Справа № 307/2711/16-ц
Провадження № 2/307/15/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2020 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарях Ільницькій О.М., Юсип В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним. В позовній заяві зазначив, що між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір споживчого кредиту №MKTWGA від 04.04.2008 року на суму 16821,45 доларів США. Висновком експерта №1858 від 25.08.2016 року встановлено, що за даними п.8.1 кредитного вказаного кредитного договору процентна ставка за користування кредитом становить 1,00% на місяць (12% річних). Згідно додатку №1 «Загальна вартість кредиту» до договору №MKTWGA від 04.04.2008 року реальна процентна ставка становить 12,76 %, «сума % та винагород» складає 11509,20 доларів США. В межах наявних матеріалів, абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладення кредитного договору №MKTWGA від 04.04.2008 року не визначено. В межах наявних матеріалів встановлена реальна процентна ставка на момент укладення кредитного договору №MKTWGA від 04.04.2008 року складає 15,88% та є вищою від реальної процентної ставки, зазначеної у Додатку №1 до кредитного договору - 12,76%. В межах наявних матеріалів, встановлене абсолютне значення подорожчання кредиту, на момент укладення кредитного договору №MKTWGA від 04.04.2008 року складає 13578,94 доларів США та є вищим від суми «% та винагород», зазначеної у Додатку №1 до кредитного договору - 11509,20 доларів США. Щомісячні платежі, що передбачені умовами кредитного договору, на момент його укладення, становили від 220,91 доларів США до 400,19 доларів США. В межах наявних матеріалів, оформлення банком інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту), під час укладення кредитного договору №MKTWGA від 04.04.2008 року виконано з недотриманням «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту та Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно наявних документів, розміри ставок, які використані для нарахування відсотків за користування кредитом та винагороди за резервування ресурсів у Додатку №2 «Графік погашення кредиту» до кредитного договору №MKTWGA від 04.04.2008 року, в повній мірі не узгоджуються з ставками (12,0% та 0,48%), передбаченими п.8.1 кредитного договору. За результатами арифметичного перерахунку встановлено, що ставки застосовані банком у Додатку №2 до кредитного договору, необґрунтовано завищені порівняно зі ставками, визначеними у п.8.1 договору: за відсотками по кредиту до 13,6209%, порівняно зі ставкою 12,00 %, по винагороді з резервування ресурсів до 0,5297% порівняно зі ставкою 0,48%. Виходячи із висновку експерта, його дані вказують на те, що банком у момент укладення кредитного договору було допущено ряд грубих порушень і умови самого договору є несправедливими для позичальника. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу. Тобто, умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони одночасно, по-перше, порушують принцип добросовісності; по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, по-третє, завдають шкоди споживачеві. Таким чином, наведені підстави повністю доводять те, що в момент укладення ним з відповідачем кредитного договору, останній такий укладався із грубими порушеннями Закону і як наслідок, даний договір слід визнати недійсним.

Просить визнати недійсним кредитний договір №MKTWGA від 04.04.2008 року, укладений між ним та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк».

Представник відповідача ПрАТ комерційний банк «Приватбанк» Гриниха Т.Ю. надіслала до суду письмові заперечення, в яких зазначила, що позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що при оформленні кредитного договору Банком не дотримано «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» та посилається на порушення ст..11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а також посилається на ст.ст. 203, 215 ЦК України та просить визнати кредитний договір недійсним. Позов не визнає, оскільки вважає, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, що пояснюється наступним. По-перше, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 04.04.2008 року уклали кредитний договір №MKTWGA, відповідно до п.8.1 якого Банк зобов`язався надати позивачу кредит у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 16821,45 доларів США, з яких 15000 доларів США на споживчі цілі та 1821,45 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п.п.2.1.3., 2.2.7 даного договору, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,0% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, з кінцевим терміном повернення до 03.04.2018 року, а позивач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Свої зобов`язання за кредитним договором ПрАТ КБ «Приватбанк» виконав в повному обсязі, надавши позивачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Оспорюваний кредитний договір укладено в письмовій формі та підписано сторонами, які досягли згоди з усіх умов договору, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності при їх укладенні, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови; відповідачем було надано позивачеві документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки, тощо, які передують укладенню кредитного договору, а тому до цих спірних правовідносин Закон України «Про захист прав споживачів» не підлягає застосуванню. По-друге, обставини, встановлені іншим рішенням суду не підлягають доказуванню. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 24.12.2015 року задоволено позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору №МКТWGA від 04.04.2008 року. Вказаним рішенням встановлено законність укладення кредитного договору та наявність заборгованості по кредиту. Вказане рішення набрало законної сили та до цього часу не скасовано. Судом не призначалась експертиза, не ставились питання на обговорення експерту, а тому вона не може бути належним та допустимим доказом по справі, яка розглядається. На дослідження експерту не надавались оригінал кредитної справи (чи належним чином завірені копії) та такий не досліджувався експертом, незрозуміло з яких міркувань виходив експерт, що банком не дотримано надання інформації про умови кредитування «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» та Закону України «Про захист прав споживачів». Також, в Додатку №1 дослідження реальної процентної ставки та абсолютного подорожчання кредиту за кредитним договором №МКТWGA від 04.04.2008 року відображений графік погашення такий самий, який складений банком при оформленні кредиту, але до даного графіка експерт вносить страхові платежі, які передбачені кредитним договором, а саме особиста страховка та страхування майна і на підставі цього виводить суми по кредиту. Але з цим погодитись не можна, оскільки графіком погашення по кредиту, який підписаний між банком та позичальником, розбита сума кредиту, тобто 15000 доларів США платежів з кредитного ліміту банк зобов`язується тільки в тому випадку, коли позичальник сам не внесе дані платежі на рахунок страхової компанії та не пред`явить в банк документ, який це підтверджує. Дані обставини експертом не враховано та не досліджено ким саме перераховувались страхові платежі чи банком, чи самим клієнтом, а тому неправильно включив дані платежі до загального графіку по кредиту, що призвело до неправильних розрахунків. Експертом неправильно досліджено кредитний договір, а саме неправильно досліджено щомісячні платежі та пункти кредитного договору, які передбачають погашення страхових платежів. Враховуючи викладене, висновок експерта є недопустимим доказом, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом, а відтак судом не може бути взятий до уваги в якості доказу. Відповідно до виписки по рахунку та розрахунку заборгованості позивач з 04.04.2008 року по 10.11.2014 року не допускав прострочення, тобто вчасно вносив щомісячні платежі по кредиту, після відповідач кредит погашав нерегулярно та не в повному обсязі, а єдиним доказом щодо недійсності кредитного договору є лише висновок економічної експертизи (дослідження), який був проведений з порушеннями науково-методичних рекомендацій. Просить в задоволенні позову відмовити (Т.1 а.с.31-34).

Щодо висновку експерта представник відповідача надіслала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що висновок містить неточності, не відповідає в повній мірі пунктам кредитного договору №МКТWGA від 04.04.2008 року та містить суперечливі суми розрахунку, що пояснюються наступним. По-перше, експертом неправильно досліджено умови кредитного договору, неправильно досліджено щомісячні платежі та пункти кредитного договору, які передбачають погашення страхових платежів, також не враховано та не досліджено ким саме перераховувались страхові платежі до загального графіку по кредиту, що призвело до неправильних розрахунків та виведення реальної процентної ставки та абсолютного подорожчання кредиту за кредитним договором №МКТWGA від 04.04.2008 року. Оскільки, згідно п.2.1.3 кредитного договору №МКТWGA від 04.04.2008 року перерахування страхових платежів з кредитного ліміту (передбачений договором 1821,45,00 доларів США) Банк зобов`язується тільки в тому випадку, коли позичальник сам не внесе дані платежі на рахунок страхової компанії та не пред`явить в Банк документ, який це підтверджує. Дані обставини не відображені в Додатку №1 до висновку експерта, не досліджено чи нараховувались проценти на суму щорічних страхових платежів. Тому, вважає, що для правильного розрахунку реальної відсоткової ставки та встановлення абсолютного подорожчання кредиту мало б місце тільки сума основного боргу виданого кредиту, відсотків та комісії, а зарахування страхових платежів тільки у випадку перерахування їх з кредитного ліміту. По-друге, як вбачається з розрахунку експерта, загальна сума платежів за час кредитного договору, згідно щомісячних платежів та відсоткової ставки передбаченої кредитним договором, а також комісією та щорічними страховими платежами складає в загальному 28075,37доларів США, з яких 15000 доларів США - сума основного боргу, 11238,96 доларів США - відсотки за користування кредитом (1% на місяць на суму залишку заборгованості, передбачена договором кредиту), 449,52 доларів США - комісія (передбачена договором по кредиту 0,48%), сума страхових платежів - 1569,04 доларів США+300,00 (одноразова комісія 3%)+21,43 (послуги нотаріуса). Тобто, таку суму експерт зазначає беручи до уваги всі складові кредитного договору та в останній колонці виводить суму абсолютного подорожчання кредиту - 13578,95 доларів США. Але якщо розібратись складовими цієї суми це і є відсотки, комісія, страхові платежі (11238,96 (1%)+449,52 (0,48%)+1569,04 (страхові платежі)+300,000 (одноразова комісія 3%) +21,43 (послуги нотаріуса), тобто всі нарахування, які передбачені кредитним договором. Тому, враховуючи даний висновок експерта та всі його складові жодного платежу чи нарахованої суми, яка б вказувала на будь-який прихований платіж з боку банка в експертному висновку не міститься., а сума 13578,95 доларів США, яку експерт зазначає як абсолютне подорожчання кредиту являється тільки платою за користування кредитом, яка передбачена кредитним договором, який погоджений та підписаний двома сторонами. По-третє, зрівнюючи графік погашення Додаток 2 до кредитного договору №МКТWGA від 04.04.2008 року та Додаток 1 до висновку судово-економічної експертизи, сума основного боргу - 15000 доларів США (додаток до кредитного договору кол.4) та (так само як у експертному висновку див. колонку 3); відсотки за користування кредитом 11238,96 доларів США (додаток до кредитного договору кол.3) та (так само у експертному висновку див. кол.5); комісія 449,25 доларів США (додаток до кредитного договору кол.2) та (так само як у експертному висновку див. кол.5). Різниця тільки в тому, що банк в графік погашення не включав страхові платежі (оскільки страхові платежі зараховуються на суму основного боргу тільки у випадку непогашення їх самостійно клієнтом, тому наперед враховувати їх в графік погашення страхові платежі + одноразову комісію + витрати на нотаріуса тому і експертному висновку. Вона звертає увагу на те, що жодного прихованого платежу, який би не був передбачений кредитним договором та договорами страхування експерт в своєму висновку не вказав. Вважає, що висновок експерта не може бути допустимим доказом по даній справі для підтвердження позовних вимог щодо недійсності кредитного договору Т.1 а.с.222-223).

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задовольнити.

Представник відповідача ПрАТ КБ «ПриватБанк» Гриниха Т.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись на викладені в письмових запереченнях обставини.

Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 04.04.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПрАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №MKTWGA, згідно з яким ПрАТ КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 15000 доларів США на споживчі цілі в також 1821,45 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.8.2 даного договору, з кінцевим терміном повернення до 03.04.2018 року, а позивач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (Т.1 а.с.113-115).

В п.8.1 кредитного договору зазначено, що періодом сплати кредитних платежів вважається період з 10 по 15 число кожного місяця і позичальник щомісяця в період сплати повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) в сумі 220,91 долар США згідно графіку погашення кредиту (Додаток 2 до кредитного договору) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

Відповідно до п.2.3.1 кредитного договору Банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон`юктури ринку грошових ресурсів в Україні.

Також встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 перед укладенням спірного кредитного договору, 21.03.2008 року, була підписана анкета-заява, в якій зазначено, що він згоден з умовами кредитування, які були надані йому в письмовій формі. Своїм підписом він підтверджує факт про надану йому повну інформацію про умови кредитування в Приватбанку, а саме: мету, для якої кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями позичальника, тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит може бути виданий, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги, можливість дострокового повернення кредиту та його умови, необхідність здійснення оцінки майна, якщо така оцінка є необхідною, коли вона здійснюється, податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які позичальник має право, та відомості про те, від кого він може отримати докладнішу інформацію, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування (Т.1 а.с.110).

Також ОСОБА_1 було підписано інформацію про загальну вартість кредиту, де зазначено, що реальна процентна ставка по кредитному договору №MKTWGA від 04.04.2008 року становить 12,76%, щомісячний платіж - 220,91 доларів США, сума процентів та винагород - 11509,20 доларів США (Т.1 а.с.112).

З дослідженої в судовому засіданні копії кредитної справи судом встановлено, що документ під назвою «Графік погашення кредиту до кредитного договору №MKTWGA від 04.04.2008 року» - Додаток №2 до кредитного договору сторонами був підписаний (Т.1 а.с.116).

У висновку судово-економічної експертизи від 30.10.2018 року за №2664, проведеної Київською незалежною судово-експертною установою, зазначено, що в результаті проведеного дослідження, виходячи з наявних матеріалів та умов на момент укладення кредитного договору №МКТWGA від 04.04.2008 року (Т.1 а.с.43-45), (в т.ч. даних Додатку №1 «Загальна вартість кредиту» (Т.1 а.с.46) та Додатку №2 «Графік погашення кредиту (Т.1 а.с.47) до нього), встановлена сукупна вартість кредиту (у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту) складає: реальна процентна ставка на момент укладення кредитного договору №МКТWGA від 04.04.2008 року - 15,88%; абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладення кредитного договору №МКТWGA від 04.04.2008 року - 13578,95 доларів США. За даними додатку №2 «Загальна вартість кредиту» від 04.04.2008 року (Т.1 а.с.46) до кредитного договору №МКТWGA від 04.04.2008 року реальна процентна ставка складає 12,76%, «Сума % та винагород» становить 11509,20 доларів США. В результаті проведеного дослідження, виходячи з наявних матеріалів та умов на момент укладення кредитного договору №МКТWGA від 04.04.2008 року (Т.1а.с.43-45), (в т.ч. Додатку №1 «Загальна вартість кредиту» (Т.1 а.с.46) та Додатку №2 «Графік погашення кредиту» (Т.1 а.с.47) до нього, встановлена сукупна вартість кредиту (у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту) складає: реальна процентна ставка на момент укладення кредитного договору №МКТWGA від 04.04.2008 року - 15,88% та є вищою від реальної процентної ставки, визначеної умовами кредитного договору; абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладення кредитного договору №МКТWGA від 04.04.2008 року - 13578,95 доларів США та є вищим від абсолютного значення подорожчання кредиту, визначеного умовами кредитного договору. В результаті проведених розрахунків, виходячи з наданих на експертизу документів та керуючись умовами на момент укладення кредитного договору №МКТWGA від 04.04.2008 року (Т.1 а.с.43-45), (в т.ч. даних Додатку №1 «Загальна вартість кредиту» (Т.1 а.с.46) та Додатку №2 «Графік погашення кредиту (Т.1 а.с.47) до нього) при умові виконання розрахунку платежів в національній валюті, з урахуванням курсу НБУ по відношенню гривні до долара США в період з 04.04.2008 року по 28.09.2016 року, встановлена сукупна вартість кредиту (у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту) складає: реальна процентна ставка на момент укладення кредитного договору №МКТWGA від 04.04.2008 року - 37,54%(; абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладення кредитного договору №МКТWGA від 04.04.2008 року - 141705,95 гривень. В результаті проведених арифметичних розрахунків, відповідно наявних матеріалів та умов кредитування, викладених на момент укладення кредитного договору №МКТWGA від 04.04.2008 року (Т.1 а.с.43-45), (в т.ч. даних Додатку №1 «Загальна вартість кредиту») (Т.1 а.с.46) та Додатку №2 «Графік погашення кредиту» (Т.1 а.с.47) до нього), встановлений щомісячний платіж складає: від 220,91 дол. США до 400,19 дол. США. В результаті проведених розрахунків, виходячи з наданих на експертизу документів та керуючись умовами на момент укладення кредитного договору №МКТWGA від 04.04.2008 року (Т.1 а.с.43-45), (в т.ч. даних Додатку №1 «Загальна вартість кредиту» (Т.1 а.с.46) та Додатку №2 «Графік погашення кредиту» (Т.1 а.с.47) до нього), при умові виконання розрахунку платежів в національній валюті, з урахуванням курсу НБУ по відношенню гривні до долара США за період з 04.04.2008 року по 28.09.2016 року, встановлений щомісячний платіж складає: від 1069,49 гривень до 10336,70 грн. В зв`язку з відсутністю повного обсягу документів бухгалтерського обліку банку (в т.ч. виписки по рахунку № НОМЕР_1 ) та нечитабельністю деяких даних Заяви на видачу готівки №1 (Т.1 а.с.126), в межах наявних матеріалів не можливо в повній мірі дослідити операцію з надання кредитних коштів за кредитним договором №МКТWGA від 04.04.2008 року. В результаті проведеного дослідження, згідно наданих документів, розміри ставок, застосовані при нарахуванні відсотків та щомісячної винагороди у Додатку №2 «Графік погашення кредиту» від 04.04.2008 року (Т.1 а.с.47) не узгоджується з умовами п.8.1 кредитного договору №МКТWGA від 04.04.2008 року та є документально необґрунтованими. В межах наявних матеріалів, під час укладення (в т.ч. перед укладенням) кредитного договору №МКТWGA від 04.04.2008 року (Т.1 а.с.43-45) не встановлено виконання банком в повній мірі вимог п.2.1, 2.2, 3.1, 3.2, 3.3 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» (затверджених Постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007 року) та п.2 та п.4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», щодо надання повного обсягу інформації про кредитні умови та розрахунку сукупної вартості кредиту (за зразком таблиці «Визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки», наведеної в Додатку до «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту»).

Експерт ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що висновок ним зроблено в рамках законодавства. У банку не було своїх розрахунків, банком там були враховані всі платежі і витрати. Банк зобов`язаний надавати розрахунок. Був укладений договір іпотеки і відсутні будь-які витрати, пов`язані з цим договором. Цифри відрізняються і у висновку зазначено як саме. Банк не вказав боргові платежі. Страхові платежі вказував, виходячи з того, що страхувальник приходить і сплачує їх самостійно без відсотків на страхові платежі. Банк збільшує суму на страхових платежах, потім нараховує на них відсотки. Реальна процентна ставка коли вираховується, то тіло кредиту туди не відноситься. Банк вказав реальну процентну ставку, але вона була значно вища. В колонці 3 висновку вказані всі суми. подорожчання кредиту. Він вираховував, відсотки, комісію, страхові платежі і послуги нотаріуса. Банк зобов`язаний надати всі кінцеві значення. На момент укладення клієнт сплачував збори за власні кошти. В розрахунках і в матеріалах справи цих відомостей не має. Постанова Правління зобов`язує банк вказувати такі платежі. Законодавство зобов`язує банк вказати клієнтові скільки він переплачує за кредит.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Положеннями статті 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За положеннями статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст..526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами першою, третьою та четвертою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (стаття 638 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За положеннями статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Законом України «Про захист прав споживачів» визначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Частинами 1,2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) передбачено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати детальнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Частиною 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) передбачено, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

До договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки (частина п`ята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час укладення договорів).

Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) визначено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні або договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Відповідно до положень, закріплених у п. 2 ч. 1, ч. ч. 2, 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом ненадання або надання у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформації, необхідної для здійснення свідомого вибору.

Зі змісту кредитного договору від 04.04.2008 року за №MKTWGA вбачається, що між сторонами досягнуто згоди щодо надання банком кредиту у розмірі 15000 доларів США на споживчі цілі в також 1821,45 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.8.2 даного договору, з кінцевим терміном повернення до 03.04.2018 року, а позивач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до графіку погашення кредиту, який міститься в матеріалах справи (Т.1 а.с. 116), що підписаний позивачем, вбачається, що ОСОБА_1 повинен сплатити за період з 15.05.2008 року по 03.04.2018 року 15000 доларів США на погашення тіла кредиту, 11688,48 доларів США на погашення відсотків за користування кредитом, винагороди за резервування, всього - 26688,48 доларів США.

Також встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 перед укладенням спірного кредитного договору, 21.03.2008 року, була підписана анкета-заява, в якій зазначено, що він згоден з умовами кредитування, які були надані йому в письмовій формі. Своїм підписом він підтверджує факт про надану йому повну інформацію про умови кредитування в Приватбанку, а саме: мету, для якої кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями позичальника, тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит може бути виданий, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги, можливість дострокового повернення кредиту та його умови, необхідність здійснення оцінки майна, якщо така оцінка є необхідною, коли вона здійснюється, податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які позичальник має право, та відомості про те, від кого він може отримати докладнішу інформацію, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування (Т.1 а.с.110).

Крім того, ОСОБА_1 було підписано інформацію про загальну вартість кредиту (Т.1 а.с.112).

Таким чином посилання позивача та його представника на те, що ОСОБА_1 не було надано інформації щодо точної суми коштів, які надаються в кредит, та що він не був обізнаний з точною сумою разом з відсотками за користування кредиту, яку йому доведеться сплатити спростовуються доказами, які містяться у справі.

Відповідно до пункту 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року за №168, банки зобов`язані в кредитному договорі або в додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, зазначаючи при цьому значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку України.

На банки покладається також обов`язок зазначати в кредитному договорі сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді реальної процентної ставки, яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту (пункт 3.3 Правил).

Судом встановлено, що перед укладенням сторонами вищезазначеного кредитного договору, відповідач у письмовій формі надав позивачу в повному обсязі всю необхідну інформацію, передбачену ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»; сторони узгодили всі його істотні умови, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, річну відсоткову ставку, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; позивач особистим підписом засвідчив та підтвердив, що перед укладенням цих договорів він повідомлений у письмовій формі про всі умови споживчого кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту (відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту затверджених Постановою НБУ №168 від 10 травня 2007 року),

Виконання банком зазначених умов підтверджено самим позивачем, який особисто підписав анкету-заяву, кредитний договір, інформацію про загальну вартість кредиту, графік погашення кредиту, чим засвідчив отримання вищевказаної інформації та те, що він погодився з умовами кредитного договору.

У момент укладення кредитного договору позивач не мав жодних зауважень щодо змісту цього правочину, протягом тривалого часу виконував свої зобов`язання із повернення кредитних коштів, які отримав, та сплати процентів за користування кредитом.

Також, суд зазначає, що протягом дії кредитного договору позивач не звертався до банку з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, за роз`ясненням положень, які були йому не зрозумілі, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, тим самим погоджуючись зі всіма умовами такого договору.

Доказів, які б свідчили про наявність будь-якого впливу на позивача, чи введення його в оману працівниками банку, що могло б вплинути на його вільне волевиявлення при укладенні кредитного договору, позивач не надав.

Зі сторони позивача не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджують, що під час укладання спірного кредитного договору йому не надавалась або надавалась у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Також не надано позивачем доказів, які беззаперечно підтверджують наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких її введено в оману, і сам факт обману.

Таким чином, суд вважає, що при підписанні спірного кредитного договору від 04.04.2008 року за №MKTWGA всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договорів були дотримані, договір містить всі передбачені чинним законодавством відомості, дотримано всіх вимог щодо змісту та форми їх укладення, а тому не вбачається підстав стверджувати про невідповідність його умов вимогам законодавства, на що позивач посилається у своїй позовній заяві.

Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили та оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивовано в судовому рішенні.

Частинами першою та другою статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд не бере до уваги висновок судово-економічної експертизи від 30.10.2018 року за №2664стосовно абсолютного значення подорожчання кредиту на суму 141705,95 гривень, що відповідає реальній процентній ставці за кредитом в розмірі 37,54% річних, оскільки вони не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки подорожчання кредиту на суму визначену у висновку відбулося не внаслідок дій позивача, а внаслідок курсових різниць (коливань) валюти кредиту. При цьому в мотивувальній частині висновку експертизи зазначено, що розрахунок реальної відсоткової ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту за кредитним договором проведено у перерахунку у національну валюту, з урахуванням фактичного курсу Національного банку України гривні до долара США за період з 04.04.2008 року по 28.09.2016 року.

Умовами кредитного договору визначено погашення кредиту та відсотків за користування ним у доларах США. Саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти, на думку суду, не є достатньою підставою для визнання спірного кредитного договору недійсним. Зазначені ризики мають як позичальник, так і кредитор. Проявивши належну обачливість, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, позивач міг передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні до іноземної валюти, а також - отримати кредит в національній валюті.

Що ж стосується визначення висновком експертизи розміру щомісячного платежу у розмірі від 1069,49 гривень до 10336,70 гривень, а не 220,91 доларів США, як передбачено умовами договору, то у випадку сплати процентів за користування кредитом у більшому розмірі, ніж той, що передбачений умовами договору, позивач мав право на проведення відповідного перерахунку, або повернення зайво сплачених коштів.

Висновки експерта, у цьому випадку, можуть бути підставою лише для правильного обрахування суми заборгованості позичальника перед банком, але визначення розміру заборгованості за кредитним договором не є предметом розгляду в даній цивільній справі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним слід відмовити.

Керуючись ст.ст. ст.ст.5, 12, 81, 209, 223, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», 203, 204, 215, 509, 526, 626, 627, 628, 638, 1054, 1055 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п.15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , 1967 року народження, мешканець АДРЕСА_1 , України.

Відповідач - Приватне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, України.

Повний текст рішення складено 16 листопада 2020 року.

Головуючий : В.І.Бобрушко