09.11.2020
Справа № 642/5769/20
Провадження 2-о/642/252/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року суддя Ленінського районного суду м.Харкова Грінчук О.П., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській обл., ОСОБА_2 , про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

встановив:

Заявник звернувся до суду із заявою у якій просить встановити факт постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року його покійної матері ОСОБА_3 , та сестри ОСОБА_4 .

Враховуючи те, що главою 6 розділу IV ЦПК України прямо не врегульовані дії судді при виявленні недоліків заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, тому суддя в даному випадку застосовує аналогію закону, передбачену ст.10 ЦПК України, та керується положеннями ст.185 ЦПК України, залишаючи заяву без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Пунктом 5 ч.3 ст. 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 просить суд встановити вказані факти з метою отримання громадянства України.

Пунктом 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006) передбачено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: заяву про встановлення належності до громадянства України; копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт).

Заявник вказує, що паспорти матері та сестри не збереглись, так як були загублені.

В порушення вищевикладеного, в матеріалах заяви відсутні відомості з посиланням на відповідні докази щодо втрати паспортів зразка СРСР та відповідне звернення в установленому порядку до правоохоронних органів про це; а також відсутні відомості про громадянство ОСОБА_5 та ОСОБА_2 як громадянинів СРСР.

Всупереч п.6 ч.3 ст. 175 ЦПК України, в заяві відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.2 ст. 318 ЦПК України, до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов, якщо заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

В заяві заявник посилається на ту обставину, що реалізація заявником права на набуття громадянства України залежить від встановлення вищезазначених фактів.

Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (у редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588) визначено процедуру набуття громадянства України за територіальним походженням.

Однак, всупереч передбаченим законом вимогам, ОСОБА_1 до заяви не долучив докази його звернення до ГУ ДМС України в Харківській обл., а також докази на підтвердження письмової відповіді про відмову ГУ ДМС у Харківській області у оформленні належності до громадянства України із зазначенням про причини такої відмови.

Таким чином, заявником ОСОБА_1 не конкретизовано вимоги, а саме не зазначено, в чому саме виник спір, хто порушує/не визнає його права, чому саме ГУ ДМС України в Харківській обл. зазначено заінтересованою особою, не надано доказів порушення його прав саме ГУ ДМС України в Харківській обл. у набутті громадянства, оскільки є відповідна процедура отримання громадянства України і перешкод цьому на час подачі заяви до суду з поданих матеріалів заяви не вбачається.

Наявність такої відмови є підставою для звернення до суду для захисту його порушених, невизнаних прав.

Також, заявник просить суд встановити факт проживання на території України до 24.08.1991 його сестри, ОСОБА_6 , яка зазначена заінтересованою особою.

Водночас, в заяві відсутні відомості про бажання/небажання самої ОСОБА_2 щодо визнання за нею такого факту та причини не звернення останньою до суду самостійно із такою вимогою. При цьому, заявник не представляє її інтереси, що давало б йому підстави звернення до суду із заявою про встановлення факту відносно неї.

Також зміст поданої заяви носить неконкретний характер, зокрема: заявник не зазначає чітко визначений проміжок часу, з якого саме заявник просить встановити факт проживання матері та сестри на території України, а саме початок цього часового відліку.

Також відсутнє підтвердження заявника про те, що ним не подано іншої заяви з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які заявник поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Крім того, заявником не дотримано вимог ч.4 ст. 177 ЦПК України, а саме: до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Із заяви вбачається, що заявник заявляє про встановлення двох фактів, однак, додав до матеріалів заяви лише одну квитанцію про сплату судового збору.

Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за другу вимогу про встановлення юридичного факту у розмірі 420,40 грн. та надати суду оригінал квитанції.

Від змісту заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити заявнику, що невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк є підставою вважати позовну заяву неподаною та такою, що підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 316, 318, 260-261 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській обл., ОСОБА_2 , про встановлення фактів, що мають юридичне значення - залишити без руху, надати позивачу строк протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити заявнику, що невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк є підставою вважати заяву неподаною та такою, що підлягає поверненню.

Ухвала підлягає оскарженню лише в частині сплати судового збору до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її оголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: