Справа № 191/2102/20
Провадження № 2/191/650/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19.11.2020 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Кухар Д.О.
за участю секретаря - Каліневич Ж.В.
розглянувши згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : Виконавчий комітет Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації , -
Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа : Виконавчий комітет Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона зареєстрована та проживає за адресою : АДРЕСА_1 . Даний будинок належить їй на ппідставі договору купівлі-продажу від 01.07.2010 року № 2332. Також за вищевказаною адресою зареєстровані : ОСОБА_3 - її син, ОСОБА_4 - її племінник, ОСОБА_2 - її колишній чоловік, який не проживає за даною адресою з 2010 року. Спільне життя з відповідачем не склалося і тому з 2008 року у будинку, який розташований за адресою : АДРЕСА_1 постійно не проживав, але був тільки зареєстрований, так як не мав свого власного житла і за його проханням вона дала згоду на те, щоб він зареєстровав місце проживання у її будинку. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 01.07.2014 року №191/1617/14-ц шлюб між нею та ОСОБА_2 був розірваний. Весь цей час позивач та її син самостійно підтримують будинок, а саме роблять ремонт як зовні так і в середині будинку. Відповідач телефонував їй до 2014 рорку, але не розповідав де він проживає. При неодноразових проханнях відповідач відмовився добровільно знятись з реєстрації місця проживання.
У зв`язку з цим, позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 та зобов`язати виконавчий комітет Раївської сільської ради зняти його з реєстрації з будинку АДРЕСА_1 .
Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, хоча про день та час судового розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується оголошенням про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі, просив прийняти рішення відповідно до чинного законодавства України.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов : відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням згоди позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.
01.07.2010 року між ОСОБА_5 ( Продавець), та ОСОБА_1 ( Покупець) був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до п.1 якого ОСОБА_5 передав у власність, а ОСОБА_1 прийняла та сплатила вартість за ціною та у порядку, що передбачена цим договором житловий будинок АДРЕСА_1 . Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. та зареєстрований в реєстрі за № 2332.
З копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Синельниківське МБТІ» від 16.08.2010 року, вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 01.07.2010 року належить житловий будинок, розташований за адресою : АДРЕСА_1 .
Згідно копії виписки з домової книги, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 06.09.2010 року зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 .
Заочним рішенням Синельниківського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 01.07.2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був розірваний.
Згідно довідки виконавчого комітету Раївської сільської ради № 944 від 10.07.2020 року, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою : АДРЕСА_1 . До складу родини із зареєстрованих входять : ОСОБА_3 - син; ОСОБА_4 - племінник; ОСОБА_2 - колишній чоловік, який з 2010 року не проживає.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності.
Частиною 1 ст.71 ЖК Української РСР передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
З норми ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» випливає, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст..7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням.
Із вищевикладеного вбачається, що відповідач дійсно з 2010 року не проживає за адресою реєстрації без поважних причин, що створює перешкоди у здійсненні позивачем її права користування та розпоряджання належним їй майном, тому, суд, дослідивши матеріали справи, вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, встановленими, а позов в цій частині підлягає задоволенню.
Що стосується позовних вимог про зобов`язання виконавчого комітету Раївської сільської ради зняти ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання, то вони задоволенню не підлягають, оскільки зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково.
На підставі викладеного та ст.41 Конституції України, ст.ст.71,72 ЖК Української РСР, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст.12, 13, 77, 78, 141, 259, 263, 264, 280- 282 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою : АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: Д. О. Кухар