Справа № 2о-105/11 Провадження № 22-ц/802/1185/20 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М.
Категорія: 86 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

06 листопада 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Бовчалюк З.А., ознайомившись з апеляційною скаргою представника особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 березня 2011 року в справі за заявою Управління охорони здоров`я про поновлення ОСОБА_3 в дієздатності,

в с т а н о в и в:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 березня 2011 року скасовано рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 серпня 2004 року про визнання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним.

Поновлено у дієздатності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Товпижин Млинівського району Волинської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

12 жовтня 2020 року представник особи, який не брав участі у справі ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції від 15 березня 2011 року з пропуском строку апеляційного оскарження, визначеного ст. 294 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення оскарженого рішення, та за минанням більше одного року з часу набрання рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі представник скаржника просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду від 15 березня 2011 року. Зазначає, що його довіритель не був учасником даної цивільної справи, про оскаржуване судове рішення, ОСОБА_1 дізнався під час розгляду цивільної справи про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири укладеного ОСОБА_3 .

Клопотання підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.13 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIІІ від 03 жовтня 2017 року, що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (ч. 1 ст. 292 ЦПК України в редакції чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення).

Згідно з нормами статті 294 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення оскарженого рішення, особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положеннями статті 354 ЦПК України врегульовано порядок та умови поновлення строку на апеляційне оскарження.

Згідно з частиною 3 цієї статті, строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З огляду на зазначене, апеляційний суд приходить до висновку про поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 березня 2011 року.

Проте, апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не може бути відкрито.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Статтею 17 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі- Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно з статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом названих норм право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 3 лютого 2016 року у справі №6-885цс15 та від 17 лютого 2016 року у справі №6-76цс16.

Отже, суд апеляційної інстанції може захистити право особи, яка не брала участі у справі, лише у разі якщо суд першої інстанції вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Відсутність хоча б однієї з умов надання судового захисту суб`єктивного права виключає можливість задоволення матеріально-правових вимог особи. Інше б суперечило основному завданню цивільного судочинства, - захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Слід зазначити, що вказаний в поданій скарзі, як скаржник ОСОБА_1 , не є учасниками даної цивільної справи, при цьому в апеляційній скарзі відсутні обґрунтування та мотивація щодо вказаної особи, зокрема щодо порушення його права та законних інтересів та (або) обов`язків судовим рішенням що оскаржується.

Вказуючи про порушення житлових прав скаржника при укладенні ОСОБА_3 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , представник скаржника не обґрунтовує та не подає належних та документальних доказів, які б свідчили про набуття скаржником ОСОБА_1 будь- якого права на вказане житло.

У зв`язку з викладеним та відповідно до ч. 2 ст. 357 Цивільного процесуального кодексу України до поданої апеляційної скарги слід застосувати положення ст. 185 цього Кодексу та залишити її без руху, надавши можливість скаржнику подати письмове обґрунтування, зокрема щодо порушення його права та законних інтересів та (або) обов`язків, судовим рішенням, що оскаржується.

Керуючись ст. ст. 185,357 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 березня 2011 року.

Апеляційну скаргу представника особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 березня 2011 року залишити без руху, надавши строк для усунення недоліку десять днів з дня вручення копії даної ухвали.

У разі невиконання вимог суду у встановлений строк апеляційну скаргу буде визнано неподаною та повернуто апелянту .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя :