22.09.2020 Єдиний унікальний номер 2-1019/11
Номер провадження 2-в/205/2/20
УХВАЛА

іменем України

22 вересня 2020 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро питання щодо відновлення втраченого (знищеного провадження) по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

08 лютого 2012 року ухвалено заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

ОСОБА_2 07 жовтня 2019 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2012 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2020 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2012 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення.

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Встановлено, що термін зберігання цивільної справи № 2-1019/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором сплинув, у зв`язку з чим матеріали зазначеної цивільної справи знищено.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 липня 2020 року цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2012 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором - повернуто до суду першої інстанції для відновлення втраченого (знищеного) провадження.

В судове засідання учасники судового процесу не з`явились. Про день, місце та час проведення судового засідання повідомлені належним чином, про причину неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ст. 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Відповідно до ст. 493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Враховуючи категорію даної справи, суд на підставі п. 4 ч. 5 статті 12 ЦПК сприяє встановленню фактів та обставин, необхідних для відновлення втраченого судового провадження.

Також суд при вирішенні даної заяви враховує, що під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше пред`явленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження.

Враховуючи встановлені ч. 3 ст. 493 ЦПК України обмежені терміни розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження, суд має констатувати вжиття всіх можливих заходів, направлених на відновлення втраченого судового провадження.

Як вбачається, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень наявне заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2012 року у справі № 2-1019/11.

При вирішенні питання щодо можливості відновлення втраченого судового провадження судом врахована наявність судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Вивчивши отримані судом матеріали, проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить до висновку про достатність зібраних судом матеріалів для відновлення втраченого судового провадження в частині відновлення судового рішення.

Керуючись ст. 13, 81, 89, 258, 260, 493-495 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відновити втрачене провадження по цивільній справі № 2-1019/11 (2/422/1363/12) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором в частині заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2012 року у справі № 2-1019/11, згідно тексту якого:

«Справа № 2-1019/11

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2012 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог вказали, що 07 серпня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк України»(правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №ML-302/257/2006 відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 42 00,00 доларів США на споживчі цілі, строком до 07 серпня 2019 року з оплатою 3,99 % річних за користування кредитом.

Повернення кредиту відповідач був зобов`язаний здійснювати щомісячно, відповідно до графіку погашення кредиту.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 07 серпня 2006 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки за №SR-302/257/2006, за яким поручитель зобов`язався відповідати перед банком за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, кредит надав, але відповідач належним чином свої зобов`язання не виконав, у визначений строк суму кредиту не повернув, внаслідок чого за ним станом на 13 березня 2010 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 53 846,43 доларів США яка складається з: основного боргу в розмірі 39 689,32 долар США, відсотків за користування кредитом в розмірі 11 168,46 доларів США, пені за прострочення виконання зобов`язань в розмірі 2 988,65 доларів США.

Оскільки, добровільно здійснювати погашення заборгованості відповідачі не бажають, позивач змушений був звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 53 846,43 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 13 квітня 2010 року складає 426 813,73 гривень, та судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2011 року залучено у справі Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна», у якості позивача, до участі у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала та просив суд їх задовольнити.

В судове засідання відповідачі не з`явилися. Про день місце та час розгляду справи сповіщені належним чином, про що мається повідомлення. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що 07 серпня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна»(правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №ML-302/257/2006 відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 42 00,00 доларів США на споживчі цілі, строком до 07 серпня 2019 року з оплатою 3,99 % річних за користування кредитом.

Договір укладений на умовах забезпеченості, поворотності, строковості та платності.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 07 серпня 2006 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки за №SR-302/257/2006, за яким поручитель зобов`язався відповідати перед банком за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

Однак, в порушення умов договору, ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконала, допустила прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за нею станом на 13 березня 2010 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 53 846,43 доларів США яка складається з: основного боргу в розмірі 39 689,32 долар США, відсотків за користування кредитом в розмірі 11 168,46 доларів США, пені за прострочення виконання зобов`язань в розмірі 2 988,65 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 13 квітня 2010 року складає 426 813,73 гривень.

Про наявність даної заборгованості відповідачі неодноразово повідомлялися листами банку.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором.

В свою чергу згідно кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов`язаний сплачувати заборгованість перед банком.

Крім того, статтею 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №ML-302/257/2006 та договором поруки № SR-302/257/2006 від 07 серпня 2006 року.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні на підставі і умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача суму заборгованості в розмірі 53 846,43 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 13 квітня 2010 року складає 426 813,73 гривень.

В силу статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову був сплачений судовий збір в розмірі 1700,00 грн. та оплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн., і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати в сумі 1820,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 88, 169, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» заборгованість за кредитним договором в сумі 426 813,73 гривень (чотириста двадцять шість тисяч вісімсот тринадцять грн. 73 коп.) та судові витрати в сумі 1 820,00 гривень (одна тисяча вісімсот двадцять грн. 00 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н.Г. Остапенко»

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Суддя Н.Г. Остапенко

.