Справа № 307/2461/20
Провадження № 2/307/1321/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 листопада 2020 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Стецюк М.Д., за участю секретаря судових засідань Цех Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тячів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Посилається на те, що 23.10.2018 року, між нею та відповідачем, було зареєстровано шлюб, про що виконкомом Углянської сільської ради, Тячівського району, Закарпатської області, України, складено відповідний актовий запис № 20, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , яке видане виконкомом Углянської сільської ради, Тячівського району, Закарпатської області, України ІНФОРМАЦІЯ_1 . В шлюбі в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , яке видане 02.09.2019 року виконкомом Углянської сільської ради, Тячівського району, Закарпатської області Україна. На даний час шлюб між ними не розірвано, однак 01.09.2020 року нею подано позовну заяву до Тячівського районного суду Закарпатської області про розірвання шлюбу з відповідачем. З серпня 2019 року, тобто з моменту, коли їхні відносини з відповідачем фактично припинилися, їхній син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, а батько не бере жодної участі в утриманні та вихованні сина, а також не цікавиться його здоров`ям, оскільки він самоусунувся від виховання сина то всі питання щодо матеріального забезпечення сім`ї вона вирішує самостійно, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 31.08.2020, довідкою № 1413 від 17.08.2020 року та довідкою № 1414 від 31.08.2020 року. При визначенні розміру аліментів просить врахувати те, що відповідач є молодою за віком, здоровою, працездатною особою, постійно працюючою в Чеській Республіці та в межах України, де отримує хороший заробіток, а також те, що відповідач не має інших аліментних зобов`язань і на його утриманні інші особи не знаходяться, у зв`язку з чим, він має можливість виконати обов`язок покладений на нього ст. 180 Сімейного кодексу України, щодо утримання дитини. Також, необхідно врахувати і вікові особливості їхнього сина, якому лише виповнилося 1 рік, у зв`язку з чим йому необхідно постійно купувати підгузники, дитячі суміші, ліки, одяг тощо, у зв`язку з чим постійно зростають витрати на утримання сина. Однак, відповідач відмовляється від утримання їхнього сина у встановленому законом порядку, незважаючи на її неодноразові звернення до нього. Окрім цього, у зв`язку з тим, що разом з нею проживає їхній син та перебуває на її утриманні дитина, в неї виникають трудноші з пошуком роботи, щоб належним чином утримувати сім`ю, вважає, що відповідач зобов`язаний та має можливість у зв`язку з вищенаведеними обставинами сплачувати аліменти і на її утримання. Просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття, а також стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_3 , трьохрічного віку.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила, відзив не подав.
Суд, виконуючи вимоги ст.280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив та позивачка в своїй заяві не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 сторони перебувають у шлюбі з 23.10.2018 року, який зареєстровано у виконкомі Углянської сільської ради Тячівського району, Закарпатської області, за актовим записом №20. Від даного шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якого згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 значиться відповідач.
01.09.2020 року позивачкою ОСОБА_1 , подано до Тячівського районного суду Закарпатської області позовну заяву про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 .
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 31.08.2020 року, складеного депутатом Углянської сільської ради Стойка М.І., проведено обстеження матеріально-побутових умов гр. ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_1 та встановлено, що вона ніде не працює, перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , але з чоловіком не проживає з серпня 2019 року. За цей період майже ніякої матеріальної допомоги чоловік сім`ї не надає, участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться зовсім сином. Від народження дитина знаходиться на утриманні матері. Проживає разом з дитиною у будинку батьків.
Довідкою виданою виконавчим комітетом Углянської сільської ради № 1413 від 31 серпня 2020 року стверджується, що до складу сім`ї позивачки ОСОБА_1 , 1995 року народження, входить син ОСОБА_3 , 2019 року народження.
Також, довідкою виданою виконавчим комітетом Углянської сільської ради № 1414 від 31 серпня 2020 року стверджується, що ОСОБА_1 , 1995 року народження, проживає і зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 та на її утриманні знаходиться малолітня дитина - син ОСОБА_3 , 2019 року народження.
Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, як це передбачено ч.1 ст.184 СК України.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно із ст. 8 ч. 1 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Також, частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Як роз`яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Згідно ч.1 ст.80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Разом з цим, відповідно до ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Отже, при визначенні розміру аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, суд враховує майновий стан позивачки, яка проживає з малолітнім сином та сама веде догляд за ним, на даний час не працює, оскільки вона веде догляд за дитиною, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідача, який не має постійного місця роботи, його заробіток, який носить нерегулярний, мінливий характер, а також те, що відповідач має працездатний вік та його можливість надавати матеріальну допомогу дружині.
У відповідності до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі 1500 гривень, починаючи з 01.09.2020 року, і до його повноліття, а також аліменти на утримання дружини в розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з 01.09.2020 року і до досягнення дитиною трьохрічного віку, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити їх хоча б найнеобхіднішим, а в решті позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Оскільки позивачка, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень.
Керуючись ст.ст. 5,12, 81, 141,209, 223, 247, 263, 265, 280-282, 430 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 79, 80, 84, 141, 150, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України суд, -
Позов задоволити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 01 вересня 2020 року, і до його повноліття.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на її утримання в розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з 01 вересня 2020 року, і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьохрічного віку.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 840 гривень 80 копійок судового збору.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте Тячівським районним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 .

Суддя: М.Д.Стецюк