єдиний унікальний номер справи 546/1231/19
номер провадження 2-з/546/7/20
УХВАЛА

19 листопада 2020 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого-судді Зіненка Ю.В., за участю секретаря судового засідання Гудзенко С.В., розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 та представниці позивачки ОСОБА_2 про забезпечення позову, що надійшло до суду в межах цивільної справи №546/1231/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Служба у справах дітей Решетилівської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, -

встановив:

Ухвалою судді Решетилівського районного суду Полтавської області Зіненка Ю.В. від 10.08.2020 р. справу №546/1231/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Служба у справах дітей Решетилівської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини прийнято до свого провадження. Підготовче судове засідання у справі було призначене на 10 вересня 2020 року.

До суду 04.09.2020 року, до проведення підготовчого засідання у справі, через канцелярію суду надійшла заява позивачки ОСОБА_1 та представниці позивачки ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом встановлення ОСОБА_1 графіка зустрічей з її малолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вільний від його навчання час кожного понеділка, середи та п`ятниці протягом однієї години з 15 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. в приміщенні Решетилівської районної державної адміністрації без присутності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , починаючи з дати постановлення ухвали і до набрання чинності рішення суду по справі №546/1231/19. Зобов`язати ОСОБА_3 кожного понеділка, середи та п`ятниці протягом однієї години з 15. Год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. забезпечити явку малолітньої дитини ОСОБА_6 до приміщення Решетилівської РДА для зустрічей з ОСОБА_1 з метою відновлення відносин та налагодження емоційного конфлікту, починаючи з дати постановлення ухвали і до набрання чинності рішення суду по даній справі.

З доводів вищевказаної заяви ОСОБА_1 вбачається, що позивачка неодноразово зверталася до відповідачів з вимогами надати їй можливість спілкуватися з її дитиною, проте на всі її прохання відповідачі завжди відмовляли. Розпорядженням Решетилівської РДА №222 від 03.08.2020 р. «Про встановлення днів та годин спілкування матері з дитиною» враховуючи емоційний стан дитини та в інтересах дитини, було встановлено дні та години спілкування громадянки ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_6 щотижня у неділю з 09 год. до 15 год. На території м. Решетилівка Полтавської області у присутності батька дитини ОСОБА_7 ; рекомендовано батьку дитини ОСОБА_3 не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_6 . Незважаючи на це, відповідач ОСОБА_3 розпорядження органів опіки не виконується. Крім того заявниця ОСОБА_1 не погоджується з порядком встановлення зустрічей «у присутності батька» та мотивів, з яких виходила служба у справах дітей.

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 08.09.2020 р. заяву позивачки ОСОБА_1 та представниці позивачки ОСОБА_2 про забезпечення позову було повернуто заявникам.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , посилаючись на те, що ухвала є безпідставною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 05.11.2020 р. ухвалу Решетилівського районного суду Полтавської області від 08.09.2020 р. було скасовано та направлено цивільну справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Матеріали цивільної справи №546/1231/19 надійшли до Решетилівського районного суду 18.11.2020 р. та передані судді Зіненку Ю.В. для продовження розгляду.

Згідно положень ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Судовий розгляд заяви проводився 19.11.2020 року з постановленням відповідної ухвали за наслідками розгляду вищевказаного заяви про забезпечення позову, враховуючи при цьому положення ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову позивачки ОСОБА_1 та представниці позивачки ОСОБА_2 , врахувавши висновки, які містяться в постанові Полтавського апеляційного суду від 05.11.2020 р., приходить до висновку, що в забезпеченні позову слід відмовити в повному обсязі з наступних підстав.

У відповідності до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Предметом позову цивільної справи №546/1231/19 є визначення місця проживання дитини. В свою чергу позивачка та її представниця в заяві про необхідність забезпечення позову просять встановити позивачці ОСОБА_1 графік зустрічей із малолітнім сином через перешкоджання сторони відповідача.

Суд вважає, що в заяві про забезпечення позову сторона позивача по суті ставить додаткові позовні вимоги в рамках розгляду основної справи, які не є заходом забезпечення позову з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню (частина 4 статті 157 СК України).

Відповідно до частин 1,2 статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Частинами 1,2 статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування

Отже, зі змісту вказаних норм вбачається, що способи участі одного з батьків у вихованні дитини визначаються органом опіки та піклування за заявою того з батьків, хто бажає такі способи встановити чи судом - шляхом пред`явлення відповідного позову.

Вимоги ж заяви ОСОБА_1 та її представниці ОСОБА_2 про забезпечення позову є по суті зверненням до суду із вимогою про визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні дитини, яке має бути оформлене шляхом подачі відповідного позову, але не шляхом подачі заяви про забезпечення позову.

З огляду на зазначене, суд вважає, що в задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1 та її представниці ОСОБА_2 про забезпечення позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149-151, 153 ЦПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1 та представниці позивачки ОСОБА_2 про забезпечення позову, що надійшла до суду в межах цивільної справи №546/1231/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Служба у справах дітей Решетилівської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, відмовити в повному обсязі.

Ухвалу може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення особі відповідної ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Ю.В. Зіненко