печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Соколова О.М.,

при секретарі судових засідань - Проскурні А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання заявник наголошує на тому, що на виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича знаходиться виконавче провадження № 58935279 з виконання виконавчого листа № 757/4634/13-ц, виданого 04.12.2013 року Печерським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 255 835 дол. США., що становить 2 044 889, 16 грн., судові витрати - 3441,00 грн. Заборгованість за виконавчими документами ОСОБА_1 в добровільному порядку не погашається, вказане рішення суду боржником не виконується.

В судове засідання приватний виконавець не з`явився, про місце, день і час розгляду подання повідомлявся належним чином, проте через канцелярію суду подав заяву в якій подання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, просив проводити судове

Згідно ч. 1 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича знаходиться виконавче провадження № 58935279 з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2013року № 757/4634/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Правекс-Банк» заборгованості в розмірі 255 835 дол. США., що становить 2 044 889, 16 грн., судові витрати - 3441,00 грн.

17.04.2019 року постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження № 58935279, та зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попередити боржника про відповідальність за неподання такої декларації, яку надіслано на поштову адресу боржника: АДРЕСА_1 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення 18.04.2019 за штрихкодовим ідентифікатором №106.

Окрім цього, 17.04.2019 постановою приватного виконавця з метою забезпечення реального виконання рішення суду винесено постанову про арешт майна боржника у межах суми звернення, яку також надіслано на поштову адресу боржника: АДРЕСА_1 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

Проте, станом на день звернення до суду з даним поданням боржник суму боргу на користь стягувана не сплатив, жодних дій для виконання рішення суду боржник не вчиняє, що вказує на наявність факту ухилення боржника від виконання рішення суду.

На запит приватного виконавця щодо перетину боржником державного кордону України Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 03.05.2019 року надано відповідь про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , двадцять один раз перетинав державний кордон України, протягом 2016-2019 рр.

Приватним виконавцем, направлялись виклики боржнику щодо явки до приватного виконавця для надання пояснень, однак боржник на прийом до приватного виконавця не з`явився.

Як вбачається з ч. 4 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження», сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Згідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за вих. № 58935279/19 від 03.05.2019, вбачається, що боржник - ОСОБА_1 , систематично здійснює перетинання державного кордону України на протязі 2016-2019 року.

Матеріали виконавчого провадження містять достатні докази обізнаності боржника, щодо відкриття виконавчого провадження.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України

У своєму Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя. Конституційний Суд України вважає, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошував, що право на звернення до суду, гарантовані статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні статті 6 Конвенції. Невиконання судових рішень негативно впливає на авторитет судової влади, оскільки в цьому разі не досягається кінцева мета правосуддя. Це призводить до ситуації, несумісної з принципом верховенства права.

Згідно з пунктом 19 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виникає право у державного, приватного виконавця звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Як вбачається зі змісту п. 5 ч. 1 ст. 6 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституційного Суду України виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

У рішенні від 17.05.2005р. по справі «Чіжов проти України» Свропейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пар. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі «Агрокомплекс проти України» (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу.

Таким чином, практика Європейського суду з прав людини однозначно свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання остаточного судового рішення.

Відповідно до п. 1 розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Як вбачається з матеріалів подання в добровільному порядку зобов`язання з погашення заборгованості у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2013 року № 757/4634/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Правекс-Банк» заборгованості в розмірі 255 835 дол. США., що становить 2 044 889, 16 грн., судові витрати - 3441,00 грн. не виконується, боржник систематично перетинає державний кордон України, на виклики на прийом до приватного виконавця не з`являється.

Відповідно до матеріалів подання визначена до стягнення судовим рішенням сума заборгованості ОСОБА_1 складає 255 835 дол. США. яка є достатньою для виникнення бажання у боржника залишити територію України.

Таким чином, вищенаведені обставини свідчать про свідоме ухилення ОСОБА_1 від виконання судового рішення.

Аналізуючи наведені обставини, враховуючи повноту вчинення виконавчих дій, наявність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання судового рішення щодо стягнення значної суми грошових коштів у якості погашення заборгованості, з урахуванням того, що боржник, не виконуючи рішення суду, здійснює виїзди за межі України, зміст подання, суд приходить до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 260, 441, 461 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - задовольнити.

Тимчасово обмежити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього згідно виконавчого листа № 757/4634/13-ц, виданого 04.12.2013 року Печерським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 255 835 дол. США., що становить 2 044 889, 16 грн., судові витрати - 3441,00 грн.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Повний текст ухвали складено 26.06.2020 року.

Суддя О.М. Соколов