КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 363/556/19 Головуючий у 1 інстанції - Баличева М.Б.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8936/2020 Доповідач - Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Мараєвої Н.Є.

Суддів: Заришняк Г.М., Рубан С.М.

Розглянули у порядку письмового провадження в приміщені Київського апеляційного суду

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 лютого 2020 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-Кредитний Супермаркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 27 лютого 2020 року задоволено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово - Кредитний Супермаркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово - Кредитний Супермаркет» заборгованість за Кредитним договором № 1011755 від 12.05.2016 року у розмірі 142 370, 96 грн. та судовий збір - 1 921, 00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 лютого 2020 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, не надав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права, зокрема, зазначав, що позивачем не було підтверджено факт виконання умов кредитного договору, а саме, не підтверджено факт надання грошових коштів ОСОБА_1

30 червня 2020 року до Київського апеляційного суду від представника ТОВ "Фінансово-Кредитний Супермаркет" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 лютого 2020 року.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, уточнивши позовні вимоги, ТОВ «Фінансово - Кредитний Супермаркет» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за Кредитним договором № 1011755 від 12.05.2016 року у розмірі 142 370, 96 грн. та судові витрати у розмірі 2 135, 56 грн.

Уточнені позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.05.2016 року між ТОВ «Фінансово - Кредитний Супермаркет» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 1011755. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Банк зобов`язався надати Позичальнику грошові кошти у сумі 30 000 грн. у розмірах та на умовах, обумовлених цим Договором, а Позичальник зобов`язується своєчасно погашати кредит, сплачувати процентну ставку за користування кредитом. Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору, дата остаточного повернення кредиту до 11.05.2019 року. Відповідно до п. 2.6 Кредитного договору, сплата процентів, суми кредиту та інших платежів здійснюється позичальником щомісячно, ануїтентними платежами в розмірі та в період встановленим у Додатку № 1 цього Договору з 01 по 15 число кожного місяця наступного за звітним, починаючи з 01.06.2016 року, а також в день повернення заборгованості за Кредитом у повній сумі. Відповідно до п. 3.2.2. Кредитного договору, кредитодавець має право вимагати дострокового повернення заборгованості за кредитом та процентів за користування ними. Відповідно до розрахунку заборгованості по Кредитному договору № 1011755 від 12.05.2016 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Фінансово - Кредитний Супермаркет» станом на 01.08.2019 рік становить 142 370, 96 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 30 000 грн.; заборгованість по відсотках 26 703, 75 грн.; заборгованість по комісії 46 800 грн.; заборгованості за штрафними санкціями 18 700 грн.; заборгованості по рахунку інфляції 14 516, 86 грн. та заборгованості 3% річних 5 650, 35 грн. На підставі викладеного, ТОВ «Фінансово - Кредитний Супермаркет» звернувся до суду з вказаною уточненою позовною заявою.

Задовольняючи позовну заяву суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач взяв на себе певні зобов`язання, які належним чином в установлений кредитним договором строк не виконав.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 638 договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Фінансово-Кредитний Супермаркет" належним чином виконав свої зобов`язання перед ОСОБА_1 надавши останньому кредит, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №158 від 12 травня 2016 року (а.с. 56).

Однак, ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання перед ТОВ "Фінансово-Кредитний Супермаркет" не виконував, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

В зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань боржником банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, з письмовою заявою про розірвання договору або проханням щодо зміни тарифів позичальник не звертався.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості по Кредитному договору № 1011755 від 12.05.2016 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Фінансово - Кредитний Супермаркет» станом на 01.08.2019 рік становить 142 370, 96 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 30 000 грн.; заборгованість по відсотках 26 703, 75 грн.; заборгованість по комісії 46 800 грн.; заборгованості за штрафними санкціями 18 700 грн.; заборгованості по рахунку інфляції 14 516, 86 грн. та заборгованості 3% річних 5 650, 35 грн. (а.с. 96).

Тому, колегія суддів не погоджується доводами скаржника, про те, що матеріали справи не підтверджують обставину виконання кредитного договору товариством.

Так, з матеріалів справи вбачається, що при подачі позову представником ТОВ "Фінансово-Кредитний Супермаркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було надано належним чином завірені копії документів, які підтверджують факт надання грошових коштів відповідачу і містять підпис боржника, а саме: заява про перерахування належної суми кредиту ОСОБА_1 у розмірі 29 100, 00 грн., згідно з Договором №1011755 від 12 травня 2016 року (а.с. 56); реквізити для перерахування коштів на поточний рахунок ТОВ "Фінансово-Кредитний Супермаркет" для погашення кредиту, процентів та сплати інших платежів (а.с. 18); попередня заявка на видачу кредиту (а.с. 7); договір №1011755 від 12 травня 2016 року (а.с. 8-16); додаток №3 до Договору про надання кредиту №1011755 від 12 травня 2016 року (а.с. 18); додаток № 1 до Договору про надання кредиту №1011755 від 12 травня 2016 року (а.с. 17); заява ОСОБА_1 про перерахування належної йому суми кредиту від 12 травня 2016 року (а.с. 19); розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по Кредитному договору №№1011755 від 12 травня 2016 року (а.с. 96).

Зазначені вище документи містять обов`язкові реквізити, а саме: найменування кредитодавця, який здійснює кредитну операцію, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, дату здійснення операції, призначення платежу, підписи платника та отримувача, номер рахунку отримувача, найменування і код банку отримувача.

Судом встановлено, що позову про визнання недійсним кредитного договору №1011755 від 12 травня 2016 року ОСОБА_1 не заявляв, а стягнені судом суми заборгованості, передбачені умовами вказаного договору.

Отримання кредитних коштів відповідачем підтверджується наявними у матеріалах справи заявою про перерахування суми кредиту, платіжним дорученням про перерахування ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 29 100, 00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що з 12 травня 2016 року і дотепер він перебуває під впливом негативних життєвих обставин, згідно з якими фактичного кредиту він не отримував та не скористався ним і вважає, що він не повинен повертати кредит, а позивачем не підтверджено факт надання йому грошових кошті.

Однак, твердження відповідача, зазначені в позові та апеляційній скарзі спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Також ОСОБА_1 не погоджується із стягненням з нього на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором №1011755 від 12 травня 2016 року по відсотках, комісії, по розрахунку інфляції, за 3% річних та штрафних санкцій. Однак, власного контррозрахунку на спростування розрахунку, який було зроблено ТОВ "Фінансово-Кредитний Супермаркет" суду не надав.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно наявності підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ "Фінансово-Кредитний Супермаркет" заборгованості за кредитним договором №1011755 від 12 травня 2016 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 27 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: