ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року

м. Харків

справа № 646/8951/19

провадження № 22-ц/818/4938/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі прокуратура Харківської області, Державна казначейська служба України

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2020 року у складі судді Теслікової І.І. , -

в с т а н о в и в :

28.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України, у якому просить стягнути з відповідачів на його користь суму у розмірі 121000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої неналежним проведенням досудового розслідування кримінального провадження № 0000613 з 16.09.2014 року по 01.01.2020 року прокуратурою Харківської області, шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.

05.02.2020 року позивач подав клопотання, у якому просив призначити по справі три судові експертизи, а саме: судово-юридичну, судово-медичну та судово-психологічну.

Так, у вказаному клопотанні ОСОБА_1 на вирішення судово-юридичної експертизи, просив поставити такі питання:

- чи з порушенням процесуальних строків проводилось на протязі 2014-2020 року прокуратурою Харківської області слідство по об`єднаному кримінальному провадженні № 0000613? Чи належно, повно, всебічно, неупереджено, в повному обсязі з урахуванням практики ЄСПЛ, проводилось прокуратурою Харківської області досудове розслідування вказаного кримінального провадження? Чи могли такі дії та бездіяльність прокуратури при неналежному проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні порушуватись конституційні права позивача, який має статус потерпілого? Визначити кількість епізодів фактів та зафіксувати номер аркушу та номер тому даного кримінального провадження № 0000613, коли відповідачем-1 після отримання ухвали слідчого судді про скасування попередньої постанови відповідача-1 про закриття даного кримінального провадження № 0000613 не провівши жодних слідчих та слідчо-розшукових дій, дослідити наказ відповідача-1 №1725к від 30.08.2016 року, проаналізувавши обставини, надати висновок, визначити чи існують протиправні незаконні дії відповідача-1, які порушують конституційні права позивача в частині несвоєчасного проведення досудового слідства кримінального провадження 0000613, ознаки корупційних дій, ознаки покривання відповідачем-1 та ознаки існування кругової поруки в діях відповідача-1.

При призначенні судом судово-медичної та психологічної експертиз позивач просив провести їх на підставі матеріалів справи, які містять загалом 12 медичних довідок про стаціонарне та амбулаторне лікування потерпілого позивача в Міській клінічній лікарні № 27 м. Харків у період часу 7 років (починаючи з 15.09.2014 року до сьогодні 2020).

Перед експертами позивач просив поставити такі питання:

-чи повпливало і як на стан фізичного загального та психологічного фізіологічного здоров`я потерпілого ОСОБА_1 неналежне проведення досудового слідства по об`єднаному з 22.12.2014 кримінальному провадженню 0000613 на протязі дуже тривалого часу та визначити ступінь тяжкості погіршення стану здоров`я позивача, в тому числі шляхом зрівняння оригіналів медичних висновків, медичних довідок стаціонарного лікування ОСОБА_1 по термінам часу починаючи з 15.09.2014 до сьогодні 2020 і в тому числі на підставі зрівняння представлених медичних довідок, які знаходяться в матеріалах цивільної справи про стаціонарне лікування позивача, про амбулаторне лікування позивача, визначити які додаткові захворювання отримав ОСОБА_1 за період, починаючи з 15.09.2014 до сьогодні 2020, шляхом, і в тому числі, зрівняння та дослідження за вказаний період часу починаючи з 15.09.2014 до сьогодні 2020 всіх представлених потерпілим позивачем ОСОБА_1 медичних довідок, оригінали яких знаходяться у ОСОБА_1 , визначити ступінь порушення стану здоров`я позивача, тяжкості нанесеної моральної шкоди потерпілому ОСОБА_1 по терміну часу, починаючи з 15.09.2014 до сьогодні 2020.

Крім того. у клопотанні зазначав, що при необхідності експертам дослідити та вчинити і в т.ч. шляхом зрівняння всіх оригіналів медичних довідок, виписок, документів, які представлено ОСОБА_1 , в якості доказів при розгляді даної справи.

Також позивач зазначив, що його обстеження експертам необхідно провести з метою отримання по розрахунках, на підставі рекомендацій Пленуму Верховного суду України, сум компенсацій йому, як особі яка, постраждала від незаконних дій правоохоронців (відповідач-1), які вчинили на протязі дуже тривалого часу 7 років (2014-2020) неналежне досудове слідство по даному кримінальному провадженню, за яким відповідачем-1 визнано позивача по статусу потерпілим, тобто особою якому завдано матеріальну, майнову, або моральну шкоду.

Позивач просив суд зобов`язати експертів скласти медичний висновок щодо існування чи відсутності існування негативного впливу на загальне та на психологічне здоров`я позивача, внаслідок незаконних дій та незаконної бездіяльності на протязі дуже тривалого часу 7 років (2014-2020) відповідача-1 під час неналежного проведення відповідачем-l досудового слідства по даному кримінальному провадженню 0000613.

Також у клопотанні позивач просив суд звільнити його від сплати судового збору за проведення вищевказаних експертиз.

В підготовчому судовому засіданні позивач підтримав клопотання та додаткового просив поставити перед експертами запитання: чи відповідає заявлений ним у позові розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 121 000,00 грн., розміру спричиненої шкоди неналежним досудовим розслідуванням кримінального провадження?

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2020 року частково задоволено клопотання позивача. Призначено у справі судову психологічну експертизу та на вирішення експертів поставлені такі питання:

- чи були спричинені позивачу ОСОБА_1 моральні страждання внаслідок неналежного, на думку позивача, досудового розслідування кримінального провадження № 0000613? Якщо так, то який грошовий еквівалент компенсації цих моральних страждань (моральної шкоди?).

В іншій частині клопотання відмовлено.

Проведення експертизи доручено експертам ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса. Відмовлено у задоволені клопотання позивача про звільнення від сплати витрат за проведення експертизи та витрати за проведення експертизи покладено на ОСОБА_1 . На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить залишити без змін резолютивну частину ухвали суду першої інстанції, а саме: «призначити у справі судову психологічну експертизу та на вирішення експерта поставити питання: - Чи були спричинені позивачу моральні страждання внаслідок неналежного досудового розслідування кримінального провадження № 0000613; - Якщо так, то який грошовий еквівалент компенсації цих моральних страждань (моральної шкоди)?».

Скасувати резолютивну частину ухвали, а саме в частині: «…. Відмовити у задоволені клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору за проведення експертизи. Витрати за проведення експертизи покласти на позивача».

Прийняти нове рішення, яким призначити у справі ще й судово-юридичну експертизу та судово-медичну експертизу та звільнити позивача від сплати витрат за проведення судово-психологічної експертизи; від оплати витрат за проведення судово-медичної експертизи; від оплати витрат за проведення судово-юридичної експертизи та на розсуд суду визначити суб`єкта (держава), який має обов`язок сплатити витрати за проведення вказаних трьох експертиз.

Прийняти рішення про часткову зміну ухвали суду, а саме:, замість речення, яке міститься в резолютивній частині ухвали «….Відмовити у задоволені клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за проведення експертизи. Витрати за проведення експертизи покласти на позивача ОСОБА_1 » та викласти це речення у такій редакції : «Витрати за проведення експертиз віднести за рахунок держави».

Також, замість речення , яке міститься в резолютивній частині ухвали, а саме: «В розпорядження експертів направити : матеріали цивільної справи № 646/8951/19, викласти речення такого змісту: «В розпорядження експертів направити : матеріали цивільної справи № 646/8951/19 та всі матеріали (оригінали) кримінального провадження № 0000613».

Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права;. неналежного дослідження доказів.

Зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні його клопотання про звільнення від сплати витрат за проведення експертиз, оскільки суд не врахував те, що позивач вже неодноразово було звільнено від сплати судових витрат судами апеляційної та касаційної інстанції, посилається на ухвалу Харківського апеляційного суду від 01.11.2019 та на ухвалу Верховного суду від 19.12.2019, саме якими підтверджено, на думку позивача, його скрутне фінансове становище. Також фінансовий стан позивача підтверджено наданими довідками Пенсійного фонду України, які необґрунтовано не взяті до уваги судом першої інстанції, та які були оцінені в тому числі Верховним судом та визнані належними доказами фінансового стану позивача.

Зазначає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у задоволенні клопотання позивача щодо призначення по справі судово-юридичної та судово-медичних експертиз, оскільки данні висновки експертів науковців є важливими для винесення рішення по предмету даної цивільної справи.

Доводи апеляційної скарги в цій часині є аналогічними доводам клопотання позивача про призначення експертиз.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Ухвала Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2020 року в частині призначення у справі судової психологічної експертизи не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Частково задовольняючи клопотання ОСОБА_1 про призначення у справі судово-юридичної, судово-медичної та судово-психологічної експертиз та заяви про звільнення від витрат, пов`язаних з оплатою за проведення експертиз, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням змісту позовних вимог за необхідне призначити судову психологічну експертизу, та прийшов до висновку про відсутність підстав для призначення у справі судово-медичної та судово-юридичної експертиз. Крім того, оскільки заява позивача про звільнення від сплати за проведення експертизи є необґрунтованою та позивач не надав суду належних та достатніх доказів на підтвердження його скрутного матеріального стану, вважав, що у суду відсутні підстави для застосування у вказаному випадку положень ст.3 Закону України «Про судовий збір».

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 76 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити необхідні обставини неможливо;

2) сторонами ( стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Згідно ч.1 ст.104 ЦПК України експертиза призначається ухвалою суду, де зазначаються: підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.252 та п.9 ч.1 ст.253 ЦПК України, призначення судом експертизи є підставою для зупинення провадження у справі на час її проведення.

Матеріали справи свідчать про те, що предметом та підставами позову ОСОБА_1 є відшкодування відповідачами на його користь моральної шкоди, спричиненої неналежним проведенням досудового розслідування кримінального провадження № 0000613 з 16.09.2014 року по 01.01.2020 року прокуратурою Харківської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з нормами ст.ст. 76, 89, 229 ЦПК України, а також положень Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» висновок експерта є доказом в цивільному процесі. Він не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Цивільне процесуальне законодавство саме на суд покладає обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Зокрема, відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 103 ЦПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.

Тобто саме на суд покладений обов`язок із визначення питань, необхідних для призначення експертизи, з огляду на заявлені позивачем позовні вимоги.

Згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Нормативного визначення поняття моральної шкоди цивільне законодавство України не містить. Пленум ВСУ у п. З постанови від 31.03.1995 року № 4 зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб .

Згідно зі ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (наприклад, внаслідок порушення права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом тощо); у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (наприклад, внаслідок порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми тощо). Цей перелік не є вичерпним. Також моральна шкода може полягати в глибокому відчутті несправедливості, викликаному тим фактом, що протягом тривалого часу всупереч остаточному і такому, що дає право на примусове виконання, судовому рішенню особа не отримала реального захисту її прав (рішення Європейського Суду з прав людини від 29.06.2004 року у справах "Півень проти України" і "Жовнер проти України").

Згідно зі ст. 145 ЦПК України призначення експертизи є обов`язковим за клопотанням однієї зі сторін, якщо в справі необхідно встановити психічний стан особи.

Згідно п. 1.4 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи № 6 від 17.01.95, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.95 р. N 6 ( z0248-95 ), до компетенції судово-медичної експертизи належить: 1.4.1. Експертиза трупів у випадках насильницької смерті; 1.4.2. Експертиза трупів при підозрі застосування насилля або з інших обставин, що обумовлюють необхідність такої експертизи;1.4.3. Експертиза потерпілих, обвинувачених та інших осіб; 1.4.4. Експертиза речових доказів;1.4.5. Експертиза за матеріалами кримінальних та цивільних справ.

Відповідно до пунктів 148, 151, 152 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки матеріалів та призначення судових експертиз, затверджених наказом Мін`юсту України від 08.10.1998 року № 53/5 (у редакції наказу Мін`юсту від 30.12.2004 року № 144/5), психологічна експертиза встановлює ті особливості психічної діяльності та такі їх прояви у поведінці особи, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки і головним її завданням є визначення у під-експертної особи: індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки; емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей. При проведенні дослідження рекомендується приділити особливу увагу свідченням або відомостям про особливості поведінки підекспертного у проблемних ситуаціях (конфлікти, покарання, втрати тощо) та свідченням про особливості його емоційного стану в обставинах, що цікавлять суд та слідство (безпосередньо у момент подій, що досліджуються у справі, у час, що передував подіям, а також після їх завершення).

Таким чином, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про відмову у призначенні судово-медичної експертизи, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що саме психологічна експертиза може визначити обсяг негативних наслідків, певну глибину переживань, які виникли після певної життєвої події, оскільки встановлення наявності страждань - негативних змін, відображених у свідомості людини у вигляді почуттів чи відчуттів, змісту та інтенсивності даних страждань, виникнення негативних змін в соціальному функціонуванні особистості, вимагає застосування спеціальних знань з психології.

Відповідно до ст. 114 ЦПК України, учасники справи мають право подати до суду висновок експерта у галузі права щодо застосування аналогії закону чи аналогії права; змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування і доктриною у відповідній іноземній державі. Висновок експерта у галузі права не може містити оцінки доказів, вказівок про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яке рішення має бути прийнято за результатами розгляду справи.

Згідно зі статтею 115 ЦПК України висновок експерта у галузі права не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для суду. Суд може посилатися в рішенні на висновок експерта у галузі права як на джерело відомостей, які в ньому містяться, та має зробити самостійні висновки щодо відповідних питань.

Обґрунтовуючи клопотання про призначення по справі судово-юридичної експертизи, позивач ОСОБА_1 не порушував питання щодо застосування аналогії закону чи аналогії права; змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування і доктриною у відповідній іноземній державі.

Питання, які позивач просив поставити на вирішення експерта у галузі права стосуються визначення правомірності дій відповідача щодо проведення досудового слідства кримінального провадження 0000613, що є порушенням вимог частини 2 статті 102 ЦПК України, якою визначено, щопредметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань, предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст. 133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п.п.1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи,покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Заявляючи клопотання про звільнення від витрат, пов`язаних з оплатою експертизи, позивач посилався на перебування у тяжкому матеріальному становищі у зв`язку з отриманням пенсії у мінімальному розмірі.

Згідно з ст. 7-1 Закону України «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою, якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

В абзаці 2 1.8. Розділу 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, також вказано, що підставою для проведення експертизи у цивільному, господарському та адміністративному судочинствах є ухвала суду про призначення експертизи або договір з експертом чи експертною установою, укладений на замовлення учасника справи.

Відповідно до п. 6 ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» проведення експертних досліджень і обстежень державними спеціалізованими установами здійснюється за рахунок замовника.

Згідно з ч. 7 ст. 72 ЦПК України експерт має право на оплату виконаної роботи та на компенсацію витрат, пов`язаних з проведенням експертизи і викликом до суду.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з проведенням експертизи.

У п. 6 ст. 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплата робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Таким чином на стадії призначення експертизи суду невідома вартість експертного дослідження. До визначення вартості експертизи суд позбавлений можливості надати оцінку спроможності учасників справи нести відповідні витрати з урахуванням їх майнового стану та співмірності витрат.

Крім того, звільнення позивача від судових витрат на оплату судової експертизи порушує право експерта передбачене ч.7 ст. 72 ЦПК України на оплату виконаної роботи.

Також, після закінчення розгляду справи витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 88 ЦПК України.

Натомість, позивач має право на відшкодування судових витрат, у разі задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи, наведені в апеляційній скарзі не дають підстав для встановлення порушення судом першої інстанції норм процесуального права, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 та ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, оскільки оскаржене представником позивача судове рішення у формі ухвали про призначення експертизи постановлено з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку, відповідно до статті 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина

Повне судове рішення складено 06 листопада 2020 року.