Справа № 2022/2-182/11 23.11.2020
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Каліберди В.А.,

з участю секретаря - Коломієць Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області заяву акціонерного товариства «Кристалбанк», зацікавлені особи ОСОБА_1 , Московський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа,

ВСТАНОВИВ :

АТ «КристалБанк» звернулося до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа по справі № 2022/2-1812/11 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, мотивуючи тим, що рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 23.11.2011 року по справі № 2022/2-182/11, зміненим рішенням Апеляційного суду Харківської області від 19.01.2012 року, позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 264 144,22 гри. та 606,66 грн. судового збору з кожного.

На виконання рішення суду 30.07.2012 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було видано виконавчі листи.

03.06.2016 року державним виконавцем Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП 51304795 щодо стягнення з ОСОБА_1 суми боргу.

10.09.2019 року ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області по справі № 2022/2- 182/11 замінено стягувача з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на АТ «КРИСТАЛБАНК» у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2022/2-182/11 від 30.07.2012 року, виданого Краснокутським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором в сумі 264 144,22 грн.

Згідно відповіді Московського ВДВС м. Харків від 06.12.2019 року встановлено, що 25.05.2017 року державним виконавцем Московського ВДВС м. Харків винесена постанова про повернення виконавчого стягувачу з виконання виконавчого листа № 2022/2-182/11 від 30.07.2012 року, виданого Краснокутським районним судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. Постанову разом з оригіналом виконавчого документу направлено на адресу стягувача - ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

Водночас згідно відповіді ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» від 28.12.2019 року, відповідно до вхідної кореспонденції ПАТ «ВіЕйБі Банк» постанова про повернення виконавчого документа від 25.05.2017 року та оригінал виконавчого листа № 2022/2-182/11 від 30.07.2012 року, виданого Краснокутським районним судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 264 144,22 грн. на адресу банку не надходили, тобто виконавчий лист було втрачено при пересилці між відділом ДВС та ПАТ « Всеукраїнський Акціонерний Банк».

Також АТ «КристалБанк» зазначив, що з моменту винесення постанови про повернення виконавчого листа від 25.05.2017 року перебіг строку пред`явлення виконавчого листа поновився та сплинув 26.05.2020 року. Станом на дату подання заяви про видачу дублікату виконавчого листа 16.01.2020 року строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не було пропущено, оскільки останній спливав 26.05.2020 року,

однак у зв`язку з зупиненням розгляду справи заява АТ «Кристалбанк» про видачу дублікату виконавчого листа станом на 26.05.2020 року розглянута не була, тобто на момент розгляду заяви про видачу дублікату виконавчого листа пред`явлення його до виконання вже було пропущено, в зв`язку з чим АТ «Кристалбанк» прохає поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2022/2-182/11 від 30.07.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором .

В судове засідання представник заявника не з`явився, однак в заяві про збільшення заявлених вимог прохав розгляд справи проводити у відсутність представника.

В судовому засіданні представник зацікавленої особи ОСОБА_1 вимоги АТ «Кристалбанк» не визнав, прохав відмовити в їх задоволенні.

Представник зацікавленої особи - Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд заяви у відсутність представника, заяву про видачу дублікату виконавчого листа підтримав в повному обсязі.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 23 листопада 2011 року стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь Публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський акціонерний банк (ПАТ „ВіЕйБі Банк) (МФО 380537, , тр/р НОМЕР_4 у ПАТ „ВіЕйБі Банк) заборгованість за кредитним договором №191/07 від 26.12.2007 року в розмірі 264144 (двісті шістдесят чотири тисячі сто сорок чотири) грн 22 коп.

30.07.2012 року на виконання вказаного рішення Краснокутського районного суду Харківської області було видано виконавчий лист у справі № 2022/2-182/11.

Рішення набрало законної сили 19 січня 2012 року.

03.06.2016 року державним виконавцем Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за № АСВП 51304795, про що свідчить відповідь Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 06.12.2019 №14.5-36/76342.

10.09.2019 року ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області по справі № 2022/2- 182/11 замінено стягувача з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на АТ «КРИСТАЛБАНК» у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2022/2-182/11 від 30.07.2012 року, виданого Краснокутським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором в сумі 264 144,22 грн.

З відповіді Московського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 29.10.2020 року вбачається, що 25.05.2017 державним виконавцем відділу, керуючись п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві та оригінал виконавчого листа № 2022/2-182/11 разом з постановою про повернення виконавчого документа стягувачу, були направлені на адресу стягувача, проте, надати підтвердження відправлення на адресу стягувача виконавчого листа, не виявляється можливим, оскільки в матеріалах виконавчого провадження, відсутні докази направлення вищезазначеного виконавчого листа.

Перевіркою автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, виконавчий лист № 2022/2-182/11, виданий 30.07.2012 Краснокутським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ ''Всеукраїнський Акціонерний Банк" суму боргу у розмірі 264144,22 грн., повторно на виконання до відділу не надходив.

Зі змісту листа ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» від 28 грудня 2019 року № 08/8072 вбачається, що відповідно до реєстрів вхідної кореспонденції ПАТ «ВіЕйБі Банк»

постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.05.2017 року та оригінал виконавчого листа №2022/2-182/11 від 30.07.2012, виданий Краснокуський районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 264 1454,22 грн. на адресу Банку не надходили.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 18-рп/2012 від 13 грудня 2012 року); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 11-рп/2012 від 25 квітня 2012 року); відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (справа "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року); було б незрозуміло, як би стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Шмалько проти України» рішення від 20 липня 2004 року), а також існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, «легітимні сподівання» на те, що заборгованість буде їй сплачено.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Як указано в підпункті 17.4 пункту 17 Розділу XIII ЦПК України «Перехідні положення» у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Суд виходить з того, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Разом із тим, необґрунтована відмова у видачі дублікату виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили (рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010).

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року N 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першійстатті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

За таких обставин, слід виходити з того, що має місце втрата виконавчого документа, так як іншого не встановлено. Втрата виконавчого документа є підставою для видачі дублікату виконавчого документа.

Враховуючи наведене, та той факт, що виданий Краснокутським районним судом Харківської області виконавчий лист №2022/2-182/11 від 30 липня 2012 року не виконаний та на примусовому виконанні не перебуває, його оригінал втрачено під час пересилання з виконавчої служби до Банку не з вини стягувача, що підтверджується матеріалами справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника щодо видачі дублікату виконавчого листа.

З огляду на зазначене, видача дубліката втраченого виконавчого листа є необхідною для завершення судового провадження.

Також, відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заяву про видачу дубліката виконавчого листа може бути подано до суду тільки до закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до статті 12 Закону України«Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до зазначеної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

З аналізу зазначених статей вбачається, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа на підставі заяви не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Такий правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 727/1256/16-ц.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11.

У справі встановлено, що виконавчий лист №2022/2-182/11, виданий 30.07.2012 року ПАТ «ВіЕйБіБанк», який було пред`явлено до виконання та 25.05.2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно відповідно до п.2 ч.37 Закону України «Про виконавче провадження».

У ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти чи є обставини, на які посилається заявник такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 23 січня 2020 року у справі № 759/308/13-ц.

На підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання АТ «КристалБанк» зазначає, що з моменту винесення постанови про повернення виконавчого листа від 25.05.2017 року перебіг строку пред`явлення виконавчого листа поновився та сплинув 26.05.2020 року. Станом на дату подання заяви про видачу дублікату виконавчого листа 16.01.2020 року строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не було пропущено, оскільки останній спливав 26.05.2020 року, однак у зв`язку з зупиненням розгляду справи заява АТ «Кристалбанк» про видачу дублікату виконавчого листа станом на 26.05.2020 року розглянута не була, тобто на момент розгляду заяви про видачу дублікату виконавчого листа пред`явлення його до виконання вже було пропущено, в зв`язку з чим вимоги заявника про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання підлягають задоволенню.

Встановивши фактичні обставини справи на підставі доказів, яким надано належну оцінку, суд, дійшов висновку про наявність підстав для видачі дубліката виконавчого листа № 2022/2-182/11, виданого 30 липня 2012 року Краснокутським районним судом Харківської області, оскільки вказаний виконавчий лист було втрачено за відсутності вини стягувача, а відсутність дубліката виконавчого листа, який втрачений не з вини стягувача, позбавляє Банк можливості повторного звернення до уповноваженого органу для примусового виконання судового рішення, яке залишається невиконаним.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. 433, п. 17.4 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»

УХВАЛИВ:

Заяву акціонерного товариства «Кристалбанк», зацікавлені особи ОСОБА_1 , Московський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа - задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа №2022/2-182/11 від 30.07.2012 року, виданого Краснокутським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 264 144,22 грн.

Поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2022/2-182/11 від 30.07.2012 року, виданого Краснокутським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 264 144,22 грн.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 25.11.2020 року.

Суддя В.А.Каліберда