Ухвала

23 листопада2020 року

м. Київ

справа № 428/8673/17

провадження № 61-16393ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 на постанову Луганського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , з позовом про стягнення боргу за договором позики.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 05 вересня 2008 року позичив ОСОБА_2 4 500,00 дол. США, які останній зобов`язався повернути до 01 січня 2009 року із додатковою умовою про сплату щомісячного проценту у розмірі 50,00 дол. США. Договір укладений в письмовій формі шляхом складення боржником розписки. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов згаданого договору, ОСОБА_1 просив суд стягнути на його користь суму заборгованості у розмірі 9 250,00 дол. США, що еквівалентно 238 026,15 грн, яка складається з: 4 500,00 дол. США - основний борг, 4 750,00 дол. США проценти за користування кредитом.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 21 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 05 вересня 2008 року у розмірі 238 026,16 грн, яка складається з заборгованості по основній сумі позики у розмірі 115 796,51 грн і заборгованості по процентам у розмірі 122 229,65 грн.

Постановою Луганського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 21 грудня 2019 року та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики від 05 вересня 2008 року борг у розмірі 4 700,00 дол. США, з яких: 4 500,00 дол. США - основний борг, 200,00 дол. США - проценти за період з 05 вересня 2008 року по 01 січня 2009 року. В іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся з касаційною скаргою на постанову Луганського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі. Крім того, просить скасувати постанову в частині розподілу судових витрат.

Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у цій справі складає 9 250,00 дол. США, що станом на час подання касаційної скарги (04 листопада 2020 року) еквівалентно 228 752,50 грн, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн х 250 = 525 500,00 грн), а тому постанова Луганського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року, відповідно до вимог ЦПК України, не підлягає касаційному оскарженню.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Луганського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик