Рішення

Іменем України

Справа № 712/3131/18

Провадження 2/712/45/20

12 листопада 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Марцішевської О.М.

за участю секретаря судового засідання Олефіренко В.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним,

В С Т А Н О В И В:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог та аргументів учасників справи

27 березня 2018 року позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), посилаючись на те, що заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.02.2014р. по справі №712/16499/13-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу 100400 грн. та судових витрат 1004 грн. ОСОБА_1 , як відповідач по справі не була присутня у судовому засіданні при розгляді справи №712/16499/13-ц, судову повістку про виклик у судове засідання не отримувала, суд вирішив питання про стягнення суми коштів без її участі у справі. 15.11.2017р. при ознайомленні з матеріалами справи представником позивача ОСОБА_4 позивачеві стало відомо про знаходження в матеріалах справи розписки від 16.06.2010р. про отримання позивачем та відповідачем-2 спільно в борг у відповідача-1 грошових коштів 100400 грн. на строк до 16.02.2011р. Дана розписка, по суті є договором позики, укладеним шляхом видачі розписки, про існування якого позивачка дізналась 24.11.2017р., а отже, строк давності позивачем не пропущено. Вважає вказаний договір недійсним, оскільки вона не укладала договору позики у вигляді розписки від 16.06.2010р., не брала в борг у ОСОБА_2 грошові кошти 100400 грн., не підписувала розписку від 16.06.2010р. Просить суд витребувати з матеріалів справи №712/16499/13-ц Соснівського районного суду м. Черкаси оригінал розписки від 16.06.2010р. для його дослідження судовим експертом в рамках судової почеркознавчої експертизи; призначити проведення судової почеркознавчої експертизи з дорученням її атестованому експерту, включеному в Реєстр атестованих судових експертів для з`ясування питання автентичності (відповідності) підпису ОСОБА_1 підпису невідомої особи на розписці від 16.06.2010р. навпроти ініціалів " ОСОБА_1 "; визнати недійсним договір позики, укладений у вигляді розписки від 16.06.2010р. (про отримання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільно в борг у ОСОБА_2 грошових коштів 100400 грн. на строк до 16.02.2011р.) в частині, що стосується ОСОБА_1 , її прав, обов`язків та наслідків, пов`язаних з укладенням Розписки з дати, зазначеної на розписці, як дата видачі - з 16 червня 2010 року; стягнути з відповідачів судові витрати.

Позивач в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В ході розгляду справи позивачка пояснила, що особисто не підписувала боргову розписку, яку її чоловік видав відповідачці, дані кошти чоловік брав для надання фінансової допомоги їх сину.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Антонюк І.А. в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідачка, будучи допитаною в якості свідка, в ході розгляду справи пояснила, що у зв`язку з довірчими стосунками між сторонами погодилась надати у борг подружжю ОСОБА_5 кошти, боргову розписку їй надав ОСОБА_3 , підписану від його імені та його дружини.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Суд вислухавши в судовому засіданні учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Хід розгляду справи

25 квітня 2018 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

21 червня 2018 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси клопотання ОСОБА_1 про призначення судової експертизи, витребування матеріалів для проведення експертизи та приєднання матеріалів, що містять зразки підписів задоволено. Призначено у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання договору позики недійсним судову почеркознавчу експертизу.

29 січня 2019 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відновлено провадження у справі. Клопотання експерта про надання додаткових матеріалів задоволено.

27 березня 2019 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси клопотання ОСОБА_1 про призначення судової експертизи задоволено. Призначено у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання договору позики недійсним судову почеркознавчу експертизу.

07 жовтня 2019 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

2.Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Відповідно до розписки від 16 червня 2010 року ОСОБА_3 , ОСОБА_1 16.06.2010 року взяли у борг у ОСОБА_2 терміном на вісім місяців (до 16 лютого 2011 року) гроші в сумі 100400 грн. Зобов`язуються через вісім місяців повернути 100400 грн. ОСОБА_6 або її правонаступникам суму в розмірі 100400 грн.

13 лютого 2014 року заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 712/16499/13-ц позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за борговою розпискою задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг в сумі 100400 грн., а також судові витрати в сумі 1004 грн., а всього 101404 грн.

25 жовтня 2017 року постаново Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області виконавчий лист № 712/16499/13-ц прийнято виконавче провадження № 42900409.

13 грудня 2017 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

15 лютого 2018 постановою Апеляційного суду Черкаської області заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.02.2014 року залишено без змін, апеляційна скарга ОСОБА_1 на дане рішення залишена без задоволення.

21 серпня 2019 року висновком експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 1362,1404/19-23 підпис від імені ОСОБА_1 навпроти ініціалів « ОСОБА_1 » в розписці від 16.06.2010 року про отримання грошових коштів в сумі 100400 грн. виконаний не ОСОБА_1 .

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд

Спірні правовідносини регулюються нормами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Судовим встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які є подружжям під розписку від 16 червня 2010 року отримали від ОСОБА_2 гроші в розмірі 100400 грн. з датою їх повернення 16 лютого 2011 року. У вказаний у розписці строк гроші позивачці не були повернуті, хоча з лютого 2011 року остання пред`являла до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 усні вимоги згідно розписки, однак вони ухилились від повернення боргу у вказаний у розписці строк.

Вказані обставини встановлені рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 лютого 2014 року та постановою Апеляційного суду Черкаської області від 15 лютого 2018 року, які набрали законної сили та постановлені у справі за участю ОСОБА_3 , ОСОБА_1 і ОСОБА_7 , а тому в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України вважаються доведеними у даній справі за участю цих же осіб.

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним "договору позики, укладений у вигляді розписки від 16.06.2010р. (про отримання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільно в борг у ОСОБА_2 грошових коштів 100400 грн. на строк до 16.02.2011р.) в частині, що стосується ОСОБА_1 , її прав, обов`язків та наслідків, пов`язаних з укладенням Розписки з дати, зазначеної на розписці, як дата видачі - з 16 червня 2010 року", позивачка зазначала, що не підписувала розписку від 16.06.2010 року, а тому порушені її права у покладанні на неї без законних підстав відповідальності в солідарному порядку за невиконання її чоловіком боргового зобов`язання перед відповідачкою за розпискою від 16.06.2010 року.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Отже, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов`язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов`язки для другого з подружжя в разі, якщо його було укладено в інтересах сім`ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім`ї.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня від 2018 року у справі № 713/285/2012 (провадження № 61-10345св18), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2019 року в справі № 569/7631/15-ц (провадження № 61-1261св18), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2019 року в справі № 133/3928/14-ц (провадження № 61-33048св18) зроблено висновок по застосуванню статті 65 СК України та вказано, що «для укладення договору позики (за яким позичальником виступає один з подружжя) отримання згоди другого з подружжя не потрібне, оскільки цей правочин не стосується спільного майна подружжя. До того, як позикодавець надасть кошти позичальникові (дружині або чоловікові), в останнього немає права власності на це майно, воно виникає лише після одержання грошових коштів. Таким чином, той з подружжя, хто укладає договір позики (позичає кошти), не розпоряджається спільним майном подружжя, він стає учасником зобов`язальних правовідносин».

Правовий аналіз частини четвертої статті 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів.

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку висновку почеркознавчої експертизи, згідно з яким підпис від імені позивачки у спірній борговій розписці належить не їй, суд виходить з того, що жоден доказ не має для суду наперед встановленої сили та підлягає оцінці у сукупності з іншими зібраними у справі доказами.

Судом встановлено з пояснень позивачки, що остання була обізнана з отриманням її чоловіком у відповідачки у борг коштів для фінансових потреб їх сина, отже отримані за спірною розпискою кошти були використані в інтересах сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за згодою останньої , що в силу положень частини четвертої статті 65 СК України дає підстави для висновку, що незалежно від безпосередньо участі в укладенні спірного договору позики позивачка є зобов`язаною стороною (боржником).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи № 712/6499/13ц, доводи про те, що ОСОБА_1 не підписувала розписку від 16.06.2010р. та не отримувала кошти нею доводились до суду у справі № 712/6499/13ц ще у 2017 році у заяві про перегляд зачного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 лютого 2014 року та апеляційній скарзі на зазначене рішення суду, отже судом першої та аппеляційної інстанції у справі № 712/6499/13ц. надавалсь оцінка вказаним доводам.

З огляду на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 лютого 2014 року та постанови Апеляційного суду Черкаської області від 15 лютого 2018 року, які набрали законної сили, фактично було підтверджено дійсність оспорюваного договору. За наявності зазначених судових рішень, які відповідно до ч. 4 ст. 81 ЦПК України мають преюдиційне значення для суду при вирішенні справи, суд не вправі їх змінювати, зокрема, шляхом визнання цього самого договору позики недійсним.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 369/1495/16-ц (провадження № 61-19654св18).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки судом не встановлено невідповідність спірного правочину встановленим законом вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину та порушення спірним правочином прав, за захистом яких позивачка звернулась до суду з даним позовом.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України в разі відмовити в задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-УІІІ «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст. 4, 7, 10, 80, 81, 82, 141, 263-266 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд (з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Черкаського апеляційного суду) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, відповідачем у випадку залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Дата виготовлення повного тексту рішення 20 листопада 2020 р.

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3