Провадження № 2/947/2619/20
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Гниличенко М.В.
за участю секретаря судового засідання Шпак К.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд -
07.05.2020 року позивач ОСОБА_1 , через адвоката Дорошенко С.О., уточнивши позовні вимоги, звернувся до суду із позовом до Одеської міської ради, в якому просить надати додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору після смерті його мати ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовної заяви, позивач посилається на те, що його мати ОСОБА_2 склала заповіт 24.01.1997 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сободаш З.П., зареєстрований в реєстрі за №382, в якому зазначила, що усе її майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй та на що за законом матиме право, в тому числі квартиру АДРЕСА_1 заповідає - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті матері він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак, йому було відмовлено з тих підстав, що пропущений строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду з позовомпро визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2020 року справу за вказаним позовом було розподілено судді Гниличенко М.В.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 08.05.2020 року прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження по даній цивільній справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються.
Відповідач Одеська міська рада правом на подання відзиву не скористалась.
Суд зауважує, що при розгляді справи про визначення додаткового строку на прийняття спадщини не потрібно залучати нотаріуса, державну нотаріальну контору в якості третіх осіб, адже вони є учасниками правовідносини із спадкування та не є заінтересованими особами по справі.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином у порядку ст.128,130,131 ЦПК України.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі.
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Дорошенко С.О. до судового засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, якою підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, просив розглянути справу за його відсутності у зв`язку із підозрою на захворювання COV-2.
Представник відповідача - Одеська міська рада до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, причини неявки суду невідомі.
Відповідно до ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
При викладених обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, за згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності від 29.12.1992 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної власності, набутої подружжям за час шлюбу належало по Ѕ частині квартири, яка розташована за адресом : АДРЕСА_2 .
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , який є батьком позивача ОСОБА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , яка є матір`ю позивача, померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії № НОМЕР_2 , про що складено відповідний актовий запис №5983./ а.с.9/.
Судом встановлено, що під час життя, ОСОБА_2 склала заповіт 24.01.1997 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сободаш З.П., зареєстрований в реєстрі за №382, за умовами якого, усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй та на що за законом матиме право, в тому числі квартиру АДРЕСА_1 заповідає - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) станом на 03.11.2020 року вищезазначений заповіт є чинним.
З наданих позивачем суду документів вбачається, що відповідно до довідки за вих. № 21 з місця проживання про склад сім`ї та прописку від 30.04.2020 року, яка видана ЖБК «Малиновський-7», у жилому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 проживала та була зареєстрована ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 проживає без реєстрації. / а.с.15/.
Згідно довідки за вих.№ 22 від 03.05.2020 року, виданої ОСОБА_1 головою ЖБК «Малиновський-7», заборгованості за комунальні послуги перед ЖБК «Малиновський-7» на 01.05.2020 року по квартирі АДРЕСА_1 немає. /а.с. 16/.
Факт проживання позивача ОСОБА_1 у спірному житлі на час смерті спадкодавця підтверджуєтьсяактом про проживання, посвідченим ЖБК «Малиновський-7», з якого вбачається, що ОСОБА_1 з жовтня 2018 року та по теперішній час проживає у квартирі АДРЕСА_1 ./а.с.17/.
Судом встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається із квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно відповіді приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу в Одеській області Білоусової Н.В. від 13.07.2020 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилась, заповіт є чинним/а.с.69/.
Згідно ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1270 ЦК України.
Позивачем було подано до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу в Одеській області Білоусової Н.В. заяву про прийняття спадщини за законом після померлої ОСОБА_2 , але позивачу було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини за законом після померлої мати у зв`язку з пропущенням строків для прийняття спадщини, визначених законом /а.с.18/.
Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заяви про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що зазначено у ч.3 ст.1272 ЦК України.
Позивач заяву до нотаріуса для прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця не подав по причині того, що проживав разом зі спадкодавцем, є єдиним спадкоємцем першої черги за законом та єдиним спадкоємцем за заповітом, тому фактично вступив у розпорядження майном. Крім того, про існування заповіту позивачу стало відомо вже після смерті його матері, поза межами строку звернення до нотаріусу, проте він зазначає, що прийняв спадщину, оскільки проживав разом з спадкодавцем, сплачував усі комунальні платежі, здійснював ремонт у квартирі, отримував кореспонденцію за даною адресою, тобто фактично прийняв спадщину та отримав право володіння та користування спадковим майном./а.с.70-83/.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.
Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця та відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.
У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.
Вищезазначені норми ЦК встановлюють дві умови за яких спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, це - постійне проживання спадкоємця з спадкодавцем на час його смерті та/або звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.
Як вбачається з матеріалів справи позивач на час смерті його матері ОСОБА_2 проживав разом зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_2 .
Таким чином, інших спадкоємців за законом та/або за заповітом після смерті ОСОБА_2 судом не встановлено, позивач на день смерті проживав разом зі спадкодавцем та протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не заявив про відмову від спадщини, факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 280-282 ЦПК України, ст.ст.1221, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , протягом трьох місяців з дня набрання рішенням законної сили.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 04.11.2020 року.

Суддя Гниличенко М. В.