Провадження № 22-ц/801/1058/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Голота Л. О.
УХВАЛА

24 червня 2020 рокуСправа № 127/27239/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Рибчинського В.П., Денишенко Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 заяву ОСОБА_1 про відмову від позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання частково недійсною та скасування приватизації квартири, визнання недійсним та скасування рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради, за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про припинення частки у майні, що знаходиться у спільній частковій власності, визнання права власності на частку квартири, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання частково недійсною та скасування приватизації квартири, визнання недійсним та скасування рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач дізнався про те, що є співвласником квартири під АДРЕСА_1 та йому на праві спільної часткової власності належить 1/4 частина вищезгаданої квартири на підставі свідоцтва про права власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Вінницької міської ради 10.04.2004 року на підставі рішення № 216 від 10.02.2004 року.

Зазначає, що заяву про передачу в приватну власність квартири 23 грудня 2003 року подавали батьки позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та брат ОСОБА_1 , згоди позивача на приватизацію квартири на його ім`я ніхто не питав і позивач був включений до рішення про приватизацію та свідоцтва про право власності на житло лише як особа, яка зареєстрована в квартирі.

Тобто заяву про приватизацію квартири подано всупереч п. 5 Наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року № 56 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян» (із змінами, внесеними згідно з наказом Держжитлокомунгоспу від 05 серпня 1994 року № 72), згідно якого передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім`ї з обов`язковим визначеннях: уповноваженого власника квартири (будинку).

На момент, коли здійснювалась приватизація позивач в даній квартирі не проживав, спільне господарство зі своїми батьками не вів, так як з 2002 року проживав зі своєю сім`єю за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2 , вказує, що його право на приватизацію пов`язано лише з фактом реєстрації в квартирі, а не з фактом проживання у квартирі.

Виходячи з наведеного, положень пункту 5 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.92 № 56, статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду, ОСОБА_1 просив суд :

1)визнати частково недійсним Рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради за №216 від 10 лютого 2004 року в частині надання в приватну спільну часткову власність ОСОБА_1 1/4 (однієї четвертої) частини квартири АДРЕСА_1 ;

2)скасувати приватизацію в частині надання в приватну спільну часткову власність ОСОБА_1 1/4 (однієї четвертої) частини квартири АДРЕСА_1 .

14 листопада 2019 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про припинення частки у майні, що знаходиться у спільній частковій власності, визнання права власності на частку квартири.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що 10.02.2004 року позивачами було отримано свідоцтво про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Вінницької міської ради 10.02.2004 року на підставі рішення 10.02.2004 року. Співвласниками квартири під АДРЕСА_1 за вищевказаним свідоцтвом є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , по 1/4 частці кожен. На момент, коли здійснювалась приватизація ОСОБА_1 в даній квартирі не проживав і весь цей час не проживає, спільне господарство зі членами сім`ї не веде з 2002 року проживає зі своєю сім`єю по іншій адресі.

З огляду на наведене, позивачі просили :

1)припинити право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1

2)визнати за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , в рівних частках кожному.

03 грудня 2019 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області прийнято до спільного розгляду у даній цивільній справі зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про припинення частки у майні, що знаходиться у спільній частковій власності, визнання права власності на частку квартири.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з даним позовом.

Первісний позов задоволено.

Визнано частково недійсним рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради за № 216 від 10 лютого 2004 року в частині надання в приватну спільну часткову власність ОСОБА_1 1/4 (однієї четвертої) частини квартири АДРЕСА_1 та скасовано приватизацію в частині надання в приватну спільну часткову власність ОСОБА_1 1/4 (однієї четвертої) частини квартири АДРЕСА_1 .

Стягнуто пропорційно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про припинення частки у майні, що знаходиться у спільній частковій власності, визнання права власності на частку квартири - відмовлено.

Судовий збір залишено за позивачами за зустрічним позовом.

Не погоджуючись із рішення суду першої інстанції в частині вирішення первісних позовних вимог, Виконавчим комітетом Вінницької міської ради подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених в рішенні, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісних позовних вимог та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні первісних позовних вимог.

Від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на адресу Вінницького апеляційного суду надійшли заперечення проти апеляційної скарги Виконавчого комітету Вінницької міської ради, в яких, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, просять залишити її без задоволення, а рішення місцевого суду в оскаржуваній частині без змін.

24 червня 2020 року на адресу суду Вінницького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 вх. № 5665 про відмову від позову та закриття провадження у справі за його позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання частково недійсною та скасування приватизації квартири, визнання недійсним та скасування рішення. Наслідки закриття провадження у справі, передбачені частиною другою статті 256 ЦПК України ОСОБА_1 зрозумілі.

У судовому засіданні представник Виконавчого комітету Вінницької міської ради Ваколюка О. С. не заперечував проти задоволення заяви. Суду пояснив, що апеляційна скарга подана лише в частині первісного позову. Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічних вимог Виконавчий комітет Вінницької міської ради не оскаржує. Просив стягнути з позивача судовий збір.

Інші учасники цивільного справи в судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Виконавчого комітету Вінницької міської ради, перевіривши доводи заяви ОСОБА_1 про відмову від позову, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частини першої - третьої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно з статтею 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову відповідає вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

З урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та поданої заяви про відмову від позову, колегія суддів приймає відмову ОСОБА_1 від позову по даній справі.

За змістом пункту 3 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Виходячи з наведеного, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2020 року в частині задоволення первісних позовних вимог та розподілу судових витрат слід визнати нечинним, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання частково недійсною та скасування приватизації квартири, визнання недійсним та скасування рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради, - закрити.

Згідно з частиною другою статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Беручи до уваги положення статті 141, частини третьої статті 142 ЦПК України, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 слід стягнути на користь Виконавчого комітету Вінницької міської ради судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1152 гривні 60 копійок. /а. с. 220/.

Керуючись статтями 141, 142, 182, 206, 255, 373, 381, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про відмову від позову задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2020 року в частині задоволення первісних позовних вимог та розподілу судових витрат визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання частково недійсною та скасування приватизації квартири, визнання недійсним та скасування рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради, - закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Виконавчого комітету Вінницької міської ради судові витрати понесені при сплаті судового збору при поданні апеляційної скарги в сумі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) гривні 60 копійок.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: В. П. Рибчинський

Т. О. Денишенко

Повний текст ухвали складено 24.06.2020 року.