Дата документу 09.06.2020
Справа № 334/1794/20
Провадження № 2/334/2437/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Ісакова Д.О.,

при секретарі Баркаш Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Укрпошта» особі Запорізької дирекції АТ «Укрпошта» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укрпошта" в особі Запорізької дирекції АТ «Укрпошта» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків у розмірі 22621,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 23.01.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Укрпошта» та ОСОБА_1 було укладено безстроковий трудовий договір простої форми № 220-к, відповідно до якого відповідач прийнята на посаду оператора поштового зв`язку 3 класу відділення поштового зв`язку Запоріжжя 96. У подальшому, з 19.12.2018 року відповідно до наказу № 6355-к від 17.12.2018 року відповідача було переведено на посаду заступника начальника відділення поштового зв`язку Запоріжжя 96.

На теперішній час, згідно наказу Міністерства інфраструктури України від 14.12.2018 року № 611, тип публічного акціонерного товариства «Укрпошта» змінено з публічного на приватне та товариство перейменоване з Акціонерне товариство «Укрпошта».

Відповідно до Статуту АТ «Укрпошта» останнє є правонаступником УДППЗ «Укрпошта».

При переведення відповідача на посаду заступника начальника відділення з нею 19.12.2018 року було укладено відповідний договір про повну матеріальну відповідальність № 4621.

У січні 2019 року службою безпеки філії отримано інформацію про можливу нестачу грошових коштів у касі відділення поштового зв`язку Запоріжжя 96. На підставі розпорядження № 03 від 28.01.2019 року службою безпеки було проведено раптову перевірку каси, в ході якої встановлено нестачу грошових коштів в сумі 29760,00 грн. На підставі виявленого факту нестачі готівкових коштів філією було прийнято рішення провести повну інвентаризацію відділення поштового зв`язку Запоріжжя 96.

Проведеною повною ревізією (інвентаризацією) товарно-матеріальних цінностей у відділенні виявлено нестачу на загальну суму 73444,78 грн. з яких:

-готівкових коштів 29760,00 грн.;

-товарів народного споживання 768,83 грн.;

-знаків поштової оплати (марки) 11804,86 грн.;

-немаркованої продукції (конверти немарковані) 3544,32 грн.;

-привласнені пенсійні кошти 15518,73 грн.;

-привласнена післяплата за посилки з наложеним платежем 12048,04 грн.

В ході проведення службової перевірки відповідач визнала свою провину у нестачі грошової готівки у сумі 29760,00 грн. та погодилась її погасити шляхом подання заяви про згоду на відрахування із своєї заробітної плати. Наказом № 149 від 21.02.2019 року на ОСОБА_1 накладено матеріальну відповідальність шляхом щомісячного утримання із її заробітної плати нанесеного підприємству збитку.

Оскільки встановити конкретні причини виникнення привласнень по пенсійним коштам, коштам післяплати за посилки та інших винних осіб комісії не відалося, матеріали службової перевірки було направлено до правоохоронних органі із відповідною заявою для проведення досудового розслідування.

Згідно умов договору про повну матеріальну відповідальність ОСОБА_1 взявши на себе відповідальність за збереження ввірених їй позивачем матеріальних цінностей зобов`язувалася відшкодувати нестачу грошових коштів та вартості відсутніх або зіпсованих товарно-матеріальних цінностей згідно з чином законодавством України.

Частину заданого підприємству збитку відшкодовано відповідачем до моменту звільнення з товариства, тому на момент подання позову сума невідшкодованого підприємству збитку становить 22621,10 грн.

18.02.2020 року відповідачу було направлено вимогу № 03-18/02 щодо добровільного погашення нанесеного підприємству збитку, однак ОСОБА_1 відмовилась отримувати даний лист та його було повернуто позивачу із причин відмови адресата. Вказані дії відповідача свідчать про його небажання добровільного вирішення спору.

Оскільки відповідач спричинив позивачу збитки, останній за захистом свого порушеного права звернувся до суду із вказаним позовом.

З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрпошта» - 22621,10 грн. шкоди, завданої нею під час неналежного виконання своїх посадових обов`язків заступника начальника відділення поштового зв`язку Запоріжжя 96 та судовий збір.

Представник позивача просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, про що подав заяву.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надавала, відзив на позов не подала, у зв`язку з чим, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана майну юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що згідно наказу (розпорядження) № 220-к від 23.01.2018 року директора Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» Запорізька дирекція «Про прийняття на роботу», ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду оператора поштового зв`язку 3 класу відділення поштового зв`язку Запоріжжя 96. Відповідно до наказу № 6355-к від 17.12.2018 року ОСОБА_1 було переведено на посаду заступника начальника відділення поштового зв`язку Запоріжжя 96.

Згідно наказу Міністерства інфраструктури України від 14.12.2018 року № 611, тип публічного акціонерного товариства «Укрпошта» змінено з публічного на приватне та товариство перейменоване з Акціонерне товариство «Укрпошта».

Відповідно до Статуту АТ «Укрпошта» останнє є правонаступником УДППЗ «Укрпошта».

При переведення ОСОБА_1 на посаду заступника начальника відділення з відповідачем 19.12.2018 року було укладено відповідний договір про повну матеріальну відповідальність № 4621.

ОСОБА_1 було ознайомлено із посадовою інструкцією заступника начальника відділення поштового зв`язку Запоріжжя 96, згідно з п.2.1.2.1 якої заступник начальника ВПЗ повинен забезпечувати збереження грошових коштів, поштових відправлень, товарно-матеріальних цінностей та виробничої документації ВПЗ, іменних речей, квитанційних книжок, майно тощо.

Згідно з п.4.1.4 посадової інструкції, на заступника начальника ВПЗ покладено матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження грошових коштів, поштових, матеріально-технічних цінностей, обладнання у ВПЗ, згідно п.4.1.9 несе колективну та повну індивідуальну матеріальну відповідальність за заподіяну шкоду, відповідно до діючого законодавства та договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

На підставі розпорядження генерального директора АТ «Укрпошта» № 03 від 28.01.2019 року службою безпеки було проведено раптову перевірку каси відділення поштового зв`язку Запоріжжя 96.

Згідно копії акту від 08.02.2019 року у відділенні поштового зв`язку Запоріжжя 96 встановлено нестачу 29760,00 грн.

Згідно копії Акту службового розслідування по факту нестачі готівкових коштів та товарно-матеріальних цінностей по відділенню поштового зв`язку Запоріжжя 96 АТ "Укрпошта" від 20.03.2019 року у відділенні виявлено нестачу на загальну суму 73444,78 грн. з яких:

-готівкових коштів 29760,00 грн.;

-товарів народного споживання 768,83 грн.;

-знаків поштової оплати (марки) 11804,86 грн.;

-немаркованої продукції (конверти немарковані) 3544,32 грн.;

-привласнені пенсійні кошти 15518,73 грн.;

-привласнена післяплата за посилки з наложеним платежем 12048,04 грн.

В ході проведення службової перевірки відповідач визнала свою провину у нестачі грошової

готівки у сумі 29760,00 грн. та погодилась її погасити шляхом подання заяви про згоду на відрахування із своєї заробітної плати.

За встановленими обставинами, АТ Запорізька дирекція "Укрпошта" 16.03.2019 року звернулося із повідомленням про вчинення злочину до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Наказом № 149 від 21.02.2019 року на ОСОБА_1 накладено матеріальну відповідальність шляхом щомісячного утримання із її заробітної плати нанесеного підприємству збитку у розмірі 29760,00 грн., утримання проводити щомісячно в розмірі 20% від всіх видів нарахувань заробітної плати до повного погашення збитку.

Наказом № 1842-к від 31.05.2020 року ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника начальника відділення поштового зв`язку Запоріжжя 96 АТ "Укрпошта" на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням.

Частину заданого підприємству збитку відшкодовано відповідачем до моменту звільнення з товариства, тому на момент подання позову сума невідшкодованого підприємству збитку становить 22621,10 грн.

За змістом статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.

Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків (стаття 130 КЗпП України).

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», для вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню, суду необхідно з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Згідно зі ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Статтею 134 КЗпП України передбачено випадки повної матеріальної відповідальності працівників, зазначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі організації, зокрема у випадках коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому на зберігання або для інших цілей.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" № 14 від 29.12.1992 року, розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст.134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст.135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.

Постановою Верховної Ради України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" від 12 вересня 1991 р. N 1545 визначено, що на території України діють законодавчі акти СРСР, якщо вони не суперечать Конституції і законам України.

Відповідно до Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються працівниками, з якими підприємство, установа, організація можуть укладати письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС від 28 грудня 1977 р. N 447/24, роботи з приймання й обробки для доставки (супроводу) вантажу, багажу, поштових відправлень та інших матеріальних і грошових цінностей, їх доставки (супроводу), видачі (здачі) цінностей, містяться у зазначеному Переліку.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Так, позивачем доведено, що відповідач ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з АТ "Укрпошта", згідно посадової інструкції на неї було покладено обов`язки щодо забезпечення збереження ввірених грошових коштів, поштових відправлень, умовних та товарно-матеріальних цінностей та виробничої документації ВПЗ, будучи особою, що несе повну матеріальну відповідальність за схоронність матеріальних цінностей, порушила посадові обов`язки, чим спричинила позивачу збитки, актом службового розслідування встановлено наявність вини відповідача у незбереженні матеріальних цінностей.

Позивачем 18.02.2020 року на адресу відповідача було направлено вимогу № 03-18/02 щодо добровільного погашення нанесеного підприємству збитку, однак ОСОБА_1 відмовилась отримувати даний лист та його було повернуто позивачу із причин відмови адресата. Вказані дії відповідача свідчать про його небажання добровільного вирішення спору.

Відповідачем не надано відзиву на позовну заяву та не надано будь-яких доказів у цій справі.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 гривні 00 копійок.

Керуючись статтями: 12, 13, 81, 141, 263-265, 280-283, 354 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

позовну заяву Акціонерного товариства "Укрпошта" особі Запорізької дирекції АТ «Укрпошта» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства «Укрпошта», , ІПН 55, шкоду у розмірі 22621 (двадцять дві тисячі шістсот двадцять одну) гривню 10 копійок, завдану нею під час неналежного виконання своїх посадових обов`язків заступника начальника відділення поштового зв`язку Запоріжжя 96.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства «Укрпошта», , ІПН 55 суму сплаченого судового збору в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ісаков Д.О.