Справа № 138/794/18
Провадження № 22-ц/801/878/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Цибульський О. Є.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Стадника І. М.,

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н. Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу Могилів-Подільської місцевої прокуратури на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19 лютого 2020 року, постановлену під головуванням судді Цибульського О. Є. в м. Могилів-Подільський Вінницької області, зі складенням повного тексту судового рішення цього ж дня,

у справі № 138/794/18 за позовом заступника керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області до ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Фермерське господарство «Ганна Плюс», про визнання державного акта недійсним,

встановив:

У березні 2018 року заступник керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури звернувся до міськрайонного суду із вказаним позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Ганна Плюс» (далі - ФГ «Ганна Плюс») про визнання державного акта недійсним, повернення земельної ділянки.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 27.03.2018 по справі відкрито загальне позовне провадження.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 16.08.2018 ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду від 27.03.2018 скасовано в частині відкриття провадження у справі за позовом до ФГ «Ганна Плюс» про повернення земельної ділянки та закрито провадження в цій частині.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 13.03.2019 до участі в справі залучено в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ФГ «Ганна Плюс».

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19 лютого 2020 року вказаний позов залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі виконувач обов`язків керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури зазначив, що вказана ухвала винесена без оцінки обставин справи та всіх наданих доказів, з порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме, ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 56, 175, 185, 263 ЦПК України, п. 2 Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», а тому відповідно до ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню та направленню справи для продовження розгляду судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що на час звернення з позовною заявою, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області ніяких дій щодо захисту свого порушеного права не вчинило, позов про визнання державного акта на право постійного користування земельною ділянкою недійсним та повернення земельної ділянки у розпорядження Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області шляхом підписання акта прийому-передачі спірної земельної ділянки не подало, що порушує інтереси держави та є підставою для звернення прокурора з позовом до суду. Звертаючись до суду, прокурор саме вказані обставини зазначив як підстави для представництва інтересів держави, на підтвердження яких до позовної заяви також долучені копії відповідних документів. Враховуючи тривалу бездіяльність та пасивну позицію Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо вжиття будь-яких дієвих заходів, спрямованих на захист порушених інтересів у прокурора виникають підстави для захисту інтересів держави. Могилів-Подільський міськрайонний суд відкривши провадження у вказаній справі ухвалою від 27.03.2018, жодних недоліків цієї заяви в частині відсутності обґрунтування прокурором підстави для здійснення представництва інтересів держави суд першої інстанції не виявив, і позовну заяву прокурора з цих підстав без руху не залишав.

27 квітня 2020 року на офіційну електронну адресу апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Гримайло К. Л. направила відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19 лютого 2020 року без змін. Просить поновити строк на подання відзиву, оскільки ухвалу апеляційного суду від 02.04.2020 про відкриття апеляційного провадження у справі ОСОБА_1 не отримував, а сам відповідач помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 04.03.2020, актовий запис №6. Окрім того, про існування апеляційної скарги стало відомо представнику відповідача від дружини ОСОБА_1 ОСОБА_3 , яка отримала пакет документів по пошті 24.04.2020, тому строк на подання відзиву на апеляційну скаргу є пропущеним з поважних причин.

Вказаний відзив судом апеляційної інстанції не береться до уваги, оскільки в порушення вимог статті 360 ЦПК України до відзиву не додано доказів надсилання його копії іншим учасникам справи, про що свідчить акт Вінницького апеляційного суду від 27.04.2020.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 квітня 2020 року апеляційне провадження у цій справі зупинене до залучення до участі у справі правонаступника ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Яруга Могилів-Подільського району Вінницької області.

12 жовтня 2020 року на запит суду апеляційної інстанції надійшла копія спадкової справи №69/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , яку заведено 03 вересня 2020 року Приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Серебряковою Ю. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року поновлене провадження у справі, оскільки були усунені обставини, що викликали його зупинення.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 листопада 2020 року залучено до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Згідно зі статтею 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які позивач посилається в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Від представника правонаступника ОСОБА_2 адвоката Гримайло К. Л. на офіційну електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність, у задоволенні апеляційної скарги просить відмовити з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність постановленої ухвали, заслухавши пояснення прокурора Паука В. В. та представника третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ФГ «Ганна Плюс» - адвоката Піпка А. М., колегія суддів дійшла до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Залишаючи вказаний позов без розгляду, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що прокурор не надав належних і допустимих доказів на підтвердження заяви про бездіяльність уповноваженого на державне представництво органу державної влади (місцевого самоврядування), якою було обґрунтовано необхідність представництва прокурором інтересів держави. При цьому, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області дізналося про виявлення прокурором порушення земельного законодавства по факту звернення прокурора з позовом до суду, а тому ніяких дій для захисту своїх інтересів не вчиняло, про що свідчить повідомлення позивача про подання прокурором позову до суду в його інтересах.

Крім того, прокурор не навів причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом після виявлення порушень, які суд мав перевірити, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, прокурор зазначив, що оскаржуваний державний акт виданий з порушенням земельного законодавства, оскільки рішення 14 сесії 21 скликання Ярузької сільської ради народних депутатів від 27.05.1993 про надання у користування ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення фермерського господарства сільською радою не приймалося. Згідно матеріалів доданих до позову, не прийняття даного рішення прокурор мотивує його відсутністю у відповідних органах, а також тим, що 14 сесія 21 скликання не проводилася, на що також посилається Ярузька сільська рада Могилів-Подільського району Вінницької області у відповіді на запит прокурора (а.с.19). Хоча та ж сільська рада підтверджує, що ОСОБА_1 дійсно користується земельною ділянкою із земель державної власності на підставі Державного акту на право постійного користування (а.с.18).

Крім того, відповідачем сплачено податок за користування земельною ділянкою (а.с.110), хоча і після подання позову до суду. При цьому суд вважає, що питання сплати податку мало вирішуватися Ярузькою сільською радою Могилів-Подільського району Вінницької області, якій достеменно було відомо про користування ОСОБА_1 та ФГ «Ганна Плюс» земельною ділянкою із земель державної власності на підставі державного акту на право постійного користування на протязі 15 років. А тому не зрозуміло, чому прокурором не ставилося питання про залучення до участі в справі даного органу місцевого самоврядування.

До того ж, прокурором не проводилася перевірка та не вирішувалося питання про можливу підробку рішення сесії чи оскаржуваного державного акту відповідними посадовими особами (що можливо в межах кримінального провадження), а лише зібрано відповіді на запити та одразу подано позовну заяву про визнання його недійсним та скасування.

Як вбачається з наданого стороною відповідача технічного звіту про виконання робіт по встановленню в натурі меж земельної ділянки, що відводиться громадянину ОСОБА_1 для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно пояснювальної записки рішенням №7 від 30.03.1993 Ярузька сільська рада народних депутатів дала згоду на надання у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства земельну ділянку площею 10,3 га, з них 7,0 га ріллі, 3,0 га пасовищ (а.с.104-109).

При цьому прокурором не доведено в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту саме ним, а не Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області чи Ярузькою сільською радою Могилів-Подільського району Вінницької області.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що прокурор не навів чіткого і законного обґрунтування підстав здійснення представництва ним інтересів в суді, а тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України постановив ухвалу про залишення позову без розгляду, оскільки позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на таке.

Підставою звернення до суду заступника керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області зазначено те, що уповноважені органи на захист інтересів держави не звертались до суду з відповідним позовом про визнання державного акту недійсним, що порушує права та інтереси держави.

Згідно пунктом 2 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, окрім іншого, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру»).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії (ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру»).

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Основним для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.99 N 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі N 806/1000/17).

Крім того, відповідно до п. 61 постанови Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 910/11919/17 згідно зі статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор доводить бездіяльність органу, в інтересах якого він звертається до суду, а не можливість чи неможливість такого органу самостійно звернутися із цим позовом до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, Могилів-Подільською місцевою прокуратурою вивчено стан законності використання земельних ділянок на території Могилів-Подільського району, в ході якого встановлено, що ОСОБА_1 використовував земельну ділянку площею 10 га, яка знаходиться за межами населеного пункту Ярузької сільської ради на підставі держаного акта на право постійного користування землею, який видано з порушенням процедури та без відповідного рішення органу місцевого самоврядування.

Встановлено, що відповідно до інформації, зазначеної у державному акті на право постійного користування землею, останній виданий на підставі рішення 14 сесії 21 скликання Ярузької сільської ради народних депутатів Могилів-Подільського району Вінницької області від 27.05.1993. Землю надано для ведення селянського (фермерського) господарства, державний акт складено у двох примірниках, з яких перший видано землекористувачеві ОСОБА_1 , другий зберігається Могилів-Подільській районній раді народних депутатів.

Відповідно до інформації Архівного відділу Могилів-Подільської районної державної адміністрації протоколи сесій Ярузької сільської ради народних депутатів за 1993 рік документи про проведення засідання сесії сільської ради від 27.05.1993 відсутні.

Згідно з копією протоколу, наданого Архівним відділом Могилів- Подільської районної державної адміністрації 20.06.1993 проведено 11 сесію 21 скликання Ярузької сільської ради народних депутатів, що свідчить про неможливість проведення 14 сесії 21 скликання Ярузької сільської ради народних депутатів 27.05.1993, про що зазначено в державному акті на право постійного користування, наданого ОСОБА_1 .

Відповідно до інформації Могилів-Подільської районної ради Вінницької області від 15.01.2018 № 01-25/1 державний акт на право постійного користування землею № 23 виданого 21.07.1993 ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 10 га на території Ярузької сільської ради та документи, на підставі яких видано вказаний державний акт у Могилів-Подільській районній раді відсутні.

Наведенні факти свідчать про те, що рішення 14 сесії 21 скликання Ярузької сільської ради народних депутатів від 27.05,1993 про надання у користування земельної ділянки ОСОБА_1 площею 10 га для ведення селянського (фермерського) господарства сільською радою народних депутатів не приймалось та державний акт на право постійного користування землею виданий 21.07.1993 ОСОБА_1 з порушеннями норм Земельного законодавства та є підставою для визнання останнього недійсним.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 за № 308, затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, яким передбачено, що завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру України на території Вінницької області, і яке, згідно з пунктом. 4.13 Положення, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Вінницької області.

Отже використання земельної ділянки на підставі державного акта на право постійного користування виданого з порушення земельного законодавства, неповернення вказаної земельної ділянки порушує права та інтереси держави в особі Головного Управління Держгеокадастру у Вінницької області та ставить під загрозу можливість розпорядження землями державної форми власності та суттєво порушує економічні інтереси держави, сприяє недоотриманню коштів по платі за землю перед місцевим бюджетом.

Звертаючись до суду, прокурор саме вказані обставини зазначав як підстави для представництва інтересів держави, на підтвердження яких до позовної заяви також долучені копії відповідних документів, що підтверджують час виникнення правовідносин між сторонам, які заходи вживались на відновлення порушених інтересів.

Постановою Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 зазначено, що факт не звернення до органу місцевого самоврядування з відповідним позовом, який би мав захистити інтереси, зокрема жителів територіальної громади, свідчить про те, що вказаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження.

Крім того, у разі невиконання, на думку суду, вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді має наслідком застосування положень законодавства про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків і повернення у разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки усунуті не були.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у вищевказаній справі повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, і суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень у органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області відкривши провадження у вказаній справі ухвалою від 27.03.2018, жодних недоліків цієї заяви в частині відсутності обґрунтування прокурором підстави для здійснення представництва інтересів держави суд першої інстанції не виявив, і позовну заяву прокурора з цих підстав без руху не залишав.

У своїх пояснення, наданих на апеляційну скаргу, представник Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Тиховський М. О. зазначив, що позовної заяви щодо оскарження вказаних спірних правовідносин Головним управлінням не подавалось, як наслідок Могилів-Подільською місцевою прокуратурою було належним чином обґрунтовано законність представництва інтересів держави в особі Головного управління та наявність таких обставин у порядку передбаченому частиною четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Таким чином, звертаючись до суду із позовною заявою прокурором дотримано вимог частини четвертої статті 56 ЦПК України та у позовній заяві обґрунтовано у чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, та відповідний орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

За змістом Закону України «Про прокуратуру» органи прокуратури при здійсненні представництва інтересів держави не наділені повноваженнями щодо притягнення чи ініціювання притягнення відповідних посадових осіб уповноважених органів до відповідальності.

Тому твердження суду першої інстанції про те, що прокурором не підтверджено бездіяльність органу місцевого самоврядування, у зв`язку з відсутністю доказів про притягнення до відповідальності посадових осіб, не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Фактично прокурор самостійно, у кожному конкретному випадку, обґрунтовує, наводить обставини, які вказують на нездійснення чи неналежним чином здійснення захисту інтересів держави уповноваженим суб`єктом, підстави для звернення до суду.

Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 (справа № 915/20/18) стосовно представництва прокурором інтересів держави в особі органу місцевого самоврядування зазначив, що виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави» (п. 7.18).

У п. 5.6 постанови Верховного Суду від 16.04.2019 (справа № 910/3486/18) вказано, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

Так, перед поданням позову Могилів-Подільською місцевою прокуратурою відділ у Могилів-Подільському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області повідомлявся про намір вжити прокуратурою представницьких повноважень за фактами порушень земельного законодавства щодо земельної ділянки площею 10 га, на яку у ОСОБА_1 наявний державний акт про право постійного користування цією земельною ділянкою, шляхом направлення двох запитів від 10.10.2017 № 82-7567 вих-17 та від 14.02.2018 № 70-1189 вих-18 із зазначенням фактів порушень при використанні спірної земельної ділянки, і управління мало розумний строк для самостійного вжиття відповідних заходів щодо звернення з позовом до суду, однак їх не вжило.

На час звернення з позовною заявою, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області ніяких дій щодо захисту свого порушеного права не вчинило, позов про визнання акта на право постійного користування земельною ділянкою недійсним та повернення земельної ділянки у розпорядження Головного управління Держгеокадарстру у Вінницькій області шляхом підписання акта прийому-передачі спірної земельної ділянки не подало, що порушує інтереси держави та є підставою для звернення прокурора з позовом до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, заступник керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури своє звернення до суду у березні 2018 року з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, належним чином обґрунтував обставинами бездіяльності останнього з липня 2016 року по здійсненню державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, викладеними у позовній заяві та підтвердив наданими доказами, що свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави.

Тим самим заступник керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури у позові самостійно визначив та зазначив у позові з посиланням на законодавство та надані докази, у чому саме відбулося порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтував у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначав територіальний орган державної влади, уповноважений державою здійснювати відповідні функції на час виникнення спірних правовідносин - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, а відтак наявні підстави для представництва інтересів держави прокурором.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, всупереч наведеним вимогам закону доводи прокурора не перевірив та дійшов передчасного висновку про залишення позову без розгляду, тому доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

За приписами пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За встановлених судом апеляційної інстанції обставин, колегія суддів вважає, що ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Могилів-Подільської місцевої прокуратури задовольнити.

Ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19 лютого 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 листопада 2020 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

І. М. Стадник