Справа № 214/3749/20
2-о/214/87/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 листопада 2020 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гриня Н.Г.,

секретаря судового засідання Гливук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Саксаганський районний відділ у місті Кривому Роз Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 03.06.2020 року звернувся до суду з вище вказаною заявою, в якій просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , уродженця міста Хуст, Закарпатської області на території України станом на 24.08.1991 р. та 13.11.1991 р.

В обґрунтування заяви вказав, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Хуст, Закарпатської області. Відповідно до диплому № НОМЕР_1 ОСОБА_1 01.09.1984 р. вступив до СПТУ №10 м. Хуста, Закарпатської області та 15.07.1987 закінчив повний курс середнього професійно-технічного училища за професією муляр-монтажник залізобетонних конструкцій. Відповідно до до військового квитка НОМЕР_2 він 11.01.1990 року був прийнятий на облік Саксаганським РБК м. Кривий Ріг. З 02.10.1990 р. по 05.12.1990 року навчався по професії бурильник шпурів в РУ ім. Кірова м. Кривий Ріг. З 02.10.1990 р. по 01.02.1991 р. навчався по професії кріпильник в РУ ім. Кірова м. Кривий Ріг. З 01.11.1993 р. по 17.02.1994 р. він навчався по програмі перепідготовки водіїв категорії Е. З 15.04.1994 р. по 19.04.1994 р. пройшов при Криворізькій автошколі №1 ОСОУ в навчальній групі №209 курс підготовки за новими Правилами дорожнього руху та здав іспит. Він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 25.10.1990 року по 27.11.1997 року. Він не має паспорта громадянина України, оскільки на час проголошення незалежності України втратив паспорт зразка 1974 року, виданий Хустським РВК Закарпатської області. Після того не звертався до компетентних органів держави, а також не ініціював питання виготовлення йому паспорту громадянина України. У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Саксаганського РВ у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з заявою про отримання паспорту у вигляді ID картки у зв`язку із втратою паспорта, однак йому було відмовлено в оформленні паспорта на підставі п.п. 5 п. 1000 «Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» та враховуючи втрату паспорту зразка 1974 року було рекомендовано звернутись до суду з вказаною заявою. Виходячи з новел чинного законодавства, юридичне значення має факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13.11.1991 року. Встановлення факту проживання на території України необхідно заявнику для отримання паспорту у вигляді ID картки.

Ухвалою суду від 09.06.2020 року відкрито провадження в порядку окремого провадження із призначенням судового засідання (а.с. 19.).

Під час судового розгляду представником заінтересованої особи було заявлено клопотання про витребування карки реєстрації на ОСОБА_1 , яке ухвалою суду від 06.10.2020 року було задоволено (а.с. 25).

Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів судом не вживались.

У судове засіданні заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги заяви підтримує у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Саксаганського районного відділу у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України правом присутності не скористувався, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Виходячи зі змісту вказаної норми, перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому, не виключається встановлення факту постійного проживання на території України.

Як встановлено судом, заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Хуст, Закарпатської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 20.05.2011 (а.с.6).

Факт проживання ОСОБА_1 в Україні станом на 24.08.1991 та 13.11.1991 року підтверджується наданими заявником документів: дипломом № НОМЕР_1 виданого 15.07.1987 року, ОСОБА_1 01.09.1984 р. вступив до СПТУ №10 м. Хуста, Закарпатської області та 15.07.1987 закінчив повний курс середнього професійно-технічного училища за професією муляр-монтажник залізобетонних конструкцій (а.с. 7); військовим квитком НОМЕР_2 від 11.01.1990 року був прийнятий на облік Саксаганським РБК м. Кривий Ріг (а.с. 8-9); свідоцтвами №65 від 07.03.1991 року (а.с. 11) та №66 від 07.03.1991 р. (а.с. 12) згідно яких у період з 0З 02.10.1990 р. по 05.12.1990 року ОСОБА_1 навчався по професії бурильник шрупів в РУ ім. Кірова м. Кривий Ріг та з 02.10.1990 р. по 01.02.1991 р. навчався по професії кріпильник в РУ ім. Кірова м. Кривий Ріг; свідоцтвом серії СФ №012892 ( а.с. 13) згідно якого ОСОБА_1 навчався у період з 01.11.1993 р. по 17.02.1994 р. ОСОБА_1 навчався по програмі перепідготовки водіїв категорії Е та довідкою №4880 згідно якої з 15.04.1994 р. по 19.04.1994 р. пройшов при Криворізькій автошколі №1 ОСОУ в навчальній групі №209 курс підготовки за новими Правилами дорожнього руху та здав іспит (а.с. 14).

Також, факт проживання на території України підтверджується довідкою №01.16-13/4/119 про реєстрацію місця проживання заявника, який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 25.10.1990 року пол. 27.11.1997 року (а.с. 15).

Відповідно до копії картки реєстрації особа на ОСОБА_1 було видано паспорт серії НОМЕР_4 , на той час громадянина СРСР, виданого ОВД Хустським райвиконком Закарпатської області.

Як вказував, заявник ним було втрачено паспорт зразка 1974 року серії НОМЕР_4 , у зв`язку із чим у 2020 році він звернувся до Саксаганського районного відділу у місті Кривому Розі ГУ в Дніпропетровській області з вимогою отримання паспорту у вигляді ID-карти.

Однак листом Саксаганського районного відділу у місті Кривому Розі ГУ ДМС в Дніпропетровській області ОСОБА_1 було відмовлено у видачі паспорту у вигляді ID-карти, у зв`язку із відсутністю паспорта зразка 1974 року та рекомендовано звернутись до суду (а.с. 16).

Підстави та порядок набуття громадянства України регулюється нормами Закону України «Про громадянство України».

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13.11.1991) проживали в Україні і не були громадянами інших держав, також є громадянами України.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13.11.1991, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991.

Підпунктом 5 пункту 100 Порядку «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», затвердженого постановою КМУ від 25.03.2015 року від 25.03.2015 року №302 передбачено, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС має право відмовити особі в оформленні або видачі паспорта, якщо: особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі паспорта.

Наведені вище положення законодавства свідчать про те, що за відсутності у заявника передбаченого законодавством документального підтвердження факту його постійного проживання до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» - для отримання заявником паспорта громадянина України, попередньо необхідно встановити наявність підстав для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням шляхом встановлення вищевказаного факту у судовому порядку.

Отже, виходячи з норм чинного законодавства, юридичне значення має саме факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13.11.1991

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб,державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства України, зважаючи на те, що в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991 та 13.11.1991, при цьому встановлення такого факту надасть можливість заявнику на законних підставах отримати паспорт громадянина України, в порядку п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 12, 259-265, 293, 294, 315-319 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Саксаганський районний відділ у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту проживання на території України задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Хуст, Закарпатської області на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Текст рішення складений 03.11.2020 року.

Суддя Н.Г. Гринь