на проживання на території Іспанії: НОМЕР_12, № паспорта громадянина України для виїзду за кордон: НОМЕР_2 , зокрема:

1. копії податкових декларацій за 2007-2017 роки включно;

2. копії контрактів під час роботи в різних компаніях та довідки про отримані в них місячні зарплати, починаючи з 08.10.2007 по 30.04.2018, в тому числі: в компанії „GESTION GASOLINERAS GUERCO SL", компанії „INGLES CONSTRUTE, SL";

3. період і розмір призначених допомог по безробіттю чи втраті працездатності;

4. дані про квартиру за адресою АДРЕСА_3 , в якій боржник був зареєстрований: хто був її власником і є власником тепер; за якими документами відбувалася реєстрація в квартирі: за правом власності, оренди, дозволом; статус квартири на 11.05.2018 - продана, подарована, конфіскована банком - коли і за яку суму;

5. дані про теперішнє місце проживання боржника - АДРЕСА_4, хто є її власником; за якими документами відбулася реєстрація: за правом власності, за договором оренди, за дозволом іншого власника, вказати кількість зареєстрованих в ній осіб; у випадку оренди вказати ціну оренди за місяць, загальну площу кількість кімнат; розмір щомісячних комунальних платежів за весь час проживання в ній і хто їх сплачує;

6. дані про автомобілі, які були у власності боржника, і які є на даний час: Ford Turismo „Escort" НОМЕР_3 , Opel Vectra A Fastback Turismo НОМЕР_13, якщо продані, то коли і за яку ціну;

7. дані про середньомісячну/середньорічну зарплату у провінції Валенсії за 2007-2017 роки.

Зобов`язано ОСОБА_1 надати належним чином перекладені уповноваженим перекладачем на іспанську мову у 2-ох примірниках копії цієї ухвали.

Позивач отримала копію ухвали для здійснення перекладу та запит суду відповідно до Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах від 18.03.1970.

22.10.2019 Дрогобицьким міськрайонним судом скеровано запит до Головного територіального управління юстиції у Львівській області з проханням повідомити про стан виконання ухвали суду від 30.05.2018 у справі № 442/1396/17.

Листом від 29.10.2019 № Ін. 26490/0/1-19/07-05 Головне територіальне управління юстиції у Львівській області повідомило, що протягом 2018 року та станом на даний час до управління юстиції інших судових доручень Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області не надходило про надання правової допомоги по вказаній справі не надходило.

В судовому засіданні позивач повідомила суду про те, що зверталася до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, проте доказів такого зверення суду не надала. Відтак суд вважає такі твердження позивача такими, що не відповідають дійсності, а її дії спрямованими на затягування розгляду справи, а отже такими, які суд розцінює як зловживання процесуальними правами.

Позивач та її представник у судових засіданнях просили позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував.

Заслухавши позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази, долучені до позову, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено і не заперечувалося сторонами, що згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.11.2007 у справі № 2-3609/2007 задоволено позов ОСОБА_1 та вирішено стягувати з ОСОБА_2 в її користь аліменти на сина ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.10.2007 до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.07.2009 у справі № 2-123/09, розмір аліментів, що стягуються вищевказаним рішенням суду від 27.11.2007, змінено з 1/4 частини всіх видів його заробітку на 1/3 частину всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 06.10.2009 апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 відхилено, а згадане рішення про збільшення розміру аліментів залишено без змін.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У відповідності зі ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем і відповідачем по даній справі згоди на виконання обов`язків по утриманню дітей не досягнуто.

Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач дійсно неналежно виконував, покладений на нього статтею 180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, оскільки сплачував стягнуті з нього рішенням суду аліменти нерегулярно, у зв`язку з чим має перед позивачем заборгованість по сплаті аліментів, проте щодо стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів.

В рамках даної справи заявлені вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів.

Крім того, суд враховує, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.02.2020 по цивільній справі № 442/2224/19 при визначенні розміру заборгованості зі сплати аліментів, нарахованих з 06.10.2009 до 01.05.2017, за несплату якої стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, взято до уваги розрахунок заборгованості по аліментах від 15.12.2017 № 09-13/В-7/, відповідно до якого старшим державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області Ільницькою О.І. при примусовому виконанні виконавчого листа №2-123/09, виданого 23.10.2009 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_17 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 06.10.2009 і до досягнення дитиною повноліття. Боржнику ОСОБА_2 нарахована заборгованість зі сплати аліментів до вказаного виконавчого листа станом на 01.12.2017 в сумі 8 941,33 євро та 248,45 грн. Також судом стягнено пеню, яка дорівнює 100% заборгованості розміру усієї заборгованості, а саме: 8 941,33 євро та 248,45 грн - пеня за прострочення сплати аліментів, нарахованих з 06.10.2009 до 01.05.2017, стягнення яких не проводилось, відповідно, до 28.11.2019.

Вказане рішення набрало законної сили 18.03.2020.

Відповідно до ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.06.2019 по справі № 442/3666/19 судом при розгляді матеріалів скарги ОСОБА_19 , ОСОБА_20 в інтересах боржника ОСОБА_2 на неправомірні рішення та дії державного виконавця в особі заступника начальника Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Мацюпи Андрія Адамовича, стягувач ОСОБА_1 , встановлено, що 14.01.2019 на виконання ухвали Дрогобицького міськрайонного суду від 28.11.2018, державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з 07.10.2007 - 06.10.2009. 29.01.2019 державним виконавцем здійснено уточнений розрахунок заборгованості по аліментах з 07.10.2007 - 06.10.2009, так як при складанні 14.01.2019 розрахунку було пропущено період з жовтня 2007 року по грудень 2008 року. Судом зроблено висновок, що із досліджених матеріалів справи вбачається, що дії державного виконавця повністю відповідають вимогам Закону України „Про виконавче провадження", так як вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, а тому підстав для задоволення скарги не має.

Таким чином даною ухвалою не скасовано розрахунок Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ Львівської області, відповідно до якого сума заборгованості по сплаті аліментів складає на 14.01.2019 за 2007 - 2008 роки в сумі 4 521,88 євро в гривнях становить 146 825,40 грн, за 2009 рік в сумі 3 606,88 грн.

Виходячи з вищенаведеного, положень сімейного законодавства та Закону України „Про виконавче провадження" у контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам підтверджено рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.02.2020 та ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.06.2019, а права стягувача аліментів є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість. Доказів іншого суду не надано.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі „Проніна проти України").

За таких обставин, у суду немає підстав вважати порушеним право ОСОБА_1 на отримання заборгованості по аліментам у порядку, визначеному ст.ст. 194-195 СК України, ст. 71 Закону України „Про виконавче провадження", а тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів - відмовити повністю.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на подання апеляційної скарги продовжується на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_6 ; РНОКПП НОМЕР_7 ).

Повний текст судового рішення складено та підписано 30.06.2020.

Суддя Ю.С. Кучаковський