ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1600/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/8228/19 Категорія: 311000000 Кондрацька Н. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Закрите акціонерне товариство «АТП-2361»;

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «АТП-2361» про стягнення середнього заробітку,

в с т а н о в и в:

у жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він був обраний в 2006 році загальними зборами підприємства на посаду голови правління товариства.

У жовні 2011 року ОСОБА_1 був звільнений з займаної посади за прогули.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області у справі №22-ц/793/431/17 від 29 березня 2017 року позивача поновлено на посаді голови правління ЗАТ «АТП-2361» з 07 жовтня 2011 року.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року у справі № 711/3792/15-ц (апеляційне провадження №22ц-793/478/2017), стягнуто з відповідача 59 527 грн. 00 коп. середнього заробітку за період з 06 жовтня 2011 року по 27 квітня 2015 року.

Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 23 травня 2018 року у справі № 711/7853/17(апеляційне провадження №22ц/793/683/18), стягнуто з відповідача 35 263 грн. 14 коп. компенсації за затримку розрахунку при звільненні з 28 квітня 2015 року по 29 березня 2017 року.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 листопада 2018 року у справі № 711/5312/18, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області 31 січня 2019 року, стягнуто з відповідача 27 263 грн. 94 коп. середнього заробітку з 30 березня 2017 року по 19 листопада 2018 року.

Позивач вказує, що рішення Апеляційного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року про поновлення його на роботі станом на момент подачі позову виконане не було (довідка про стан виконавчого провадження додається), що також було встановлено та підтверджується постановою Апеляційного суду Черкаської області від 26 червня 2019 року у справі № 711/8183/18.

Оскільки рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 листопада 2018 року у справі № 711/5312/18 встановлені обставини про те, що середньоденна заробітна плата позивача становила 66,66 грн., то відповідно розмір середнього заробітку, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача станом на 15 жовтня 2019 року становить 14931, 21 грн..

Посилаючись на ст. 236 КЗпП України, ОСОБА_1 просив суд стягнути із Закритого акціонерного товариства «АТП-2361» на його користь середній заробіток за час затримки у поновленні на роботі за період з 20 листопада 2018 року по день ухвалення рішення у справі.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 липня 2020 року позовні вимоги задоволено частково та стягнуто із Закритого акціонерного товариства «АТП-23612 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки у поновленні на роботі за період з 20 листопада 2018 року по 29 липня 2019 року в розмірі 11332,20 грн з утриманням обов`язкових платежів та податків, що передбачені законодавством.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду обґрунтоване тим, що наказом директора ЗАТ «АТП-2361» № 3 від 29 липня 2019 року ОСОБА_1 поновлено на роботі, тобто виконано рішення Апеляційного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року. Тому суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 20 листопада 2018 року по день видання наказу про поновлення на роботі - 29 липня 2019 року.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просить змінити рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 липня 2020 року, позов ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «АТП-2361» про стягнення середнього заробітку задовольнити повністю. Стягнути із ЗАТ «АТП-2361» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі за період з 20 листопада 2018 року по день ухвалення рішення у справі.

В апеляційній скарзі вказує, що наказом ЗАТ «АТП-2361» № 3 від 29 липня 2019 року було поновлено ОСОБА_1 на посаді голови правління ЗАТ «АТП-2361» з жовтня та вказано, що строк його повноважень як голови сплинув 19 грудня 2011 року у зв`язку із закінченням п`ятирічного терміну, на який його було обрано.

ОСОБА_1 вважає, що внаслідок ухвалення цього наказу його не було допущено до виконання ним своїх повноважень, у зв`язку із чим доводи суду першої інстанції про виконання відповідачем судового рішення є безпідставними, оскільки такий наказ не призвів до поновлення порушеного права позивача.

Скаржник зазначає, що постановою Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ЗАТ «АТП-2361», якою залишено без змін постанову Апеляційного суду Черкаської області від 26 червня 2019 року про визнання недійсним рішення позачергових зборів ЗАТ «АТП-2361» від 21 серпня 2018 року в частині пункту 5, а саме про поновлення ОСОБА_1 на посаді голови правління ЗАТ «АТП-2361» із 7 жовтня 2011 року до закінчення 5- річного терміну, на який він обраний, тобто до 19 грудня 2011 року включно, встановлено, що рішення про поновлення на роботі не може постановлятися під умовою та має відповідати резолютивній частині судового рішення, на виконання якого приймається.

Із посиланням на вказані судові рішення ОСОБА_1 вказує, що наказом № 3 від 29 липня 2019 року його так само поновлено на посаді під умовою, що є недопустимим.

На підставі наведеного, ОСОБА_1 вважає, що рішення Апеляційного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року про поновлення його на роботі не було виконане, він не був допущений до роботи та не було внесено запис до трудової книжки, тому право позивача на стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не припиняється.

Своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказане рішення суду відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року ОСОБА_1 поновлено на посаді голови правління ЗАТ «АТП-2361» з 07 жовтня 2011 року.

Згідно з довідкою Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси № 26680 від 20 вересня 2019 року, станом на 18 вересня 2019 року на виконанні відділу перебувало виконавче провадження № 56053053 з примусового виконання виконавчого листа № 711/116/15-ц виданого 19 квітня 2017 року Придніпровським районним судом м. Черкаси про поновлення ОСОБА_1 на посаді голови правління ЗАТ «АТП-2361» з 07 жовтня 2011 року.

29 липня 2019 року наказом директора ЗАТ «АТП-2361» на виконання рішення Апеляційного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року поновлено ОСОБА_1 на посаді голови правління ЗАТ «АТП-2361» з 07 жовтня 2011 року.

У пункті 2 наказу вказано довести наказ до відома ОСОБА_1 одночасно повідомивши останнього, що строк його повноважень як голови правління ЗАТ «АТП-2361» сплинув 19 грудня 2011 року у зв`язку із закінченням п`ятирічного терміну, на який його було обрано на цю посаду за рішенням загальних зборів акціонерів від 20 грудня 2006 року.

Згідно із вимогою державного виконавця № 20041 від 24 липня 2019 року ОСОБА_1 повинен був з`явитись 29 липня 2019 року на територію ЗАТ «АТП-2361» для виконання судового рішення про поновлення на роботі.

29 липня 2019 року було складено акт державного виконавця про те, що стягувач ОСОБА_1 для виконання рішення суду не з`явився, вимогу державного виконавця від 24 липня 2019 року не виконав.

18 вересня 2019 року державним виконавцем повторно була направлена ОСОБА_1 вимога про необхідність з`явитись 01 жовтня 2019 року на територію ЗАТ «АТП-2361» для виконання судового рішення про поновлення на роботі.

27 вересня 2019 року ОСОБА_1 було подано до відділу ДВС заяву, в якій повідомив, що не може з`явитись 01 жовтня 2019 року на територію ЗАТ «АТП-2361» через те, що буде перебувати на обстеженні у медичному центрі «Євромед», тому просить перенести виконання вимоги на іншу дату після його лікування, про що повідомить додатково.

Відповідно до вимог частини сьомої статті 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно зі статтею 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

На виконання рішення Апеляційного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року 29 липня 2019 року було видано наказ директора ЗАТ «АТП-2361» про поновлення ОСОБА_1 на посаді голови правління ЗАТ «АТП-2361» з 07 жовтня 2011 року.

Відповідно до пункту 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання попередніх обов`язків.

Отже, саме видання наказу є належеним виконанням судового рішення про поновлення на роботі, і саме наказ дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-435цс15 зазначено, що затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. У разі невиконання цього обов`язку добровільно рішення суду підлягає виконанню в примусовому порядку.

Таким чином, саме наявність чи відсутність наказу вказує на виконання чи невиконання судового рішення.

Отже, з дня видання наказу про поновлення позивача на роботі на виконання рішення Апеляційного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року ЗАТ «АТП-2361» не може нести відповідальність, яка передбачена статтею 236 КЗпП України.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області 31 січня 2019 року, стягнуто з відповідача на користь позивача 27 263 грн. 94 коп. середнього заробітку з 30 березня 2017 року по 19 листопада 2018 року за невиконання рішення суду про поновлення на роботі.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час невиконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі за період з 20 листопада 2018 року по день видання наказу про поновлення на роботі - 29 липня 2019 року.

Твердження ОСОБА_1 про те, що його фактично не було допущено до виконання посадових обов`язків, а тому судове рішення про поновлення останнього на роботі, є не виконаним, грунтується на припущеннях, що є неприпустимим та не відповідає матеріалам справи та встановленим обставинам по справі. Судом першої інстанції вірно враховано, що відповідачем рішення суду про поновлення на роботі виконане шляхом видання відповідного наказу. У разі, якщо після поновлення на роботі власником або уповноваженим ним органом чинились перешкоди працівнику у допуску до роботи та виконання своїх посадових обов`язків, він не позбавлений був можливості захистити свої права, але правових підстав вважати, що права працівника підлягають у даному випадку захисту шляхом стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі, у розумінні статті 236 КЗпП, не має.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що саме ОСОБА_1 двічі не прибув на територію ЗАТ «АТП-2361» на вимогу державного виконавця для виконання рішення суду про поновлення його на роботі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що наказом № 3 від 29 липня 2019 року його поновлено на посаді під умовою, що є недопустимим, є безпідставним, оскільки вказаний наказ є чинним та позивачем не оскаржувався.

Постанова Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ЗАТ «АТП-2361», якою залишено без змін постанову Апеляційного суду Черкаської області від 26 червня 2019 року про визнання недійсним рішення позачергових зборів ЗАТ «АТП-2361» від 21 серпня 2018 року в частині пункту 5, а саме про поновлення ОСОБА_1 на посаді голови правління ЗАТ «АТП-2361» із 7 жовтня 2011 року до закінчення 5- річного терміну, на який він обраний, тобто до 19 грудня 2011 року включно, та якою встановлено, що рішення про поновлення на роботі не може постановлятися під умовою та має відповідати резолютивній частині судового рішення, на виконання якого приймається, не стосується предмету спору у справі, що переглядається.

Так, вказаними судовими рішеннями визнано недійсним рішення зборів ЗАТ «АТП-2361» від 21 серпня 2018 року, а не наказ № 3 від 29 липня 2020 року.

З огляду на викладене, судом першої інстанції було повно та всебічно досліджено надані сторонами докази та прийнято законне і обґрунтоване рішення, яке зміні чи скасуванню не підлягає.

Відповідно до статті 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишенні рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 липня 2020 року у справі, що переглядається, без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді