Справа № 161/3356/20 Головуючий у 1 інстанції: Плахтій І. Б.
Провадження № 22-ц/802/930/20 Категорія: 36 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Лимаря Р. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги по теплопостачанню за апеляційною скаргою позивача Державного комунального підприємства «Луцьктепло» на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 липня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року Державне комунальне підприємство «Луцьктепло» (далі ДКП «Луцьктепло») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги по теплопостачанню.

Позовні вимоги позивач мотивував тим, що він є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у м. Луцьку. Відповідач ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачем послуг по теплопостачанню, які надаються ДКП «Луцьктепло» у зазначене житло. Відповідач свого обов`язку по оплаті житлово-комунальних послуг належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 01 січня 2020 року виникла заборгованість по теплопостачанню перед ДКП «Луцьктепло» у розмірі 48 229 грн 81 коп., з яких: 36 167 грн 24 коп. за опалення; 12 062 грн 57 коп. за гарячу воду. Крім того, за несвоєчасне внесення плати за послуги, на всю суму боргу відповідачу нараховані інфляційні втрати у розмірі 11 191 грн 94 коп. та три відсотки річних 3 405 грн 05 коп.

Ураховуючи наведене, позивач ДКП «Луцьктепло» просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за надані послуги по теплопостачанню у розмірі 62 826 грн 80 коп., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 липня 2020 року у задоволенні позову ДКП «Луцьктепло» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ДКП «Луцьктепло», покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив апеляційний суд оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.

Позивач ДКП «Луцьктепло» будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, на адресу апеляційного суду повернулося рекомендоване повідомлення, яке направлялося на адресу відповідача, із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності учасників справи відповідно до вимог ст. 372 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 16 листопада 2020 року - дата складення повного судового рішення.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ДКП «Луцьктепло» не надано доказів та не доведено наявності у відповідача ОСОБА_1 заявленої суми заборгованості у розмірі 48 229 грн 81 коп., у зв`язку з чим вважав, що підстави для стягнення на його користь з відповідача вказаної заборгованості відсутні.

Такий висновок суду є правильний.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звертаючись з позовом до суду, покликався на те, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем теплової енергії як особа, що зареєстрована і проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , і ця обставина підтверджується довідкою ТОВ Місцевий обчислювальний центр від 02 жовтня 2020 року (а.с.5).

На підтвердження суми заборгованості за опалення житла та гарячу воду до позовної заяви ДКП «Луцьктепло» надало розрахунок за період з липня 2013 року по грудень 2019 року на суму 48 229 грн 81 коп., з яких: 36 167 грн 24 коп. за опалення; 12 062 грн 57 коп. за гарячу воду, проведений на підставі договору на послуги № 4431 від 17 березня 2008 року, із зазначенням у ньому проживаючих у кількості трьох осіб (а.с.4). У ньому також зазначено, що розрахунок нарахувань і оплати за послуги з теплопостачання проводиться по особовому рахунку ОСОБА_2 .

Індивідуальний договір про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку з теплопостачання, який укладався з вказаною вище особою, позивачем суду наданий не був і в матеріалах справи відсутній.

Відповідно до пунктів 5, 6 ч. 1 ст. 1 нової редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що діє на час звернення ДКП «Луцьктепло» з позовом до суду, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Частинами 1, 3 ст. 9 цього Закону передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом покладається на власника та наймача (орендаря) квартири, житлового приміщення.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що оплата послуг з теплопостачання теплової енергії для потреб централізованого опалення житла у багатоквартирному будинку здійснюється індивідуальними споживачами фізичними особами на підставі укладеного договору про надання такої послуги, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача і користуються на рівні з ним усіма житлово-комунальними послугами.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивач ДКП «Луцьктепло» не надав належних і допустимих доказів на підтвердження факту проживання та реєстрації відповідача у житловому приміщенні, що за адресою: АДРЕСА_1 , і користування нею послугою з централізованого опалення цього житла, то на думку колегії суддів суд першої інстанції підставно вважав, що позовні вимоги позивача є недоведеними та обґрунтовано відмовив йому у задоволенні позову.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про відмову у задоволенні позову ДКП «Луцьктепло» відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги позивача про помилковість висновків суду та незаконність ухваленого рішення не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування оскаржуваного ним рішення, а є власним суб`єктивним тлумаченням норм матеріального права та обставин справи, яким суд дав зазначену вище правову оцінку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Державного комунального підприємства «Луцьктепло» залишити без задоволення.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 липня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: