_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/2575/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Коваленко О.Б.

за участю - секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки по додатковим витратам,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки по додатковим витратам.

У позовній заяві про збільшення позовних вимог позивачка просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неустойку, яка виникла у зв`язку з заборгованістю по додатковим витратам, які встановлені Постановою Апеляційного суду Одеської області по справі № 520/4200/17 у розмірі 37 821, 62 гривні, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індекс інфляції по додатковим витратам за період з 27 квітня 2018 року по 01 серпня 2020 року, який становить 551,01 грн. на дитину; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 3 % річних за період з 27 квітня 2020 року по 01 серпня 2020 року, що складають 391,65 грн. на одну дитину; стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_3 , в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5 , неустойку, яка виникла у зв`язку з заборгованістю по додатковим витратам, які встановлені Постановою Апеляційного суду Одеської області по справі № 520/4200/17 у розмірі 37 821, 62 гривні; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , індекс інфляції по додатковим витратам за період з 27 квітня 2018 року по 01 серпня 2020 року, який становить 551,01 грн. на дитину; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 3 % річних за період з 27 квітня 2020 року по 01 серпня 2020 року, що складають 391,65 грн. на одну дитину.

Позивачка надала до суду заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити та справу слухати у її відсутності.

Відповідач надав до суду заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позовних вимог та справу слухати у його відсутності.

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі документи наявні в матеріалах справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 27.04.2018 року Апеляційним судом Одеської області винесено Постанову по справі № 520/4200/17, змінивши Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 липня 2017 року, а саме: стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_3 , аліменти на малолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 вну, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1000, 00 гривень щомісячно, кожній до досягнення ними повноліття;

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на малолітню дитину ОСОБА_5 3800, 00 гривень щорічно по 1900, 00 гривень двічі на рік кожного півроку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття;

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на малолітню дитину ОСОБА_4 3800, 00 гривень щорічно по 1900, 00 гривень двічі на рік кожного півроку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно із п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованості утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасної виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

З урахуванням того, що згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Частиною 4 ст. 195 СК України встановлено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 196 ч.4 СК України разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов`язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми.

Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов`язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі невстановлення такого строку - після спливу семи днів після пред`явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив.

Суд вважає, що до даних правовідносин слід застосовувати норми ст. 196 ч.4 СК України, оскільки вирішується питання заборгованості щодо додаткових витрат на дитину.

Саме тому у даній справі не підлягають застосування норми ст. 196 ч. 1, на яких ґрунтуються позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки в сумі 37 821.62 грн., на кожну дитину, яка виникла у зв`язку із заборгованістю по додатковим витратам.

Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням вищевикладеного, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір 840 гривень 80 копійок.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 13,76-81, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки по додатковим витратам,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 :

інфляційні виплати за прострочену оплату додаткових витрат на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 27 квітня 2018 р. по 01 серпня 2020 року в сумі 551,01 грн.;

інфляційні виплати за прострочену оплату додаткових витрат на дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 27 квітня 2018 р. по 01 серпня 2020 року в сумі 551,01 грн.;

3% річних за прострочену оплату додаткових витрат на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 27 квітня 2018 р. по 01 серпня 2020 року в сумі 391,65 грн.;

3% річних за прострочену оплату додаткових витрат на дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 27 квітня 2018 р. по 01 серпня 2020 року в сумі 391,65 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Київського районного суду м. Одеси протягом 30 днів з дати складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду буде виготовлено у строк до 23 листопада 2020 року включно.

Суддя Коваленко О. Б.