Справа № 712/7501/19
Номер провадження 2/712/368/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 р. м.Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Марцішевської О.М.

за участю секретаря судового засідання Олефіренко В.В.

представника позивача адвоката Макаревич К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження ОСОБА_1 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди та майнової шкоди, завданих збройною агресією Російської Федерації проти України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Російської Федерації про відшкодування майнову шкоду в розмірі 105000 грн., що є еквівалентом 3564,33 євро та моральну шкоду в розмірі 1031049,43 грн., що є еквівалентом 35000 євро, завдану внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацію частини території Луганської області, Україна.

Провадження у справі відкрито 10 червня 2019 року за правила загального позовного провадження.

Копія позовної заяви з доданими до неї матеріалами надіслава на адресу Посольства РФ в України та отримана згідно поштового повідомлення 18.06.2019р. Відзиву на позов не подано.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 16.01.2020р. у відповідно до умов Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року направлено судове доручення щодо вручення компетентному органу Уряду Російської Федерації (м.Москва, за адресою:Краснопресненська набережна,будинок 2,Росія,103274)копію позовної заяви ОСОБА_1 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди та майнової шкоди, завданих збройною агресією Російської Федерації проти України та повідомлення про розгляд справи на 16 березня 2020 року.

16.03.2020р. судове засідання відкладено за клопотанням позивачки в зв`язку з зайнятістю її адвоката в іншому судовому засіданні.

18.05.2020р. судове засідання відкладено за клопотанням адвоката позивачки ОСОБА_2 в зв`язку з запровадженням загальнонаціонального карантину.

В судове засідання з`явилась адвокат позивачки Макаревич К.В., інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку.

Вирішуючи питання про можливість подальшого розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

Частиною 1 ст. 8 ЦПК України передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Приписами п. 1 та 2 ч. 2 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено дефініції термінів «приватноправові відносини» та «іноземний елемент». Так, під приватноправовим відносинами слід розуміти відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб`єктами яких є фізичні та юридичні особи. В свою чергу, іноземний елемент ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються Законом України «Про міжнародне приватне право», та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

На підставі принципу суверенної рівності держав, закріпленого у п. 1 ст. 2 Статуту Організації Об`єднаних Націй, держави є рівними між собою і жодна з них без її згоди не підсудна судам іншої.

Згідно з Віденською конвенцією про дипломатичні зносини 1961 року, стороною якої є Україна, до іноземної держави, її дипломатичних представників і консульських установ застосовується судовий імунітет. Така ж позиція висловлена у п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2014 року № 13 «Про застосування судами міжнародних договорів України при здійсненні правосуддя».

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Згідно з правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі, викладеною у п.6 листа «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» від 16.05.2013 у справах з іноземним елементом щодо приватноправових відносин, одним із учасників яких є іноземні держави, застосовується судовий імунітет. У зв`язку із цим пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Отже, враховуючи характер спірних правовідносин, що обтяжені іноземним елементом, виходячи із принципу суверенної рівності держав, необхідно вирішити питання про наявність згоди до участі у справі як відповідача компетентних органів держави Російська Федерація.

Частиною 1 статті 80 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому ЦПК України або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому ЦПК України або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

З огляду на вищенаведене, враховуючи правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 13.05.2020 року справа № 711/17/19, суд вважає за доцільне направити судове доручення до Міністерства юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами компетентним органам Російської Федерації щодо вручення для з`ясування наявності згоди до участі у справі як відповідача держави Російська Федерація.

Відповідно до п. 8 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Згідно п.12 ч.1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 8 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

Таким чином суд приходить до переконання про необхідність зупинити провадження у справі до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

Керуючись ст. 252, 253, 498 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Направити судове доручення до Міністерства юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами копії позовної заяви ОСОБА_1 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди та майнової шкоди, завданих збройною агресією Російської Федерації проти України дипломатичному представництву Російської Федерації як компетентному органу держави Російської Федерації для з`ясування наявності згоди до участі у справі як відповідача держави Російська Федерація.

Провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди та майнової шкоди, завданих збройною агресією Російської Федерації проти України зупинити до надходження відповіді від компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку, в іншій частині ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга подається на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду Черкаської області або через Соснівський районний суд м.Черкаси.

Головуючий

Дата виготовлення повного текста ухвали 23.06.2020р.