Справа № 461/8258/20
Провадження № 4-с/461/39/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2020 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря

судового засідання Івасюти Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ПАТ СК «Скарбниця», Галицький відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції на дії державного виконавця,

встановив:

скаржник звернувся до суду з даною скаргою, в якій просить:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Цвик З.В. під час примусового виконання виконавчого провадження ВП №63050332, щодо виконання виконавчих листів №753/19603/19, виданих Галицьким районним судом м. Львова

про стягнення з ПАТ СК «Скарбниця» стягнень на суму 38 620,63 гривень страхового відшкодування та 650,75 гривень судових витрат, що полягає у не винесенні постанови про накладення арешту на рахунки боржника при відкритті виконавчого провадження;

- зобов`язати державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Цвик З.В. винести постанову про арешт майна (коштів) боржника та надіслати її на виконання банкам зазначеним в відповіді на запит №86409138 від 16.09.2020 року, що знаходиться в матеріалах виконавчого провадження та надіслати відповідні платіжні вимоги.

Обґрунтовуючи подану скаргу, покликається на те, що за її заявою 16.09.2020 року державним виконавцем Цвик З.В. було відкрито виконавче провадження № 63050332 про стягнення з ПАТ СК «Скарбниця» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування на суму 38 620,63 грн. та 650,75 грн. судових витрат. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.09.2020 року скаржник отримала 28.09.2020 року. Ознайомившись із діями державного виконавця Цвик З.В., вона виявила, що такі порушують її права, оскільки державний виконавець не наклав арешт на рахунки боржника - юридичної особи. Внаслідок цього, рішення суду фактично не виконується в примусовому порядку. Вказує, що виконавець отримавши інформацію про рахунки боржника не наклав на них арешт у розмірі суми стягнення та не надіслав платіжні вимоги на примусове списання коштів не пізніше наступного робочого дня, що вказує на бездіяльність виконавця під час виконання рішення суду та порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження». Вважає, що державним виконавцем не було вчинено належних дій, спрямованих на реальне виконання рішення суду, а тому просить скаргу задовольнити.

Скаржник та її представник в судове засідання не з`явились, про дату судового засідання повідомлені належним чином.

Представник ПАТ СК «Скарбниця в судове засідання не з`явився, про дату судового засідання повідомлений належним чином.

Державний виконавець подав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Згідно ч.2 ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , на виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 07.07.2020 року у справі № 753/19603/19, подала до Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), два виконавчі листи про стягнення з ПАТ СК «Скарбниця» на її користь суми страхового відшкодування в розмірі 38 620,63 гривень та 650,75 гривень - судових витрат.

16.09.2020 року державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Цвик З.В. було відкрито виконавче провадження № 63050332.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно п.1 ч.1 ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до частини 1 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно ч. 2 вказаної статті, арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Таким чином, з метою виконання судового рішення, державний виконавець, у відповідності до п. 6 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», має право накладати арешт на майно боржника.

У відповідності до ч. 7 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Згідно ч. 10 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», у порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

При цьому, вбачається, що 16.09.2020 року заявниця повідомила виконавця про наявні у неї відомості щодо рахунків боржника.

Доказів самостійного виконання рішення боржником на момент розгляду скарги не здобуто.

Однак, матеріали виконавчого провадження не містять даних про те, що державним виконавцем накладено арешт на майно боржника.

Вказане вище свідчить про те, що у розумінні вимог ЗУ"Про виконавче провадження" державним виконавцем допущено бездіяльність, яка полягає у невинесенні постанови про накладення арешту на майно та кошти боржника.

При цьому, судом не встановлено, щоб державним виконавцем вчинялись будь-які інші виконавчі дії на виконання рішення суду після звернення стягувача зі скаргою до суду.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що має місце бездіяльність державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Цвик З.В. щодо не винесення постанови про накладення арешту на майно та кошти боржника у порядку та строки, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» , оскільки державним виконавцем в порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження» не вжито всіх передбачених цим Законом заходів щодо вирішення питання про примусове виконання рішення.

Разом з тим, вимоги скаржника щодо зобов`язання державного виконавця, винести постанову про арешт майна та коштів боржника та вчинити виконавчі дії у виконавчому провадженні №63050332, підлягають частковому задоволенні, з огляду на нижченаведене.

Примусове виконання рішення суду полягає у вчиненні державним виконавцем дій в їх сукупності на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених законом і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до закону.

Як роз`яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року № 14, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

З огляду на наведене, суд, вирішуючи питання щодо способу поновлення прав стягувача вважає за необхідне зобов`язати державного виконавця здійснити заходи примусового виконання рішення суду у виконавчому провадженні ВП № 63050332 у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і ЗУ «Про виконавче провадження» .

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подана скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 13, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи ПАТ СК «Скарбниця», Галицький відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції на дії державного виконавця задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Цвик З.В. під час примусового виконання виконавчого провадження ВП №63050332, яка полягає у не винесенні постанови про накладення арешту на рахунки боржника при відкритті виконавчого провадження.

Зобов`язати державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Цвик З.В. у виконавчому провадженні ВП №63050332 здійснити заходи примусового виконання рішення суду у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження».

У решті вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення(виклику)учасників справи,зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 04 листопада 2020 року.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.