Житомирський апеляційний суд
Справа №278/3428/19 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 8 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: Баліцької Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №278/3428/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спадкового домоволодіння

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 червня 2020 року, яке ухвалено суддею Грубіяном Є.О. у м.Житомирі

встановив:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що йому на праві приватної власності належить Ѕ частина житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31 березня 2010 року. Співвласником іншої частини житлового будинку в Ѕ частці, згідно свідоцтва про право на спадщину від 05 лютого 2010 року, є його сестра ОСОБА_2 .

Оскільки вони з відповідачем не дійшли згоди щодо володіння, користування та розпорядження спільною частковою власністю, позивач, уточнивши позовні вимоги, просив здійснити поділ в натурі вказаного житлового будинку згідно з першим варіантом, який міститься у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 907/04-2020 від 23 квітня 2020 року.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 11 червня 2020 рокупозовні вимоги задоволено.

Виділено ОСОБА_1 наступні приміщення житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до першого варіанту висновку експертизи № 907/04-2020 від 23.04.2020 року (позначені на схемі зеленим кольором) згідно з технічним паспортом, виданим Комунальним підприємством «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 13 червня 2018 року: 1-1 веранду площею 9,9 кв.м; 1-2 кухню площею 11,6 кв.м; 1-3 житлову кімнату площею 22,1 кв.м; Б - сарай; №1 - колодязь; № 2-4 - 1/2 частини огорожі; У - вбиральню. Зазначено, що ремонтно-будівельні роботи необхідно здійснити відповідно до висновку згадуваної експертизи. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким здійснити поділ житлового будинку в натурі згідно з другим варіантом судової будівельно-технічної експертизи. Зокрема вказує та те, що судом в порушення вимог Цивільного-процесуального кодексу України, відповідач не була повідомлена належним чином про розгляд даної справи, вона не отримувала копію позовної заяви разом з додатками, також їй не була направлена копія висновку експертизи № 907/04-2020 від 23.04.2020 року, що позбавило відповідача подати до суду відзив на позовну заяву, докази на спростування вимог позивача та клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні, враховуючи, що така справа, з урахуванням вимог позивача та складності справи, не могла бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження.

Крім того, поза увагою суду залишилась та обставинна, що вона разом з чоловіком та трьома неповнолітніми дітьми, одна з яких є інвалідом з дитинства, постійно проживає в будинку, а тому в даному випадку доцільним буде поділити житловий будинок в натурі згідно з другим варіантом судової експертизи.

Поданий позивачем відзив на апеляційну скаргу, суд повернув без розгляду, у зв`язку з подачею відзиву з порушенням строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

В судовому засіданні відповідач підтримала апеляційну скаргу. При цьому ОСОБА_2 пояснила, що поділ житлового будинку згідно з другим варіантом судової експертизи відповідатиме фактичному користуванню цим будинком та не потребуватиме проведення для неї значного обсягу робіт з метою ізоляції виділеної частини. Окрім того, зазначила, що позивач забезпечений іншим житлом та не проживає у спірному житловому будинку. Крім того, за першим варіантом експертизи позивачу виділено всі господарські будівлі та споруди, в тому і числі і підвал, який розташований у веранді 1-1 площею 9,9 кв.м. та який позивач використовує для господарства. Не заперечує проти стягнення з неї на користь позивача грошової компенсації за відхилення від частки.

На думку ОСОБА_1 , апеляційна скарга є безпідставною, оскільки він нарівні з відповідачем має право користуватися, володіти та розпоряджатися належною йому частиною житлового будинку, яку він фактично побудував за власні кошти. Вважає, що, здійснивши поділ в натурі житлового будинку згідно з першим варіантом експертизи, суд вірно врахував ту обставину, що такий розподіл максимально наближений до розміру часток співвласників.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , суд першої інстанції керувався вимогами ст. 358, 364 ЦК України та виходив з запропонованих експертом варіантів розподілу домоволодіння в натурі, зокрема, враховуючи бажання позивача щодо виділу належної частки у домоволодінні за першим варіантом експертизи.

Проте такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Судом під час розгляду справи встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який складається, відповідно до матеріалів справи, з веранди 1-1 площею 9,9 кв.м, кухні 1-2 площею 11,6 кв.м, житлової кімнати 1-3 площею 22,1 кв.м, коридору 1-4 площею 5,8 кв.м, комори 1-5 площею 5,9 кв.м, житлової кімнати 1-6 площею 14,4 кв.м, житлової кімнати 1-7 площею 17,1 кв.м, сараю Б, вбиральні У, колодязя №1, огорожі № 2-4 (а.с.13-15, 48,49).

Позивачу ОСОБА_1 належить Ѕ частина вищевказаного будинку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 31 березня 2010 року, інша Ѕ частина - належить ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 05 лютого 2010 року (а.с.8,9).

Сторони у справі також є співвласниками в Ѕ частині земельних ділянок, які розташовані за вищевказаною адресою, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд та площею 0,4499 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.11,12).

У спірному будинку постійно проживає та користується ним відповідач ОСОБА_2 разом з чоловіком та трьома неповнолітніми дітьми (а.с.96), позивач у спірному домоволодінні не проживає.

Згідно з висновком проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи №907/04-2020 від 23 квітня 2020 року, поділити спірний житловий будинок відповідно до часток співвласників по Ѕ частці кожному не вбачається можливим. Суду запропоновано чотири варіанти поділу житлового будинку, господарських будівель і споруд, за якими перший та другий варіант передбачають найменший відступ від рівності часток співвласників та найменшу сплату співвласником грошової компенсації за відхилення від розміру частки. За І варіантом поділу відхилення складає 4/50 частки (частка позивача після поділу складає 29/50 ід.ч., відповідача - 21/50 ід.ч.), за ІІ варіантом - 6/50 частки (частка позивача - 19/50 ід.ч., відповідача - 31/50 ід.ч.). Грошова компенсація учаснику спільної власності, частка якого зменшилась, за І варіантом поділу становить 12 290 грн, за ІІ варіантом - 19 456 грн. Перший та Другий варіанти поділу будинку передбачають проведення ремонтно-будівельних робіт по переплануванню та переобладнанню приміщень (а.с.45-70).

Рішенням Виконавчого комітету Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 66 від 21 травня 2020 року надано дозвіл на поділ спірного будинку та господарських споруд у запропонованих висновком експерта №907/04-2020 варіантах (а.с.78).

Згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.

Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Зі змісту вказаної статті випливає, що право кожного із співвласників пов`язується з часткою у праві спільної власності, і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому.

Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Частиною третьою статті 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Із зазначених вище норм ЦК України випливає, що кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці в праві спільної часткової власності.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що висновки і мотиви районного суду зроблені без урахування норм матеріального права (статей 356, 358 ЦК України), оскільки судом вирішено лише питання про виділ частки в спільному майні ОСОБА_1 , не вирішивши при цьому питання щодо виділу спірного майна іншому співвласнику ОСОБА_2 .

Відповідно до положень статті 358 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Виділивши у власність позивачу частину спірного домоволодіння, суд не зазначив в рішенні яка частка виділяється відповідачу, тим самим не визначив конкретний окремий об`єкт нерухомості майна, який виділив ОСОБА_2 .

Загальні засади цивільного законодавства, зокрема засади справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), спонукають суд при вирішенні зазначених спорів ураховувати також інтереси обох сторін та встановлювати: чи дійсно є неможливим виділ частки в натурі; чи допускається такий виділ згідно із законодавством; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на усе спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар тощо.

Зазначений правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі за № 6-2925цс15.

Суд першої інстанцій на вказане уваги не звернув, не врахував, що правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року (справа № 6-4цс14).

Вирішуючи спір та обираючи варіант поділу спірного житлового будинку, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з технічної точки зору спірний будинок можливо поділити в натурі між співвласниками, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи.

У той же час, виділивши відповідні житлові та підсобні приміщення позивачу за першим варіантом експертизи, суд належним чином не обґрунтував такий поділ, не визначив ідеальні частки сторін після поділу домоволодіння. Судом також не зазначено, на кого із сторін покладений обов`язок по проведенню робіт по переплануванню та переобладнанню приміщень в будинку у зв`язку з його поділом, а також не зазначив про необхідність покладення на того із співвласників, частка якого після поділу збільшується, обов`язку про сплату грошової компенсації іншому співвласнику за відхилення від розміру частки, яка зменшується.

При вирішенні даного спору суд не врахував також ту обставину, що у власність позивачу виділено всі господарські будівлі та споруди в будинку, в тому числі і підвал, який розташований у веранді 1-1 площею 9,9 кв.м, а відповідачу за даним варіантом виділяється лише Ѕ частина огорожі.

Окрім того, з метою забезпечення ізольованого користування виділеними частинами житлового будинку відповідач зобов`язана здійснити значний обсяг будівельних робіт.

Таким чином, запропонований судом варіант поділу в натурі часток призводить до значного дисбалансу прав сторін та не вирішує спір по суті.

Вирішуючи даний спір, суд також не надав належної оцінки тій обставині, що відповідач разом з трьома неповнолітніми дітьми, одна з яких є інвалідом з дитинства, постійно проживає у зазначеному житловому будинку та тривалий час фактично користується тієї частиною будинку, яку просить виділити згідно другого варіанту експертизи.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що поділ в натурі спірного житлового будинку необхідно провести згідно з другим варіантом судової будівельно-технічної експертизи №907/04-2020 від 23 квітня 2020 року, відповідно до якого у власність ОСОБА_1 виділяються наступні приміщення: кухня 1-2 площею 11,6 кв.м, житлова кімната 1-3 площею 22,1 кв.м, а також господарські будівлі6сарай Б, вбиральня У, Ѕ частина огорожі № 2-4, всього на загальну суму 59315 грн, що складає 19/50 ідеальних часток житлового будинку.

У власність ОСОБА_2 виділяються наступні приміщення спірного житлового будинку: коридор 1-4 площею 5,8 кв.м, комора 1-5 площею 5,9 кв.м, житлова кімната 1-6 площею 14,4 кв.м, житлова кімнаау 1-7 площею 17,1 кв.м, веранда 1-1 площею 9,9 кв.м, колодязь №1, Ѕ частину огорожі № 2-4, всього на загальну суму 98227 грн, що складає 31/50 ідеальних часток житлового будинку.

Такий варіант поділу відповідає фактичному користуванню цим житловим будинком, який тривалий час існує між сторонами, та найбільше відповідає інтересам сторін. В даному випадку поділ в натурі відбувається з відступом від розміру часток кожного із співвласників. Проте, дотримання прав ОСОБА_1 забезпечується шляхом стягнення з відповідача на його користь грошової компенсації у розмірі 19 456 грн.

Посилання позивача на те, що йому повинна бути виділена частина будинка згідно першого варіанту (позначена на схемі зеленим кольором), оскільки він фактично її побудував за власні кошти, є безпідставним, оскільки будь-яких доказів на підтвердження даної обставини ОСОБА_1 надано не було.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушені норми матеріального та процесуального права, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з вищевказаних підстав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з позивача на користь відповідача понесені витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 1152,60 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 29 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спадкового домоволодіння.

Поділити в натурі житловий будинок та господарські будівлі і споруди за адресою: АДРЕСА_1 , за другим варіантом судової будівельно-технічної експертизи № 907/04-2020 від 23.04.2020 року, виділивши у приватну власність ОСОБА_1 :

-кухню 1-2 площею 11,6 кв.м., вартістю 15344 грн; житлову кімнату 1-3 площею 22,1 кв.м., вартістю 29233 грн; сарай Б вартістю 4950 грн; вбиральню У вартістю 1375 грн.; Ѕ частини огорожі № 2-4 вартістю 8413 грн, всього на загальну суму 59315 грн, що складає 19/50 ід.ч.

Виділити у приватну власність ОСОБА_2 :

-коридор 1-4 площею 5,8 кв.м. вартістю 7672 грн; комору 1-5 площею 5,9 кв.м. вартістю 7804 грн; житлову кімнату 1-6 площею 14,4 кв.м. вартістю 19973 грн; житлову кімнату 1-7 площею 17,1 кв.м., вартістю 22619 грн; веранду 1-1 площею 9,9 кв.м. вартістю 13095 грн; колодязь №1 вартістю 18651 грн; Ѕ частину огорожі № 2-4 вартістю 8413 грн, всього на загальну суму 98227 грн, що складає 31/50 ід.ч.

Для ізоляції окремих виділених частин житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідності їх вимогам будівельних норм, зобов`язати ОСОБА_1 виконати наступні ремонтно-будівельні роботи:

-в зовнішній стіні правового фасаду житлового будинку (літ. «А») кухні №1-2 (площею 11,6 кв.м.) демонтувати віконний блок, пробити дверний проріз з подальшим влаштуванням зовнішнього дверного блоку із штукатуренням укосів;

-в кухні № 1-2 (площею 11,6 кв.м.) передбачити заходи щодо зміни функціонального призначення з кухні на тамбур;

-в житловій кімнаті 1-3 (площею 22,1 кв.м) передбачити заходи щодо влаштування електрифікованої кухні-ніші (влаштування систем водопостачання, каналізації, примусової вентиляції, тощо).

-передбачити заходи щодо забезпечення висоти житлових приміщень від підлоги до стелі - не менше 2,5 м, як передбачено п.2.9 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» та п.5.6 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення».

Для ізоляції окремих виділених частин житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідності їх вимогам будівельних норм, зобов`язати ОСОБА_2 виконати наступні ремонтно-будівельні роботи:

-між кухнею №1-2 (площею 11,6 кв.м) та верандою № 1-1 (площею 9,9 кв.м) демонтувати дверний блок з подальшим закладанням дверного прорізу із штукатуренням з обох сторін;

-в житлові кімнаті №1-6 (площею 14,4 кв.м.) передбачити заходи щодо зміни функціонального призначення з житлової кімнати на кухню (влаштування систем вентиляції, каналізації, водопостачання та ін.)

-передбачити заходи щодо забезпечення висоти житлових приміщень від підлоги до стелі - не менше 2,5 м, як передбачено п.2.9 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» та п.5.6 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення».

Роботи по ізоляції окремих квартир та приміщень кожна сторона проводить за власний рахунок. Кожна сторона також повинна обладнати квартири окремими інженерними устаткуваннями (автономною системою електропостачання та слабких струмів, автономною системою газопостачанням, автономною системою опалення, автономною системою водопостачання і водовідведення).

Для проведення ремонтно-будівельних робіт та будівельних робіт, співвласникам розробити проектно-кошторисну документацію у встановленому законом порядку, на підставі вихідних даних та погодити з відповідними службами і установами.

Припинити спільну часткову власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок та господарські будівельні споруди за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за відхилення від частки в розмірі 19 456 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1152,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 листопад 2020 року.

Головуючий Судді