УХВАЛА

04 листопада 2020 року м. Одеса Справа № 522/19225/20

Провадження №2-з/522/634/20

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Кузнецова В.В., дослідивши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до подання позову, відповідно до якої просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

1). нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , а саме:

- нежитлове приміщення офісу, загальною площею 157,6 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

- нежитлове приміщення магазину, загальною площею 200,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ;

2). нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 , а саме:

- апартаменти № НОМЕР_1 , загальною площею 53,9 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 ;

- машиномісце № НОМЕР_2 , загальною площею 17,9 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 ;

- нежитлове приміщення, загальною площею 106,1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 ;

- нежитлове приміщення №5, загальною площею 153,6 кв.м., житлова площа 117,9 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_6

- будівлю, загальною площею 314,2 кв.м., житловою площею 98,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_7 .

Крім того, заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , країна громадянство: Російська Федерація, Україна, дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , документ, що посвідчує особу: паспорт гр-на України, НОМЕР_4 , 26.02.2003 року виданий Приморським РВ УМВС України в Одеській області, розпоряджатись вищевказаним нерухомим майном, що є об`єктом спільної сумісної власності, як майно набуте за час шлюбу, без її на те нотаріально посвідченої згоди.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказує, що перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_2 вони за спільні кошти набули вищезазначене майно. Станом на сьогоднішній день подружні відносини між нею та ОСОБА_2 фактично припинені, вони проживають окремо один від одного та спільного господарства не ведуть.

Найближчим часом вона планує подати до суду позовну заяву про поділ майна, що є об`єктом їх права спільної сумісної власності, як майно, набуте подружжям під час шлюбу.

Крім того, вказує, що коли у неї з ОСОБА_2 були довірительні подружні відносини, 29.06.2016 року вона надала йому довіреність, посвідчену ПНОМНО Несвітайло І.І., строком до 29.06.2026 року, якою надала йому можливість розпоряджатись належним їм на праві спільної сумісної власності, як придбаним за час шлюбу, нерухомим майном.

30.10.2020 року їй випадково стало відомо, що її чоловік ОСОБА_2 , за допомогою відповідних фахівців, проводить оцінку вище вказаного нерухомого майна. Після чого вона виявила, що її чоловік, ОСОБА_2 , викрав правовстановлюючі документи на вищевказане нерухоме майно та копію її довіреності від 29.06.2016 року на його ім`я, яка дає йому право розпоряджатись майном, які вона зберігала за місцем свого проживання. На її прохання повернути документи ОСОБА_2 відповідає відмовою.

Таким чином, на думку заявника, така поведінка ОСОБА_2 викликає у неї підозру, що ОСОБА_2 найближчим часом планує, без її відома та згоди, розпорядитись майном, що є об`єктом спільної сумісної власності як майно, набуте ними за час шлюбу.

Отже на сьогоднішній день існує ризик того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до можливого відчуження відповідачем майна на користь інших осіб до остаточного вирішення спору по суті.

Вважає, що вказані обставини можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких заявник має намір звернутися з позовом до суду.

Суддя, ознайомившись та дослідивши матеріали заяви, вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Подана заявником заява про застосування заходів забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ст. 151 ЦПК України, та таким чином підлягає невідкладному розгляду.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Враховуючи, що ст. 150 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Пленум Верховного Суду України « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків: від вжиття заходів для забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття таких заходів, враховуючи відповідність права чи законного інтересу, про захист яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачеві здійснювати певні дії.

Таким чином, заявляючи про необхідність застосування судом заходів забезпечення у разі подання позову майнового характеру, заявнику потрібно вказати на наявність обставин, які можуть свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову; подати докази, що засвідчують наміри відповідача розпорядитися коштами (майном), наміри ухилитися від виконання рішення суду; довести суду розумність, співмірність та адекватність заходу забезпечення; переконати суд, що такі заходи не перешкоджатимуть господарській діяльності відповідача; пред`явити пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Заявник в обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову може призвести до можливого відчуження відповідачем належної їм частини будинку на користь інших осіб до остаточного вирішення спору по суті, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких заявник має намір звернутися з позовом до суду

Жодного належного доказу на підтвердження обставин, викладених заявником в заяві про забезпечення позову, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, які б могли ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення, заявником до суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявник у вище зазначеній заяві про забезпечення позову не довів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. В заяві відсутнє достатнє обґрунтування застосування забезпечення позову, відсутні докази на підтвердження обставин викладених в заяві, відсутні дані, які б підтверджували наявність ризиків, які призведуть до невиконання або ускладнення виконання рішення суду, оскільки згідно поданої заяви ці дані ґрунтуються на особистому припущенні заявника.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, так як вважає доводи такої недостатніми та не доведеними належними засобами доказування, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя В.В. Кузнецова