Справа № 450/1638/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

25 листопада 2020 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючого - судді Румілової Н.М., при секретарі Шиманській Я.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 19 листопада 2020 року у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд не вирішив питання про стягнення судових витрат, які були понесені стороною відповідача у зв`язку із заявленим позовом.

Відповідно до вимог п.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Дослідивши докази , суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 3 ст. 137 цього ж Кодексу унормовано, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи адвокат Луців С.М. здійснював представництво в судовому процесі по справі в інтересах відповідача ОСОБА_4 на підставі Договору про надання правової допомоги від 18 січня 2019 року про надання правової допомоги. Згідно до розрахунку витрат відповідно до п.4.3 договору розмір витрат становить 21500грн. На підтвердження отримання коштів від клієнта адвокат Луців С.М. надав дублікат квитанції АТ КБ ПриватБанку № Р24А744733501С3-409, згідно якої вбачається, що ОСОБА_2 переказала одержувачу ОСОБА_5 кошти в сумі 10050,25 грн. Згідно заяви ОСОБА_2 вбачається, що решту коштів вона зобов`язалась сплатити адвокату до ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки народила третю дитину, має важке матеріальне становище.

Дослідивши докази, суд приходить висновку про задоволення вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, при цьому враховуючи принцип співмірності, також кількість судових засідань, а справа перебувала на розгляді в Залізничному районному суді з жовтня 2018 року, та вважає, що з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_4 підлягає стягненню 21500грн. в рахунок витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.133, 137, 141-142, 257, 259-261 ЦПК У країни, суд

У Х В А Л И В:

Стягнути з ОСОБА_1 , (паспорт НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) витрати на правничу допомогу в сумі 21500грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.М.Румілова