Справа № 462/664/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 року Залізничний районний м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

при секретарі судового засідання: Юрчишин О.В.,

за участю учасників справи

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката: Шубака О.І.,

представника відповідача - адвоката: Школьної А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь борг у розмірі 19000,00 доларів США та 3% річних у розмірі 1560,36 доларів США, а також судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що влітку 2016 р. знайомий позивача ОСОБА_3 познайомив його із відповідачем, який є керівником забудовника та власником майнових прав на квартири, що будуються у АДРЕСА_1 , де позивач вирішив придбати квартиру. Після вибору планування квартири, сторони приступили до погодження тексту попереднього договору. Відповідач ОСОБА_2 повідомив позивача ОСОБА_1 , що необхідно сплати частину вартості квартири, а тому ОСОБА_1 передав відповідачу 19000 доларів США декількома частинами наручно та шляхом переказу на рахунок ОСОБА_2 . Однак, у подальшому, позивач вирішив відмовитися від купівлі квартири, а тому попередній договір між сторонами не був укладений. У зв`язку з чим, позивач звернувся до відповідача про повернення сплачених коштів, нащо відповідач вказав, що поверне такі частинами, про що між сторонами 23.12.2016 р. укладено договір про повернення коштів. Однак, відповідач не повернув вказаних коштів. Відтак, просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.03.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

Представник відповідача подала суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що ОСОБА_2 є директором ТОВ «БК «Трембіта», яке у 2016-2017 роках здійснювало будівництво багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 дійсно звертався до ОСОБА_2 з пропозицією купівлі квартири за вказаною адресою та вказував, що у зв`язку з тим, що немає повної суми, має намір сплачувати вартість квартири частинами. Так, відповідач роз`яснив порядок та умови розстрочки платежів, згідно якого першочергово необхідно укласти попередній договір купівлі-продажу квартири та надіслав примірник такого договору, об`єктом якого була квартири АДРЕСА_2 на електронну пошту ОСОБА_1 . Однак, позивач не прийняв умови такого договору, а тому такий не був підписаний та передачі вказаних у позові грошей не було. Також вказала, що сторонами не укладався та не підписувався договір про повернення коштів від 23.12.2016 р. Просила в позові відмовити.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, додатково вказали, що позивач повністю довіряв відповідачу, а тому не вимагав письмового підтвердження отримання відповідачем грошових коштів від позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні повністю заперечила позовні вимоги та вказала, що позивачем та його представником не надано суду жодних доказів передачі вказаних у позові платежів, жодних договорів з позивачем ОСОБА_2 не підписував, підпис на договорі про повернення коштів від 23.12.2016 р. не є підписом її довірителя, що підтверджується долученим до матеріалів справи висновком спеціаліста від 23.07.2020 р.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, допитавши свідків, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку /у певний термін/ укласти договір в майбутньому /основний договір/ на умовах, встановлених попереднім договором.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Судом встановлено та таке підтверджують сторони, що ОСОБА_2 є директором ТОВ «БК «Трембіта», яке у 2016-2017 роках здійснювало будівництво багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 . У 2016 році ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з приводу придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 та вказав, що має намір сплачувати вартість квартири частинами.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 29.08.2016 р. надіслав лист на електронну пошту ОСОБА_2 із вкладеним документом щодо виплати квартири у с. Ременів та проханням надати зразок договору з номером квартири, місцезнаходженням в будинку/а.с.9/.

ОСОБА_2 31.08.2016 р. надіслав ОСОБА_1 електронний лист із вкладенням документу - попередній договір /а.с.11/.

Як встановлено судом, попередній договір сторонами підписаний не був.

Згідно показів свідка ОСОБА_3 , даних у судовому засіданні, він познайомив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з метою придбання позивачем квартири у с. Ременів Жовківського району Львівської області. Свідок вказав, що їхній спільний знайомий з ОСОБА_1 передавав йому конверт для ОСОБА_2 , у якому було, на його думку, 100 доларів чи інша сума, свідок пригадати не може, в силу великого проміжку часу. Не був присутній при фінансових розрахунках між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , лише чув з їх слів, що щось бралось і поверталось.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні у своїх показах вказала, що проживає разом з ОСОБА_1 та вони планували придбати квартиру у с. Ременів Жовківського району Львівської області, а тому влітку 2016 року перекинули кошти в сумі 5000,00 грн. на картку ОСОБА_2 , як завдаток за квартиру, проте квитанція відсутня, оскільки в банкоматі закінчився папір. Згодом у восени 2016 року через спільного знайомого ОСОБА_7 , який знає ОСОБА_8 , передали через нього гроші в сумі 1000,00 доларів, які мав передати ОСОБА_9 для ОСОБА_5 /відповідача/, однак присутньою не була, знає про це зі слів позивача. Наступну суму ОСОБА_10 (позивач) особисто взяв з дому 15 000,00 доларів для ОСОБА_5 у повіз до м. Львова, яку він передав останньому, проте вона присутньому при цьому не була. У восени 2016 року ОСОБА_11 , яка є дочкою позивача, їхала з ОСОБА_12 і вона особисто передала їй 5000,00 доларів для подальшого передання батькові (позивачу), який в цей час був у м. Львові, а ОСОБА_10 (позивач) передав ОСОБА_5 , про що їй відомо зі слів позивача.

Як вказав позивач у позовній заяві, грошові кошти у розмірі 19 000,00 доларів США він передавав ОСОБА_2 частинами, як наручно, так і шляхом переказу на рахунок відповідача.

Однак, позивач та його представник не подали суду жодних доказів перерахування вказаних грошей на банківський рахунок відповідача, чи передачі грошових коштів особисто позивачем, а тому не довели перед судом обставин, на які покликалися як на підставу позовних вимог.

Відтак, стороною позивача не доведено факту передачі грошей ОСОБА_1 ОСОБА_2 , як і не доведено існування договірних та зобов`язальних відносин між сторонами.

Клопотань щодо витребування доказів, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, у порядку ст. 84ЦПК України, стороною позивача перед судом не заявлено.

Суд критично оцінює долучену до матеріалів справи копію договору про повернення коштів від 23.12.2016 р., виходячи з такого.

Як вбачається із змісту даного договору, у такому вказано про повернення ОСОБА_2 коштів у загальному розмірі 19000 доларів ОСОБА_1 у зв`язку із відмовою останнього від придбання квартири в АДРЕСА_1 .

Однак, як встановлено судом та не спростовано сторонами, ТОВ «БК «Трембіта» здійснювало будівництво багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 та саме за даною адресою позивач виявив намір купити квартиру.

Відтак, такий договір про повернення коштів містить невірну адресу квартири.

Крім цього, суд враховує, що у договорі не конкретизовано країни походження валюти, у якій мали б повернутися кошти.

Суд не приймає до уваги покликання представника позивача на позицію Верховного Суду України у справі № 6-63цс13, згідно якої не зазначення в договорі, якої саме іноземної держави валюта бралася в борг, а саме іноземної держави долара (США, Австралії чи Канади тощо), може вплинути на визначення розміру боргу, що підлягає доказуванню в установленому законодавством порядку, а не бути підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення боргу, оскільки у даній справі № 462/664/20 суд враховує сукупність обставин, які спростовують доводи позивача та доводять обґрунтований сумнів щодо укладення сторонами договору про повернення коштів від 23.12.2016 р. та не є самостійною підставою для відмови у позові.

Разом з тим, суд не приймає до уваги поданий представником відповідача висновок спеціаліста від 23.07.2020 р., оскільки такий не є висновком експерта у розумінні ст. 102 ЦПК України, так як не виконано вимоги ч. 7 даної статті, а саме, у висновку відсутній запис про те, що експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а також не виконано вимоги ч.5 ст. 106 ЦПК України, згідно якої у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Враховуючи наведене, зокрема доведення представником відповідача перед судом наявності обґрунтованого сумніву щодо підписання договору про повернення коштів від 23.12.2016р. ОСОБА_2 , не подання стороною позивача жодних доказів на підтвердження факту передачі ОСОБА_1 . ОСОБА_2 грошових коштів у загальному розмірі 19000,00 доларів США, відсутності між сторонами договірних відносин, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що у задоволенні позову відмовлено, а тому судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при поданні позову до суду покладаються на сторону позивача.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 82, 89, 141, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Текст рішення суду складений 23 листопада 2020 року.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.