Справа № 522/9287/20
Провадження № 2/522/4968/20
13 жовтня 2020 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі :
головуючого - судді Науменко А.В.,
за участі секретаря Полегенького В.С.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення права користування, -
11 червня 2020 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення права користування квартирою АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 05 листопада 2015 року.
Відповідно п. 4 Договору на момент укладання Договору зазначена квартира нікому іншому не продана, не подарована, іншим способом не заставлена, боргом за житлово- комунальні послуги не обтяжена, під заставою, в тому числі податковою, забороною (арештом) не перебуває, судового спору щодо неї, а також прав у третіх осіб, в тому числі малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних та обмежено дієздатних осіб, як в межах, так і за межами України немає, як внесок до статутного капіталу юридичних осіб не внесена.
Однак у 2019 році позивачу стало відомо, що у квартирі, яка належить йому на праві приватної власності зареєстровані ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її малолітні діти- ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Позивач звертає увагу, що малолітні діти зареєстровані у зазначеній квартирі вже після того, як позивач став її власником, оскільки вони були народжені пізніше укладення договору купівлі-продажу. Реєстрація відповідачки та її малолітніх дітей у квартирі порушує права позивача, оскільки позивач не має можливості провести відчуження зазначеної квартири.
Згідно довідки про зняття з реєстрації місця проживання особи від 04.04.2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із вибуттям до нового місця проживання втратила права користування квартирою з 04.04.2019 року.
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не проживають у квартирі АДРЕСА_1 з моменту реєстрації що підтверджується актом, складеного сусідами - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , підписи яких завірені представником Виробничої дільниці № 1 КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський».
Відповідно до листа від 22 липня 2019 року № 406 КНП «Дитяча міська поліклініка №3» ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на обліку в КНП « ДМП № З» ОМР не перебуває та ніколи не перебував. За медичною допомогою в КНП «ДМП №3» за період з 01.01.2018 року по 10.07.2019 року не звертався. Декларація з дитиною не підписана.
Відповідно до листа від 06 серпня 2019 року № 436 КНП «Дитяча міська Поліклініка №3» ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на обліку в КНП « ДМП № З» ОМР не перебуває та ніколи не перебував. За медичною допомогою в КНП «ДМП №3» за період з 01.06.2018 року по 05.08.2019 року не звертався. Декларація з дитиною не підписана.
Таким чином, ані відповідачка, ані її діти ніколи не проживали у зазначеній квартирі, з чого вбачається, що мають інше місце для проживання та їх права та законні інтереси не будуть порушені задоволенням зазначеного позову.
Крім того, позивач зазначає, що відповідачка та малолітні діти не є членами його сім`ї, та не були членами сім`ї попередніх власників.
Ухвалою суду від 30 червня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі № 522/9287/20 та призначено перше судове засідання на 30.07.2020 р.
У судове засідання позивач не з`явився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином, надав заяву, в якій просила розглядати справу за його відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, були неодноразово повідомлені належним чином про дату і час розгляду справи. Згідно поштового відправлення "за адресою не проживають".
Представник Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради надав заяву про розгляд справи за відсутності третьої особи.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач не з`явився в судове засідання, не надав до суду відзиву на позов, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 05 листопада 2015 року.
У квартирі, яка належить позивачу на праві приватної власності зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її малолітні діти- ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не проживають у квартирі АДРЕСА_1 з моменту реєстрації що підтверджується актом, складеного сусідами - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , підписи яких завірені представником Виробничої дільниці № 1 КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський».
Відповідно до листа від 22 липня 2019 року № 406 КНП «Дитяча міська поліклініка №3» ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на обліку в КНП « ДМП № З» ОМР не перебуває та ніколи не перебував. За медичною допомогою в КНП «ДМП №3» за період з 01.01.2018 року по 10.07.2019 року не звертався. Декларація з дитиною не підписана.
Відповідно до листа від 06 серпня 2019 року № 436 КНП «Дитяча міська Поліклініка №3» ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на обліку в КНП « ДМП № З» ОМР не перебуває та ніколи не перебував. За медичною допомогою в КНП «ДМП №3» за період з 01.06.2018 року по 05.08.2019 року не звертався. Декларація з дитиною не підписана.
Таким чином, ані відповідачка, ані її діти ніколи не проживали у зазначеній квартирі, з чого вбачається, що мають інше місце для проживання та їх права та законні інтереси не будуть порушені задоволенням зазначеного позову.
Таким чином Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не проживають за місцем своєї реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 .
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Відповідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно п. 26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно положень ст. 6 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» фізичні особи зобов`язані зареєструвати своє місце проживання.
Постановою Верховного суду від 26 вересня 2019 року по справі № 661/2514/18 суд зазначає, що Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, тому суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.
Так, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року №2, якщо особа була відсутньою понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати її такою, що втратила право на житлову площу.
З урахуванням вищенаведеного, факт реєстрації ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у квартирі, яка належить на праві власності Позивачу порушує право Позивача на володіння та користування своїм майном, виникає необхідність сплати комунальних послуг, які фактично не використовуються. Зазначені обставини перешкоджають Позивачу реалізувати свої права, що є неприпустимо відповідно до вищенаведеної практики ЄСПЛ.
Також, ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України», п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п. 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 417 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Отже, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не проживають у квартирі АДРЕСА_1 , речей відповідачів в квартирі немає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 12, 43, 49, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 319,391 ЦК України суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення права користування задовольнити.
Усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А.В. Науменко
У період з 23.10.2020 року по 05.11.2020 року головуючий суддя перебував на лікарняному.
Повний текст ухвали виготовлено 06.11.2020 року.
Суддя А.В. Науменко