ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7849/20 Справа № 212/4159/19 Суддя у 1-й інстанції - Лиходєдов А. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони справи :

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа- ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження згідно ч.13 ст.7,ч.1 ст.369 ЦПК України без повідомлення осіб цивільну справу за апеляційною скаргою третьої особи ОСОБА_3 на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 року, ухваленого суддею Лиходєдовим А.В. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 14.04.2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення сином повноліття.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 07.10.2017 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому. Від шлюбних відносин народився син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на дитину, так як працює та отримує заробітну плату, але добровільно надавати допомогу сину не бажає.

Рішенням Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу, щомісячно, починаючи з 20.05.2019 р. на утримання та у власність дитини сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття на ім`я одержувача аліментів - матері дитини ОСОБА_1 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп..

Не погоджуючись із рішенням суду третя особа ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючисьна невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду.

В мотивування доводів апеляційної скарги зауважує, що судом не взято до уваги, що позивач ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_2 проживають разом, ведуть спільне господарство, що підтверджується актом про проживання від 29.10.2019 року.

Посилання позивача в позовній заяві про скрутне матеріальне становище не підтверджено належними доказами.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що між сторонами 07.10.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 Покровським районним у місті Кривому Розі ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетрвської області зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №694. (а.с.2)

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно акту складеного мешканцями будинку АДРЕСА_1 від 29.10.2019 р., сторони проживають разом та ведуть спільне господарство з 2017 року по теперішній час (а.с. 110).

Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18.10.2016 р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 57).

Вирішуючи спір та покладаючи на відповідача обов`язок по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частки від доходу ( заробітку) не буде суперечити інтересам обох дітей, суд першої інстанції дійшов висновку, що проживання позивача і відповідача за однією адресою, не позбавляє позивача права звертатись з вимогами про стягнення аліментів на утримання її дитини.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому, ч.1 ст. 141 СК України встановлюється рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно доч.1ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність сторін щодо участі в утриманні дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналогічне роз`яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

Відповідно до ч.2 статті 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У зв`язку з наведеними обставинами та враховуючи вище наведені норми Закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Погоджується колегія суддів і із висновками суду першої інстанції щодо визначеного розміру аліментів, який підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 . На думку колегії суддів, судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів було в повній мірі враховано всі обставин, що встановлені ст. 182 СК України, зокрема матеріальне становища платника аліментів, матеріальне становище позивача, та наявність аліментних зобов`язань на утримання доньки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що позивач надала недійсні дані з метою позбавлення скаржника аліментів в розмірі визначеному судом, оскільки , відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В даному випадку, судом, при визначені розміру аліментів враховано, що рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18.10.2016 р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.07.2016 року до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність визначення розміру аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що сторони проживають разом, ведуть спільне господарство не є підставою для скасування законного рішення, оскільки це не позбавляє право позивача на звернення з позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання дитини.

Перевіривши справу у повному обсязі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у досить повному обсязі з`ясував права та обов`язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін, надавши їм належну оцінку, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, застосовано закон, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим та підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволенню.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу третьої особи ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 05 листопада 2020 року.

Головуючий:

Судді: