УХВАЛА

про залишення заяви без розгляду

17 листопада 2020 року м. Мукачево Справа № 156/419/20 2-о/303/135/20

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Кость В.В.

секретар судового засідання Немеш Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу

за заявою ОСОБА_1

заінтересовані особи: (1) Литовезька сільська рада Іваничівського району;

(2) ОСОБА_2

про встановлення факту, що має юридичне значення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 до 04.10.2019.

Необхідність встановлення вищевказаного факту обґрунтовується доводами про необхідність прийняття спадщини.

Заявник в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

У відзиві заінтересованої особи (2) 16.09.2020 зазначено, що заяву слід залишити без розгляду, оскільки з неї вбачається спір про право.

Заінтересована особа (1) уповноваженого представника в судове засідання не направила, про причини неявки суд не повідомила.

Дослідивши матеріали заяви, суд констатує наступне.

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання його матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 до 04.10.2019.

Надаючи правову оцінку доводам ОСОБА_1 , які наведені у поданій суду заяві, запереченням ОСОБА_2 , викладеним у відзиві на заяву, слід зазначити, що цивільне судочинство здійснюється в порядку наказного, позовного та окремого провадження (частина друга статті 19 Цивільного процесуального кодексу України).

За визначенням, яке міститься в частині першій ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтереси особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорювальних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (частини третя та четверта ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України).

Головною відмінністю окремого провадження від інших процесуально правових інститутів захисту порушеного права є відсутність спору про право, адже суд лише засвідчує наявність факту, а не вирішує спірні відносини, оскільки особа, яка має будь-яке право, не може його здійснити через те, що факти, які це право підтверджують, не є очевидними і потребують перевірки та підтвердження відповідними доказами.

Відповідно до частини четвертої ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

В п.п. 1, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що в порядку окремого справдження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Фактичний аналіз змісту заяви та доданих до неї документів, аналіз відзиву та доданих до нього документів, не дає суду достатніх правових підстав для висновку про безспірність обставин, які просить встановити заявник, оскільки в ній вбачається спір про право, так як факт наявності чи відсутності даних, які просить встановити заявник потребує судового дослідження в порядку позовного провадження, шляхом правової оцінки відповідної доказової бази.

Так, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними братами, що стверджується даними свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 7) та серії НОМЕР_2 (а.с. 52). Батьками записано: в графі батько « ОСОБА_4 », в графі мати: « ОСОБА_3 ».

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 19 листопада 2019 року).

Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 .

З копії заяви (а.с. 39) вбачається, що ОСОБА_2 також звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 .

Дані відповіді завідуючої Іваничівською нотконторою Кононенко Л.С. від 02.07.2020 №б/н/02-14 свідчать про те, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 заведено спадкову справу №69/2020, у такій наявні заяви заявника та заінтересованої особи (2) про прийняття спадщини, однак видача свідоцтв про право на спадщину є неможливою, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_3 (а.с. 16, 66-67).

Отже, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір щодо факту прийняття спадщини та спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , а встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 до 04.10.2019, може вплинути на права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_2 як спадкоємця першої черги.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (частина друга статті 1221 Цивільного кодексу України).

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

По відношенню до цього слід також зазначити, що відповідно до п. 2 вказаної Постанови справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

З урахуванням вищенаведеного, заяву слід залишити без розгляду на підставі частини четвертої ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу заявника на приписи частини шостої ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Клопотання ОСОБА_2 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції судом не вирішується, оскільки суд приходить до висновку про необхідність залишення заяви без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 294, 315 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

2. Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду із зазначеними вимогами в порядку позовного провадження.

3. Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Кость