Справа № 573/1137/20
Номер провадження 2/573/300/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

11 листопада 2020 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.,

за участю секретаря: Терещенко О.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білопіллі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Білопільська районна державна нотаріальна контора Сумської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Враховуючи складність у виготовленні повного тексту судового рішення, що потребує значного часу в обґрунтування доводів сторін, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення буде виготовлено протягом десяти днів.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адреса: АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_3 ), третя особа - Білопільська районна державна нотаріальна контора Сумської області (юридична адреса: 41800, Сумська область, м. Білопілля, вул. Торгова площа, 4, кв. 1) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст судового рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення його вступної та резолютивної частин.

Суддя

Справа № 573/1137/20

Номер провадження 2/573/300/20

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст рішення)

11 листопада 2020 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.,

за участю секретаря: Терещенко О.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білопіллі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Білопільська районна державна нотаріальна контора Сумської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Білопільського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовна заява вмотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її двоюрідна баба по лінії батька ОСОБА_3 після смерті якої відкрилася спадщина на все її майно. За життя остання склала заповіт, яким все своє майно заповіла онукові ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Вказує, що з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі до нотаріуса не зверталася, оскільки вважала, що її брат прийняв спадщину. В лютому 2020 року позивач дізналася, що ОСОБА_4 за життя не оформив свої спадкові права за заповітом після смерті баби. Крім того, зазначає, що їй випадково стало відомо, що син її рідного брата ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з чим була відкрита спадкова справа №65469212. На даний час ОСОБА_1 має намір прийняти спадщину, що залишилась після смерті баби, але при зверненні до нотаріуса їй було відмовлено в оформленні спадщини через пропуск встановленого законом строку для звернення. Причиною пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначила те, що була переконана, що її рідний брат прийняв спадщину. Посилаючись на викладене, позивач просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_3 .

На підставі ст. 14 ЦПК України справа передана на розгляд судді Білопільського районного суду Терещенко О.І.

Ухвалою судді Терещенко О.І. від 02 липня 2020 року заявлено самовідвід (а. с. 19-20).

На підставі проведення повторного автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Черкашиній М.С. ( а.с. 24)

Ухвалою від 03 липня 2020 року цивільну справу призначено до підготовчого засідання за вказаним вище позовом, яке в подальшому відкладено (а. с. 26-27).

05 жовтня 2020 року у справі закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 09-30 год. 11 листопада 2020 року ( а. с. 86-87).

У судовому засідання позивач ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Зокрема пояснила, що зповажних причин пропустила строк звернення із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті своєї баби ОСОБА_3 , так як її брат ОСОБА_4 ( батько відповідача) увів її в оману, сказавши, що після смерті баби вступив у спадщину за заповітом та продав хату в с. Ободи. При цьому показував їй та матері грошові кошти. Вона знала, що у баби був будинок в с. Ободи, але вона туди не їздила, бо догляд за бабою здійснювала сусідка ОСОБА_7 , яким брат і продав хату. Вона знала про заповіт після смерті баби на все майно на користь брата ОСОБА_4 , який сказав, що розпорядився майном. Що у баби була у власності земельна ділянка вона не знала. Лише у 2020 році коли постало питання про продаж землі у державі, вона стала цікавитись, чи була у баби земля і з`ясувала, що дійсно у баби була земля, яка не була переоформлена після її смерті. Коли ж вона звернулася до нотаріуса з приводу переоформлення земельної ділянки на себе, то з`ясувалося, що її племінник ОСОБА_2 ( син померлого брата ОСОБА_4 ) вже подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини і за його заявою відкрита спадкова справа. Після цього весною 2020 року вона звернулася до Білопільського районного суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, проте їй було відмовлено за необґрунтованістю з тих підстав, що вона звернулася до суду до неналежного відповідача, оскільки спадкова справа вже відкрита за заявою ОСОБА_2 . Вона з цим не погоджується, вважає, що у неї більше прав на цю земельну ділянку, так як вона онука померлої ОСОБА_3 , а ОСОБА_2 - правнук, сама тому вона звернулася до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, на обґрунтування своїх заперечень надав відзив на позовну заяву. Відзив мотивований тим, що ОСОБА_3 , є його прабабою, та за життя склала заповіт, яким все своє майно заповіла своєму онукові - ОСОБА_4 , тобто його батьку. Вказує, що його батько до смерті баби допомагав, доглядав та здійснив її поховання. Зазначає, що його батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тобто, на момент смерті батька, він був неповнолітнім, проте від його імені в установлений законом строк, до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, звернулась мати - ОСОБА_12 . Про існування заповіту баби на батька йому стало відомо лише рік тому, після одержання відомостей про наявний заповіт, тоді він через представника звернувся до приватного нотаріуса Бойко О.І. із заявою про прийняття спадщини. Позивач ОСОБА_1 стверджує, що заяву про прийняття спадщини протягом встановленого законом строку не подала, так як їй було відомо про те, що спадкодавець зробила заповіт на користь свого онука ОСОБА_4 , що дало їй підстави вважати, що цим заповітом вона була позбавлена спадщини за законом. З цієї причини вона протягом 6 місяців з дня смерті баби не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом і була впевнена, що з такою заявою звернувся її брат. Вказує, що відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Вказаним правом позивач не скористалась, а отже пропустила строк для прийняття спадщини. Просить відмовити у задоволенні позову. (а. с. 65-67).

Третя особа - завідувач Білопільської нотаріальної контори Ковальова Л.Б. в судове засідання не з`явилась, направила суду листа про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду (а. с. 91).

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які були допитані у судовому засіданні пояснили, що є сусідами позивача ОСОБА_1 , оскільки проживають поряд на одній вулиці. Їм відомо, що у позивача ОСОБА_1 проживала баба в с. Ободи Білопільського району, яка померла у кінці 2005 року. Після цього, десь весною 2006 року ОСОБА_4 - брат позивача розказував їм, що продав будинок баби.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів полягає у з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

Відповідно до положень ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. ст. 76-78, ст. 81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та розгляду заявлених заяв і клопотань.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, які надані сторонами.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 по лінії батька, що підтверджується свідоцтвами про народження, шлюб та про смерть баби (а. с. 10,13).

ОСОБА_15 - батько позивача ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом серії НОМЕР_3 (а. с. 7).

За життя баба позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Ободівської сільської ради 19 травня 1998 року, зареєстрований в реєстрі за №7, яким все своє майно заповіла своєму онуку ОСОБА_4 , тобто рідному брату позивача ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 9, 12).

Зі спадкової справи № 37/2020 вбачається, що 06 лютого 2020 року приватним нотаріусом Білопільської районного нотаріального округу Бойко О.І. за заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини за законом, на підставі ч. 4 ст. 1268 ЦК України, заведена спадкова справа №37/2020 після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована у Спадковому реєстрі за №65469212 (а. с. 33-50).

За інформацією Ободівської сільської ради ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 . Заповіт від імені померлої, посвідчений виконкомом Ободівської сільської ради 19 травня 1998 року, за реєстровим №7, внесений до спадкового реєстру за №43918787, не змінювався та не відмінявся. (а. с. 46 зворотній бік).

Позивач ОСОБА_1 має намір прийняти спадщину, що залишилася після смерті баби ОСОБА_3 , однак внаслідок пропуску шестимісячного строку для звернення із заявою про прийняття спадщини вона не може цього зробити, про що приватний нотаріус надала письмове роз`яснення (а. с. 11).

За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обов`язком спадкоємця є доведення поважності пропуску строку для прийняття спадщини перед судом, а саме з моменту її відкриття до моменту звернення до нотаріуса з відповідною заявою.

Зазначене вище відповідає правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі №6-85цс12, від 4 листопада 2015 року в справі №6-1486цс15, у постановах Верховного Суду від 26 червня 2108 року в справі №759/1397/15 від 26.06.2018, від 05 грудня 2018 року в справі 756/2764/1, від 17 квітня 2019 року у справі №161/9998/17.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як необізнаність позивача ОСОБА_1 про наявність спадкового майна - земельної ділянки та факт того, що вона була впевнена, що майно баби ОСОБА_3 вже раніше успадковане її братом ОСОБА_4 .

Таким чином, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України позивач не надала докази на підтвердження доводів щодо поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Отже, суд вважає, що необізнаність позивача про неприйняття її братом ОСОБА_4 спадщини за заповітом після смерті їх баби ОСОБА_3 , не є обставиною, яка пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для звернення нею до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті баби, а тому правові підстави для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

При цьому, в межах позовної заяви, суд не надає оцінку діям приватного нотаріуса щодо відкриття спадкової справи після ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_2

На підставі викладеного вище суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 10, 81, 200, 247, 259, 265, 273, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адреса: АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_3 ), третя особа - Білопільська районна державна нотаріальна контора Сумської області (юридична адреса: 41800, Сумська область, м. Білопілля, вул. Торгова площа, 4, кв. 1) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено і підписано 16 листопада 2020 року.

Суддя