Ухвала

13 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 686/14011/20

провадження № 61-16463ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Хмельницького апеляційного суду

від 08 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1

до держави Україна в особі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення моральної шкоди та витрат на правничу допомогу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення 15 900 грн моральної шкоди та 10 000 грн витрат

на правничу допомогу.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 31 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 31 липня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто за рахунок державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 14 169 грн моральної шкоди та 10 000 грн, сплачені ОСОБА_1 у зв`язку з наданням йому правничої допомоги.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

06 листопада 2020 року до Верховного Суду Департамент патрульної поліції Національної поліції України звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Хмельницького апеляційного суду

від 08 жовтня 2020 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно

до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі,

що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що касаційне провадження здійснюється після розгляду справи судом першої інстанції,

а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах

про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 25 900 грн, тобто суму, яка станом

на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб (2 102, 00 грн х 100 = 210 200, 00 грн).

Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, відноситься до категорії малозначних.

У постанові від 08 жовтня 2020 року Хмельницький апеляційний суд зазначив про неможливість її оскарження у касаційному порядку

на загальних підставах.

Заявник вказав, що у касаційній скарзі ним порушено питання

права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа для нього має виняткове значення, тому є підстави для відкриття касаційного провадження. Верховний Суд, врахувавши предмет і ціну позову, а також доводи касаційної скарги,

з такими твердженнями заявника не погоджується та вважає їх безпідставними. Правові висновки щодо відповідальності держави

за незаконне притягнення особи до адміністративної відповідальності викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц, провадження № 16-19000сво18, і суд апеляційної інстанції вирішив спір

у відповідності до цих висновків.

Отже, випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки Департамент патрульної поліції Національної поліції України подав касаційну скаргу на судове рішення

у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Хмельницького апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення моральної шкоди

та витрат на правову допомогу - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович