Справа № 539/4865/19
Провадження № 2/539/359/2020
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2020 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Алтухової О.С.,
за участю секретаря Ануфрієвої Н.М.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
третьої особи ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи ОСОБА_3 , Друга Лубенська державна нотаріальна контора про визначення частки померлого в праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_4 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_5 , треті особи ОСОБА_3 , Друга Лубенська державна нотаріальна контора про визначення частки померлого в праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є дочкою ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_6 є сином ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на усе належне їй майно.
На момент смерті ОСОБА_7 з нею за однією адресою були зареєстровані її чоловік ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та її син ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Вона є внучкою ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , і на підставі ст. 1266 ЦК України спадкує ту частку, спадщини, яка належала б за законом її батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини.
05.07.2019 року державний нотаріус Другої Лубенської державної нотаріальної контори виніс Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та відмовив їй у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку номер АДРЕСА_1 , що належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , в зв`язку з тим, що спадкоємиця не надала доказів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, що і змусило її звернутися до суду.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Власова С.М. позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні, викладеним в позовній заяві. Наполягала на задоволенні позову в повному обсязі.
Представник відповідача адвокат Коряк А.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі. Зауважив, що відсутні будь-які правовстановлюючі документи, які б підтверджували, що будинок за адресою: АДРЕСА_2 , належав ОСОБА_8 . В матеріалах справи є архівний витяг з рішення виконкому Лубенської міської ради депутатів трудящих від 23.09.1971 року про відведення земельної ділянки в безстрокове користування для індивідуального будівництва ОСОБА_8 по АДРЕСА_3 а не по АДРЕСА_4 АДРЕСА_5 . Щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, зауважив, що на вказаній ділянці розташований житловий будинок, який нерозривно пов`язаний із цією ділянкою, і до вирішення питання про визнання права власності на цей будинок, неможливо вирішити питання про її спадкування. Земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства належала ОСОБА_8 на праві особистої приватної власності, а тому в цій частині позовні вимоги є безпідставними. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні просив вирішити питання на розсуд суду.
Представник третьої особи Другої Лубенської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, згідно наданого листа просив справу розглядати у його відсутність, проти позову не заперечує.
За частиною 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд, вислухавши пояснення представників сторін, всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 19 листопада 2003 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є дочкою ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 , виданого 16 квітня 2019 року (а.с.13,19).
Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_6 є сином ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 , виданого 24 травня 2019 року, та ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 , виданого 24.05.2019 року (а.с.15,20,21).
Як вбачається з довідок про реєстрацію місця проживання особи, а саме: № 1717/14.1-04 від 02.10.2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 по 20.11.2017 року була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 ; № 1713/14.1-04 від 02.10.2019 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 з 06.01.1989 року по 13.11.2018 року був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 ; № 1716/14.1-04 від 02.10.2019 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 з 06.01.1989 року по 14.03.2019 року був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 . (а.с.16,17,18).
В зв`язку з тим, що ОСОБА_9 не складала заповіт, відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України право на спадкування отримали її чоловік ОСОБА_8 , син ОСОБА_9 та онука ОСОБА_4 за правом представлення (ч.1 ст. 1266 ЦК України).
При зверненні ОСОБА_4 до Другої Лубенської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_9 , а саме на частку житлового будинку номер АДРЕСА_1 , отримала постанову про відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з тим, що спадкоємиця не надала доказів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. (а.с.14).
З постанови нотаріуса також вбачається, що в Другій Лубенській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу № 152/2019 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 . Відповідно до матеріалів спадкової справи заяву про прийняття спадщини подала онука померлої ОСОБА_4 . Інших заяв про прийняття/відмову у справі не має. Заповіти відсутні.
Вирішуючи питання про доведеність обсягу спадкового майна після смерті ОСОБА_9 , суд виходить з такого.
25.06.1967 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 укладений шлюб, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (а.с.22).
Згідно архівного витягу з рішення виконавчого комітету Лубенської міської Ради депутатів трудящих від 23.09.1971 року № 426 ОСОБА_11 відведена земельна ділянка в безстрокове користування для індивідуального будівництва по АДРЕСА_3 , площею 600 кв.м. (а.с. 100). В той же час в свідоцтві про смерть, в заповіті, в Державних актах на право власності на земельну ділянку, у Витягах з Державного реєстру актів цивільного стану прізвище діда позивача зазначене як « ОСОБА_12 ». Крім того, відведена вказаним рішенням земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , і суду не надано доказів того, що номер ділянки був змінений на номер «38».
Технічний паспорт на будинок АДРЕСА_1 , що міститься в матеріалах справи, не є доказом того, що ОСОБА_8 за життя набув право власності на нього.
Таким чином, позивачем не доведено того, що 1/2 частка житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з відповідною часткою господарських будівель, на момент смерті спадкодавця ОСОБА_9 входила до складу спадщини.
Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Частиною 1 ст. 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 973426 від 07.04.2010 року ОСОБА_8 на підставі рішення від 26.01.2010 року позачергової 50 сесії 5 скликання Лубенської міської ради є власником земельної ділянки площею 0,0911 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 80).
На вказаній земельній ділянці розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що підтверджується технічним паспортом, виготовленим КП «Лубенське МБТІ» станом на березень 2004 року, на який відсутні правовстановлюючі документи. Згідно відповіді КП «Лубенське МБТІ» від 21.02.2020 року № 5-2 право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 не зареєстровано.
Враховуючи принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, вказана обставина унеможливлює визнання права власності на 1/6 частку вказаної земельної ділянки в порядку спадкування за позивачем.
Щодо земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка належала за життя ОСОБА_8 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ№ 973425 від 07.04.2010 року, суд вважає за необхідне зазначити, що земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду (постанова Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ від 19.03.2010 року № 2).
Тобто, земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства не входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_9 .
Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 задоволенню не підлягають.
В зв`язку з тим, що позивач була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, судові витрати слід віднести на рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи ОСОБА_3 , Друга Лубенська державна нотаріальна контора про визначення частки померлого в праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

- позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_6 .

- відповідач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса проживання: АДРЕСА_7 .

- третя особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса проживання: АДРЕСА_8 .

- третя особа Друга Лубенська державна нотаріальна контора, , місце знаходження: Полтавська область, м.Лубни, пл. Вокзальна, 7.

Повне судове рішення складено та підписано 25 червня 2020 року.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду О.С. Алтухова