Справа № 201/4818/17
Провадження № 2-зз/201/135/2020
УХВАЛА

11 листопада 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Шумейко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за відсотками та пені, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ПАТ «Банк Кредит Дніпро» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за відсотками та пені.

Також із позовною заявою ПАТ «Банк Кредит Дніпро» подало до суду заяву про забезпечення позову, в якій просили накласти арешт на квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 та на 1/7 частину квартири, що знаходиться в АДРЕСА_2 , а також просили накласти арешт на транспортні засоби.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2017 року заяву було задоволено частково та накладено арешт на квартиру загальною площею 93,4 кв.м. (житлова площа 54,0 кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; на 1/7 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 ., а в задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2017 року позовні вимоги ПАТ «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за відсотками та пені було задоволено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2019 року заява відповідача про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2019 року було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову.

25 червня 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2017 року з посиланням на те, що на момент накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 не був власником даної квартири, а вищевказана квартира згідно договору дарування від 06 січня 2015 року належала заявниці. Зазначила, що арешт накладено безпідставно, без перевірки інформації про власника майна, що обмежує її право вільно розпоряджатися своєю власністю. Просила скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 13 квітня 2017 року в частині накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2020 року у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

У подальшому постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2020 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2020 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

ОСОБА_1 та інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Відповідно до положень частини 1 статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Аналіз правових норм глави 10 розділу І ЦПК України, якими врегульовано поняття і порядок забезпечення позову дає можливість зробити висновок про те, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють протягом строку, встановленого процесуальним законом (частини 7-10 статті 158 ЦПК України). Водночас, підставою для скасування заходів забезпечення позову на розсуд суду можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо, а також обставини, зазначені в частині 13 статті 158 ЦПК України.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті» зважаючи на це, суд не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Так, звертаючись із заявою про забезпечення позову представник ПАТ «Банк Кредит Дніпро» надав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 10 лютого 2017 року, відповідно до якої власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 був ОСОБА_2 .

При цьому ОСОБА_1 , звертаючись із заявою про скасування заходів забезпечення позову надала до суду договір дарування указаної квартири, укладений між ОСОБА_2 та нею 06 січня 2015 року, який було посвідчено ДМНО Сидоревич В.А. та зареєстровано в реєстрі за № 20.

Таким чином, арешт було накладено на майно особи, яка є відмінною від особи боржника, а саме відповідача ОСОБА_2 .

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що клопотання ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а заходи забезпечення позову, що були вжиті ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 13 липня 2017 року в частині накладення арешту на квартиру загальною площею 93,4 кв.м. (житлова площа 54,0 кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 підлягають скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 158, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за відсотками та пені задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, що були вжиті ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 13 липня 2017 року року в частині накладення арешту на квартиру загальною площею 93,4 кв.м. (житлова площа 54,0 кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

У відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Демидова