ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2020 року, ухваленого суддею Власенко М.Д. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 13 липня 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування збитків.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до свідоцтва про прийняття спадщини за законом від 21.08.2019 року, вона є власником спадкового майна - трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 .. Після оформлення спадщини їй стало відомо, що у вказаній квартирі зареєстровані та проживають відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які протягом кількох років не оплачують спожиті ними комунальні та інші послуги, внаслідок чого станом на 01 вересня 2019 року за вказаною квартирою накопичилися борги на загальну суму 39779 гривень 79 копійок. Бажаючи, щоб за належною їй на праві власності квартирою не було боргів вона сплатила заборгованість за спожиті комунальні та інші послуги у розмірі 37020 гривень 20 копійок. У зв`язку з чим, просила стягнути солідарно з відповідачів на свою користь грошові кошти в розмірі 37020 грн. 20 коп., а також витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 15000 та витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог. В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не взято до уваги, що внаслідок ухилення відповідачів від оплати спожитих комунальних послуг, їй як власнику квартири завдані збитки на суму 37020 грн. 20 коп. Суд дійшов необґрунтованого висновку про те, що позивач як власник повинен сплачувати комунальні послуги а не споживачі комунальних послуг.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та інтересах відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відповідно до наданих довіреностей, пояснила, що у разі прийняття спадщини спадкоємцем на нього покладаються усі обов`язки щодо заборгованості за комунальні послуги, що і було виконано ОСОБА_1 , у зв`язку з чим просила відмовити позивачу у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегіясуддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належала померлій матері позивача ОСОБА_5 на підставі договору дарування, посвідченого 04.07.2007 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дацко Я.О.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Широківської державної нотаріальної контори Горбаченко О.В. реєстр №893 від 21.08.2019 р. та Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №178290364 від 21.08.2019 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.6,7).

Відповідно до довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради від 19 листопада 2019 року №20739, станом на 19.11.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: по довіреності - ОСОБА_6 , 1972 року народження, а також ОСОБА_2 , 1953 року народження, ОСОБА_3 , 1980 року народження, ОСОБА_4 , 1983 року народження, ОСОБА_7 , 2009 року народження, ОСОБА_8 , 2003 року народження (а.с. 8).

З довідки Криворізької обьєднаної міської довідково-інформаційної служби «НоваКом» № 53 вбачається, що станом на 01.09.2019 року нараховані до сплати суми комунальними та іншими службами міста за квартиру за адресою: АДРЕСА_1 мається несплачена заборгованість за надані комунальні послуги, на загальну суму 38045,23 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що отримавши у спадщину після смерті матері нерухоме майно у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_2 до позивача також перейшли обов`язки спадкодавця як попереднього власника майна щодо його належного утримання та сплати комунальних послуг.

Колегія суддів не може в повному обсязі погодитися з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За статтею 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Відсутність самого договору між сторонами не звільняє мешканців квартири від обов`язку оплати комунальних послуг, оскільки, в силу вимог ст. 162 ЖК України, наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Положеннями ст.ст.66, 67, 162 ЖК України встановлено, що за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядку і Правил.

Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Як передбачено статтями 64, 65 ЖК України, пунктами 14, 17, 35 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17 травня 2005 року № 76, споживачі зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, в тому числі і за послуги з теплопостачання у строки, встановлені законодавством.

Отже, споживачі комунальних послуг зобов`язані були своєчасно проводити оплату за надані комунальні послуги.

З вищевикладеного вбачається, що відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є особами, які фактично споживали комунальні послуги, оскільки зареєстровані та проживали у даній квартирі, а тому відповідно до вимог законодавства зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Проте відповідачами, як споживачами комунальних послуг належним чином не виконувались обов`язки по оплаті за надані комунальні послуги, в зв`язку з чим утворилась заборгованість.

З довідки Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби «НоваКом» № 53 вбачається, що станом на 01.09.2019 року нараховані до сплати суми комунальними та іншими службами міста за квартиру за адресою: АДРЕСА_1 мається несплачена заборгованість за надані комунальні послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 як власником квартири сплачено нараховану заборгованість за комунальні послуги та іншими службами за адресою: АДРЕСА_1 , за період проживання відповідачів у даній квартирі, що згідно квитанцій, які містяться в матеріалах справи становить 37 020,20 грн.

Таким чином, вбачається, що позивач в повному обсязі сплатила заборгованість за нараховані комунальні послуги та заборгованість по виконавчим листам, а тому відповідно до вимог закону має право на відшкодування сплачених коштів,які підлягають стягненню з відповідачів .

За таких обставин, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 збитків в сумі 37020, 20 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16.

В обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача було подано договір про надання правничої допомоги від 10 листопада 2019 року, розрахунок вартості правничої допомоги . Відповідно до квитанції №362871 від 10 листопада 2019 року, позивачем сплачено 15 000 гривень адвокату Голіверу П.В.. (а.с.14-18).

Верховний Суд зазначає, що, відповідно до положень ст. 14 ПК адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату.

ВС вказав, що аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта (постанова ВС у справі № 727/4597/19 від 16 квітня 2020 року).

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню у розмірі 15000 гривень, при цьому судом враховано, що вирішення питання про компенсацію витрат на правничу допомогу Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», зазначив, що оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97), при цьому судом враховано складність справи та виконаних представником робіт (наданих послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони позивача.

Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином з відповідачів з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню в рівних частинах судові витрати, які складаються з судового збору (768, 40 грн. + 1261 грн. 50 коп.) та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн., що в сумі складає 17029,90 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування збитків, задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 збитки в сумі 37020 грн. 20коп.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17029 грн. 90 коп., по 5676, 63 грн. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 19 листопада 2020 року.

Головуючий:

Судді: