Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/523/20
Провадження №2/433/409/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2020 року

Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Певної О.С.,

за участю секретаря судового засідання Шаповалова Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Троїцького районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , після смерті якої залишилась неприйнятою спадщина - земельна частка (пай) у землях колишнього КСП «Знамя Октября», село Сиротине Троїцького району Луганської області, право власності посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії ЛГ №0087114. Виділена з земельного паю земельна ділянка площею 6,8130 га, розташована на території Демино-Олександрівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №159331. При виготовленні державного акту на право власності на земельну ділянку ріллю, оригінал сертифікату на земельну частку (пай) було вилучено ,що позбавило позивача можливості прийняти земельний пай у спадщину. Заповітом від 02.06.2008, земельну ділянку площею 6,8130 га, мати заповіла йому, земельну ділянку площею 5,1848 га - його брату ОСОБА_4 . Заповіту на земельні паї мати не склала в зв`язку з відсутністю оригіналів сертифікатів на земельну частку (пай). Син спадкодавця, його брат ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на його спадщину перейшло до відповідача, його сина ОСОБА_2 . Інших спадкоємців немає. Позивач зазначив, що йому невідомо де знаходиться оригінал сертифікату, що позбавляє його можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку, тому змушений захищати своє право на спадщину у суді.

Ухвалою суду від 03.04.2020 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та надано відповідачу строк на подання відзиву на позов.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Ухвалою суду від 22.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. На позовних вимогах наполягає.

Відповідач в судове засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позову не заперечує.

Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , видане 10.06.2008 року виконавчим комітетом Демино-Олександрівської сільської ради Троїцького району Луганської області (а.с. 7).

Після її смерті залишилася неприйнятою спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Знамя Октября», розміром 6,12 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала їй як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Знамя Октября», місцезнаходження якого було на території с.Сиротине Троїцького району Луганської області. Право на земельну частку (пай) належало ОСОБА_3 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0087114 (а.с. 10).

Факт родинних відносин між померлою ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.13).

Відповідно до копії довідки №209, виданої 20.02.2020 виконавчим комітетом Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та мешкала разом з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19).

Заповітом від 02.06.2008, земельну ділянку площею 6,8130 га, ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_1 , земельну ділянку площею 5,1848 га - його брату ОСОБА_4 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , видане 26.06.2012 року виконавчим комітетом Демино-Олександрівської сільської ради Троїцького району Луганської області (а.с. 8).

ОСОБА_4 є батьком відповідача ОСОБА_2 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 08.04.1986 (а.с.12).

Відомостей про наявність інших спадкоємців померлої ОСОБА_3 суду надано не було.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31 липня 2020 року №359/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), належну ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною відмови стало те, що спадкоємцем не було надано оригіналу документа, що посвідчує право на земельну частку (пай).

За таких обставин, позивач має право звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав, яке він і реалізував пред`явивши даний позов.

Проте, суд зауважує, що позивач звернувся з позовною заявою до неналежного відповідача з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Згідно зі ст.175 ЦПК України позивач формулює позовні вимоги і зобов`язаний зазначити належний склад відповідачів у позові.

За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статею 51 ЦПК України урегульовано питання залучення до участі у справі співвідповідача, заміна неналежного відповідача. Так, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач.

Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згодний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

Статтею 1277 ЦК України визначені випадки, коли спадщина переходить до держави, зокрема, якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини, або якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами у таких справах повинні бути територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, що також узгоджується з Постановою Пленуму Верховного Суду України 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

При цьому, в судовому засіданні судом було роз`яснено позивачу наслідки звернення з позовною заявою до неналежної особи.

З матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 спадкоємець спадкового майна за заповітом та за законом. Відповідач ОСОБА_2 спадкоємець спадкового майна за законом.

ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, що підтверджується інформацією наданою Троїцькою державною нотаріальною конторою від 16 квітня 2020 року №162/01-09 про відсутність спадкової справи (а.с.30-33), з померлою ОСОБА_3 не проживав та не був зареєстрованим за однією адресою, про що свідчить копія довідки №209, видана 20.02.2020 виконавчим комітетом Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області (а.с.19).

Зважаючи на викладене та в зв`язку з поданням позивачем позовної заяви до ОСОБА_2 , який є неналежним відповідачем у даній справі, а суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи, наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача.

На підставі наведеного, керуючись статтями 16, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1262, 1268, 1269, 1276 ЦК України, статтями 2, 5, 10-13, 18, 133, 141, 142, 206, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення із урахуванням п.п 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено до 26 жовтня 2020 року

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя О.С. Певна

15.10.20

22.07.20