Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження 2/229/518/2020

Справа № 229/6884/19

17 червня 2020 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Лебеженка В.О.

за участю секретаря

судового засідання Слободкіної Т.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів на неповнолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И В:

До Дружківського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів на неповнолітніх дітей.

В обґрунтування позовних вимог, зазначено, що 05 жовтня 2002 року позивач та відповідач по справі зареєстрували шлюб, про що у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського управління юстиції Донецької області зроблено відповідний актовий запис №347 від 05 жовтня 2002 року.

Від шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_5 , про що в книзі записів актів громадянського стану Дружківського міського відділу управління юстиції у Донецької області складено відповідний актовий запис №395 від 27 жовтня 2003 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька - ОСОБА_6 , про що в книзі записів актів цивільного стану Дружківського міського відділу управління юстиції у Донецькій області складено відповідний актовий запис №228 від 16 червня 2011 року.

01 листопада 2017 року рішенням Дружківського міського суду Донецької області шлюб між ними було розірвано.

09 листопада 2017 року за рішенням Дружківського міського суду Донецької області з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менш 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

12 грудня 2017 року Дружківським міським відділом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження згідно виконавчого листа №2/229/1734/2017 від 09 листопада 2017 року.

26 березня 2018 року постановою Головного державного виконавця Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області був накладений арешт на майно ОСОБА_3 .

Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду від 09 листопада 2017 року за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів у сумі 16500,00 грн. за період з 27 вересня 2018 року по березень 2019 року.

В березні 2019 року, відповідач запропонував позивачу відмовитися від отримання аліментів на утримання дітей в подальшому в рахунок передачі в право власності дітям1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, наявну заборгованість по аліментам відповідач пообіцяв виплати протягом 7 місяців, про що написав розписку від 20 березня 2019 року.

У зв`язку з тим, що раніше 28 березня 2018 року на все майно ОСОБА_3 державним виконавцем було накладено арешт, то укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на 1/2 частини квартири представлялось можливим. Через що позивач звернулась із заявою про закриття виконавчого провадження. При цьому, відповідач пообіцяв погасити заборгованість у розмірі 16500,00 грн. протягом 7 місяців із дня складання ним відповідної розписки, а саме 20 березня 2019 року.

На теперішній час заборгованість по виплаті аліментів яка утворилась за період з 27 вересня 2018 року по березень 2019 року у розмірі 16500,00 грн. не відшкодована відповідачем.

Просить суд, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість по аліментам на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 16500,00 грн.

08 листопада 2019 року ухвалою Дружківського міського суду Донецької області позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху та позивачу було надано строку для усунення недоліків зазначених в ухвалі суду (а.с.36).

26 листопада 2019 року на адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків вказаних в ухвалі суду від 08 листопада 2019 року (а.с.40)

21 січня 2020 року ухвалою Дружківського міського суду Донецької області було прийнято позовну заяву до провадження, відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.43).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, зазначивши наступне. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2002 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_5 2003 року народження та ОСОБА_6 2011 року народження. 09 листопада 2017 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання їх спільних дітей. Приблизно у березні 2019 року ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_1 відмовитися від отримання аліментів в подальшому на утримання їх дітей в рахунок передачі в право власності дітей 1/2 частини квартири, розташованої по адресу АДРЕСА_1 . Однак, через те, що відповідач мав заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 16500,00 грн., державним виконавцем на все майно ОСОБА_3 було накладено арешт. В подальшому ОСОБА_3 написав розписку, відповідно до якої зобов`язався погасити заборгованість у розмірі 16500,00 грн., яка малася станом на березень 2019 року, протягом семи місяців. Після чого, ОСОБА_1 написала заяву про повернення їй виконавчого листа. 21 березня 2019 року виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання дітей був повернутий стягувачу. 01 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на 1/2 частину квартири. Проте, станом на теперішній час заборгованість по аліментам, яка утворилась в період з 27 вересня 2018 року по березень 2019 року, тобто до укладання вказаного договору відповідачем не відшкодована. Вважають, що відповідач повинен сплатити заборгованість по аліментам у розмірі 16500,00 грн., оскільки вказана сума не входить до умов договору про припинення права на аліменти для дитини.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 позвоні вимоги не визнали та пояснили, що дійсно ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 . Від шлюбу мають спільних дітей: ОСОБА_5 2003 року народження та ОСОБА_6 2011 року народження. За рішенням Дружківського міського суду Донецької області з нього стягувались аліменти на утримання дітей. Станом на березень 2019 року він мав заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 16500,00 грн. Приблизно у березні 2019 року він звернувся до позивачки з пропозицією щодо укладення договору про припинення права на аліменти в рахунок передачі права власності на 1/2 частину квартири. Через наявність заборгованості по сплаті аліментів на його майно був накладений арешт. З метою зняття арешту накладеного державним виконавцем, він написав розписку від 20 березня 2019 року, відповідно до якої зобов`язався погасити наявну у нього заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 16500,00 грн. протягом семи місяців. 01 квітня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на 1/2 частину квартири. Вважають, що сума заборгованості, яка утворилась за період з 27 вересня 2018 року по березень 2019 року у розмірі 16500,00 грн. увійшла в рахунок передачі 1/2 частки квартири, а розписка була написана з метою зняття арешту з квартири. Просять у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Положеннями ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 з 05 жовтня 2002 року по листопада 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.11,14-15).

Від шлюбу мають двох спільних дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 та свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 (а.с.12-13).

Згідно рішення Дружківського міського суду Донецької області від 09 листопада 2017 року з відповідача ОСОБА_3 було стягнуто щомісячно аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 10 жовтня 2017 року (а.с.16).

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 14 грудня 2017 року (ВП №55326189) головним державним виконавцем Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2/229/1734/2017 виданого 09 листопада 2017 року Дружківським міським судом Донецької області щодо стягнення аліментів в розмірі 1/3 частині на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягувач ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_3 (а.с.19).

Постановою державного виконавця від 26 березня 2018 року (ВП №55326189), було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_3 , оскільки останній має заборгованість зі сплати аліментів, яка складає понад шість місяців (а.с.20).

В ході розгляду справи, судом встановлено, що заборгованість по аліментам на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка виникла за період з 27 вересня 2018 року по березень 2019 року складає в сумі 16500,00 грн.

В березні 2019 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до позивача ОСОБА_1 з пропозицією щодо укладення договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на 1/2 частину квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

20 березня 2019 року відповідач ОСОБА_3 склав розписку, якою зобов`язався здійснити виплату заборгованості по аліментам на утриманні дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в сумі 16500,00 грн. протягом семи місяців (а.с.25).

Відповідно до постанови державного виконавця Дружківського відділу від 21 березня 2019 року (ВП №55326189), встановлено, що до відділу надійшла письмова заява стягувача від 20.03.2019 року про повернення виконавчого документа (а.с.24).

01 квітня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку передачею права власності на 1/2 частину квартири (а.с.26-27).

Вищезазначені обставини справи, які встановлено в судовому засіданні в ході розгляду цивільної справи, сторонами не оспорюються та визнаються.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.82 ЦПК України).

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положеннястатті 8 Закону України «Про охорону дитинства`батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору; Набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно. У разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов`язується самостійно утримувати її; Укладення договору не звільняє того з батьків, хто проживає окремо, від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину (ч.ч. 1-3 ст.190 СК України).

В свою чергу, відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначили, що сума заборгованості яка утворилась за період з 27 вересня 2018 року по березень 2019 року у розмірі 16500,00 грн. входить в рахунок передачі 1/2 частки квартири, а тому відсутні підстави щодо виконання взятих на себе зобов`язань за розпискою від 20 березня 2019 року.

Проте, суд не може погодитися з такою позицією відповідача та його представника виходячі з наступного.

Як встановлено судом, 01 квітня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку передачею права власності на 1/2 частину квартири.

Згідно п.1 вказаного договору предметом договору є 1/2 частина квартири розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_3 передає, а ОСОБА_1 приймає в ріних частинах на кожну дитину, а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 1/4 частину квартири, та зобов`язується самостійно їх утримувати. У зв`язу з укладанням цього договору обов`язок сплачувати аліменти на малолітню ОСОБА_6 та неповнолітнього ОСОБА_5 припиняється.

Пунктом 4 згаданого договору визначено права та обов`язки сторін: п.п.4.1. ОСОБА_1 зобов`язана самостійно утримувати дітей - ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , до досягнення ними повноліття; п.п.4.2. ОСОБА_1 може використовувати частину квартири для проживання разом з дітьми; п.п.4.3. ОСОБА_3 має право вимагати у судовому порядку визнання цього договору недійсним у разі виключення його імені як батька з актового запису дітей; п.п.4.4. ОСОБА_3 має право вимагати розірвання цього договору у разі невиконання ОСОБА_1 обов`язку по утриманню дітей (а.с.26-27).

Між тим, відповідач ОСОБА_3 має заборгованість по аліментам на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка виникла за період з 27 вересня 2018 року по березень 2019 року складає в сумі 16500,00 грн.

Відповідно до ч.4 ст. 194 СК України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.

З метою вчинення вищезазначеного правочину, відповідач ОСОБА_3 , 20 березня 2019 року склав розписку, відповідно до якої зобов`язався здійснити виплату заборгованості по аліментам на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в сумі 16500,00 грн. протягом семи місяців. Станом на теперішній час вказана сума заборгованості по аліментам відповідачем на користь позивач не сплачена.

Згідно ч.1 ст.8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України).

Відповідно до ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до ст.ст. 526,527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. ст.610, 612 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що твердження відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 , про те, що що сума заборгованості яка утворилась за період з 27 вересня 2018 року по березень 2019 року у розмірі 16500,00 грн. входить в рахунок передачі 1/2 частки квартири є помилковими, оскільки взяті на себе зобов`язання відповідачем щодо погашення заборгованості зі сплати аліментів відповідно до розписки від 20 березня 2019 року, належним чином невиконанні.

При цьому складання розписки щодо погашення заборгованості мало місце 20 березня 2019 року, в той час, як договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку передачею права власності на 1/2 частину квартири був укладений між сторонами 01 квітня 2019 року, тобто розписка складена відповідачем до укладання зазначеного договору.

Водночас, в умовах договору відсутні застереження щодо права відповідача не погашати наявну у нього заборгованість за період з 27 вересня 2018 року по березень 2019 у розмірі 16500,00 грн.

А тому, наявність укладеного договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку передачею права власності на 1/2 частину квартири, не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати заборгованість зі сплати аліментів за період 27 вересня 2018 року по березень 2019 у розмірі 16500,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За встановлених обставин, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів на неповнолітніх дітей у розмірі 16500,00 грн., а позовна заява підлягає задоволенню.

Згідно ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 13, 76-80, 89, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів на неповнолітніх дітей - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ) заборгованість по аліментам на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка виникла за період з 27 вересня 2018 року по березень 2019 року в сумі 16500 (шістнадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення складені в нарадчій кімнаті 17 червня 2020 року.

Повний текст рішення суду складено 22 червня 2020 року.

Суддя: В.О.Лебеженко