ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 550/239/20 Номер провадження 22-ц/814/2203/20Головуючий у 1-й інстанції Антонов А. А. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Кривчун Т.О., Чумак О.В.,

секретар Зеленська О.І.,

з участю відповідачки ОСОБА_1 , її представника адвоката Кокарєва А.П., представника позивача адвоката Новицького С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі уповноваженого представника адвоката Кокарєва Андрія Павловича

на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2020 року, постановленого суддею Антоновим А.А. (повний текст складено 14 серпня 2020 року),

по справі за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області, Опікунська рада при виконавчому комітеті Василівської сільської ради Чутівського району Полтавської області, про зміну встановленого порядку спілкування з дитиною згідно прийнятого рішення суду від 25 червня 2013 року,

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 ОСОБА_2 звернувся в суд із вказаним позовом. Зазначав, що з відповідачем має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір`ю. Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 25.06.2013 встановлено порядок його спілкування з сином, а саме, щотижня у суботу з 10 год. до 20 год. за місцем його, позивача проживанням; передачу дитини здійснювати біля будинку за місцем проживання відповідача нею особисто позивачу у визначений час. Посилаючись на те, що їх малолітній син стає дорослішим та має прив`язаність до батька, а відповідач має іншу сім`ю, чоловіка, тому просить змінити раніше встановлений порядок спілкування з дитиною, збільшивши час спілкування з 15 год. кожної п`ятниці на дві доби за місцем реєстрації та проживання позивача, з поверненням дитини до місця проживання матері у неділю о 15 год. Також просить визначити можливість спільного відпочинку з сином упродовж літнього періоду з можливістю виїзду до оздоровчо-санаторних закладів України тривалість 3 тижні, протягом зимових, весняних та осінніх канікул по 5 днів, а також у будь-який час за домовленістю між батьками.

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2020 року позов задоволено частково.

Змінено порядок спілкування ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлений рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 25 червня 2013 року.

Визначено наступний порядок спілкування ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 :

- кожну другу п`ятницю, суботу та неділю з 17 год. п`ятниці до 15 год. неділі та кожну четверту суботу та неділю з 10 год. суботи до 15 год. неділі за місцем проживання ОСОБА_2 з дотриманням ОСОБА_2 розкладу додаткових занять, які відвідує ОСОБА_3 ;

- в період шкільних літніх канікул проведення спільного відпочинку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з можливістю виїзду до оздоровчо-санаторних закладів України тривалістю у 14 календарних днів та з можливістю виїзду за кордон України до оздоровчо-санаторних закладів тривалістю 7 днів, з попереднім письмовим повідомленням ОСОБА_1 за 30 календарних днів про адреси та місця, де планується проведення спільного відпочинку, - з 1 червня по 15 липня кожного парного року та у період з 16 липня по 30 серпня кожного непарного року;

- в період зимових шкільних канікул проведення спільного відпочинку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з можливістю виїзду до оздоровчо-санаторних закладів України тривалістю у 5 календарних днів з 01 січня по 05 січня кожного непарного року та у період з 06 січня по 10 січня кожного парного року;

- в період осінніх шкільних канікул проведення спільного відпочинку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 тривалістю у 5 календарних днів кожного парного року.

Місцем передачі ОСОБА_3 є місце проживання (перебування) ОСОБА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_1 за 1 добу до дня побачення ОСОБА_2 з ОСОБА_3 за допомогою SMS-повідомлення повідомляти ОСОБА_2 про зміну свого місця проживання (перебування).

Зобов`язано ОСОБА_2 за допомогою SMS-повідомлення підтверджувати ОСОБА_1 отримання ним SMS-повідомлення останньої про зміну її місця проживання (перебування).

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 957,61 грн. судових витрат.

Із рішенням не погодилася відповідач та її адвокат Кокарєв А.П. подав апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування, просить рішення скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Звертає увагу про неврахування судом першої інстанції висновку органу опіки та піклування від 01.06.2020 №1-002-40/268 про спосіб участі батька у вихованні дитини, який містить застереження про те, що зазначені систематичні побачення батька з сином та їх спільне проведення відпустки можливе лише у разі, якщо судом буде встановлена згода на те дитини. Тоді як під час з`ясування службою у справах дітей думки дитини щодо зміни режиму спілкування з батьком малолітній від зміни графіка відмовляється, так само як і від можливості залишатися в батька на ніч.

Зазначає, що малолітній ОСОБА_4 у судовому засіданні 24.07.2020 повністю відмовився від зміни існуючого режиму, способу спілкування з батьком та категорично наполягав на побаченнях з батьком по суботах один раз в неділю. Також він однозначно відмовився від спільного відпочинку з батьком під час шкільних канікул та відпустки батька.

Заперечує висновки суду про необхідність зміни порядку спілкування ОСОБА_2 з сином з метою його розвитку та готування до самостійного життя і праці з посиланням на їх невідповідність фактичним обставинам справи, оскільки позивач не надав жодних доказів здійснення ним піклування про здоров`я, фізичний, духовний, інтелектуальний, культурний, соціальний розвиток дитини та його навчання, створення належних умов для розвитку природних здібностей та готування його до самостійного життя.

Доводить, що визначений судом спосіб спілкування позивача з сином кожної другої п`ятниці, суботи та неділі з 17 год. до 15 год. неділі та кожну четверту суботу та неділю з 10 год. суботи до 15 год. неділі за місцем проживання позивача з дотримання розкладу додаткових занять дитини неможливо реалізувати без завдання шкоди інтересам дитини через існуючий режим робочого часу позивача, який займає посаду начальника караулу та працює (проходить службу) на посаді начальника караулу в 9 державній пожежно-рятувальній частині (смт.Чутове).

Вважає, що суд допустив порушення норм процесуального права та всупереч ч.1 ст.13, ч.2 ст.264 ЦПК України вийшов за межі заявлених позовних вимог, оскільки позивач не заявляв вимогу про надання йому можливості виїзду з ОСОБА_5 до оздоровчо-санаторних закладів за кордон України тривалістю 7 днів під час літніх канікул та спілкування з сином кожної другої п`ятниці, суботи та неділю та кожної четвертої більш того, позивач заявляв вимогу надати дозвіл на відпочинок протягом літнього періоду з можливістю виїзду до оздоровчо-санаторних закладів України тривалістю 3 тижні, тобто 21 день, а суд надав дозвіл на відпочинок з 01 червня по 15 липня кожного парного року, тобто 45 днів, та у період з 16 липня по 30 серпня кожного непарного року. Тоді як встановлено, що ОСОБА_2 не звертався до сімейного лікаря стосовно проведення огляду ОСОБА_5 для визначення потреби у відвідування оздоровчо-санаторних закладів, щодо рекомендацій, висновків, консультацій з приводу відвідування дитячих закладів оздоровлення та відпочинку.

Зазначає, що надання судом першої інстанції дозволу позивачу на відвідування оздоровчо-санаторних закладів України без попереднього визначення сімейним або лікуючим лікарем потреби ОСОБА_5 у санаторно-курортному лікуванні, проведення медичного огляду дитини, отримання для ОСОБА_5 відповідних медичних довідок є передчасним та порушує порядок, встановлений наказом МОЗ від 12.01.2009 №4, суперечить приписам сімейного лікаря.

Вважає помилковим висновок суду, що відпочинок батька з ОСОБА_5 , у тому числі в оздоровчо-санаторних закладах України, відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки матеріалами справи та позивачем зазначена обставина не доведена.

Не погоджується із частковою компенсацією відповідачу витрат на професійну правову допомогу.

05.10.2020 Службою у справах дітей Чутівської районної державної адміністрації на електронну адресу апеляційного суду подано заяву про розгляд справи без участі представника служби. При прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

15.10.2020 виконавчим комітетом Василівської сільської ради Чутівського району Полтавської області подано заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради. При постановленні рішення покладається на розсуд суду.

04.11.2020 представником позивача адвокатом Новицьким В.В. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін. Посилаючись на положення статей Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, Конвенції про права дитини, що кореспондуються із нормами національного законодавства України, зокрема, ст.ст.7, 19 141, 153, 157, 158, 159 СК України та ст.ст.11,15 Закону України «Про охорону дитинства», вважає оскаржуване рішення таким, що постановлене із додержанням принципу розумного балансу у вирішенні питання щодо участі обох батьків у вихованні дитини та відповідає найкращим інтересам дитини.

Просить врахувати усталену практику Європейського суду з прав людини, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати на інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, №31111/04, параграф 54, ЄСПЛ, від 07.12.2006). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати, по-перше, в найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явко неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (МАМСНUR v. UKRAINE, №10383/09, параграф 100, ЄСПЛ, від 16.07.2015).

У суді апеляційної інстанції відповідачка ОСОБА_1 та адвокат Кокарєв А.П. підтримали апеляційну скаргу, наполягаючи на її задоволенні та стягненні додатково судових витрат, понесених при розгляді справи в апеляційній інстанції.

Адвокат Новицький С.В. заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції установлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони із 02.05.2009 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ./а.с.185 т.1/

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 30.05.2011 шлюб між сторонами розірваний та їх син залишений проживати із матір`ю ОСОБА_6 /а.с.10,14 т.1/

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 25.06.2013 встановлено наступний порядок спілкування ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щотижня у суботу з 10 год. до 20 год. за місцем проживання ОСОБА_2 . Передачу дитини здійснювати біля будинку за місцем проживання ОСОБА_7 (матері дитини) нею особисто ОСОБА_2 у визначений час./а.с.14 т.1/

Згідно Висновку органу опіки та піклування Чутівської районної державної адміністрації від 01.06.2020 №1-02-40/268 визнано доцільним постановити рішення про способи участі батька ОСОБА_2 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом:

систематичних побачень 2 рази на місяць з 16.00 год. п`ятниці за місцем проживання батька ОСОБА_2 за умови дотримання батьком розкладу додаткових занять, які відвідує дитина у вихідні дні, та якщо судом буде встановлено згода на це дитини;

систематичного спілкування батька ОСОБА_2 з сином у телефонному режимі без обмежень;

відвідування батьком ОСОБА_2 шкільних батьківських зборів та свят;

спільне проведення відпустки батька ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 у період шкільних літніх канікул дитини у кількості 14 днів ( у разі, якщо судом буде встановлена згода дитини)

Місцем передачі сина ОСОБА_3 від матері до батька та від батька до матері вважати фактичне місце проживання (перебування) матері ОСОБА_1 /а.с.157-163 т.1/

Відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання без реєстрації: АДРЕСА_2 ./а.с.181-182/ Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у 4-А класі опорного закладу «Чутівська загальноосвітня школа I-III ступенів Чутівської районної ради Полтавської області в режимі: з 8.30 до 13.15 години з понеділка по п`ятницю /а.с.184 т.1 /

Частково задовольняючи позов та встановлюючи порядок спілкування позивача з сином, змінюючи порядок, що був встановлений раніше рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 25.06.2013, суд першої інстанції виходив із того, що такий спосіб участі батька у вихованні дитини буде відповідати найвищим інтересам дитини, з дотриманням розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Апеляційний суд частково погоджується із такими висновками. При цьому враховує наступне.

Згідно ст.ст.18,27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-ХII, чинної для України з 27.09.1991, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини.

Згідно з п.3 ст.9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з кожним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до положень ч.8 ст.7 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки та особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч.ч.2,3 ст.157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За приписами частини 2 статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішенні спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч.5,6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

У матеріалах справи наявний висновок органу опіки, який є достатньо обґрунтованим та наданий з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховано: зайнятість дитини та навчання з п`ятиденним графіком; відвідування додаткових уроків;стан здоров`я дитини, яка має хронічні захворювання та перебуває на диспансерному обліку у лікарів-спеціалістів; місце проживання матері та дитини; факти протиправної поведінки ОСОБА_2 відносно відповідачки. Також врахована думка дитини ОСОБА_3 , який в ході бесіди зі спеціалістами служби у справах дітей у присутності матері висловив прихильність дитини до обох батьків, небажання змінювати режим спілкування з батьком та залишатися ночувати у нього вдома./а.с.157-163 т.1/

Питання щодо надання суду висновку органу опіки та піклування щодо зміни встановленого рішенням суду від 25.06.2013 порядку спілкування батька з дитиною також винесено на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини Чутівської райдержадміністрації 29 травня 2020 року за особистою участю обох батьків ОСОБА_2 і ОСОБА_1 . В ході засідання виявлені складні особистісні стосунки батьків, які шкідливо впливають на психологічний стан дитини ОСОБА_3 та негативно позначаються на процесі його виховання./а.с.171-184 т.1/

Крім того, суд першої інстанції в судовому засіданні опитував малолітнього щодо порушеного в суді питання щодо зміни порядку участі батька у вихованні. Колегія суддів прослухала технічний запис пояснень малолітнього та приходить до висновку, що його відповіді щодо небажання змінювати порядок спілкування з батьком не є щирими та не є його вільним волевиявленням, а дані під впливом матері. Його відповіді односкладні, не містять вільних пояснень, чому так, а не інакше. З огляду на вік дитини колегія суддів вважає, що спілкування дитини з батьком є необхідним для обох і відповідає їх взаємним інтересам та позивач потребує більшого часу для реалізації свого права на участь у вихованні сина.

Тому доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції висновку органу опіки та піклування від 01.06.2020 №1-002-40/268, який містить застереження, що систематичні побачення батька з сином та їх спільне проведення відпустки можливе лише у разі, якщо судом буде встановлена згода на те дитини, а при з`ясуванні службою у справах дітей думки дитини та в судовому засіданні малолітній від зміни існуючого графіка відмовився, як і від спільного відпочинку з батьком під час шкільних канікул та відпустки батька апеляційний суд відхиляє та їх визнає неспроможними.

Не заслуговують на увагу та колегією суддів відхиляються доводи, що визначений судом спосіб спілкування позивача з сином кожної другої п`ятниці, суботи та неділі з 17 год. до 15 год. неділі та кожну четверту суботу та неділю з 10 год. суботи до 15 год. неділі за місцем проживання позивача з дотримання розкладу додаткових занять дитини неможливо реалізувати без завдання шкоди інтересам дитини через існуючий режим робочого часу позивача, який займає посаду начальника караулу та працює (проходить службу) на посаді начальника караулу в 9 державній пожежно-рятувальній частині (смт.Чутове).

На думку колегії суддів, обіймана позивачем посада ніяким чином не може перешкоджати праву позивача та дитини на спілкування, а у разі припадання чергування позивача на день побачення з сином воно буде відтерміновано наступним побаченням.

Заперечення відповідача щодо надання позивачу права на виїзду з ОСОБА_5 до оздоровчо-санаторних закладів за кордон України з посиланням на те, що він звертався до сімейного лікаря стосовно проведення огляду ОСОБА_5 для визначення потреби у відвідування оздоровчо-санаторних закладів, щодо рекомендацій, висновків колегія суддів відхиляє, оскільки такі звернення та висновки мають бути індивідуально визначені при наявності конкретної пропозиції щодо відвідування відповідного закладу.

В той же час, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що районний суд вийшов за межі заявлених позовних вимог, оскільки позивач не заявляв вимогу щодо надання дозволу на виїзд з дитиною за межі України.

Інші доводи апеляційної скарги є припущеннями, на яких не може ґрунтуватися рішення суду. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, беручи до уваги найвищі інтереси дитини, з урахуванням його віку, навчання, стану здоров`я, відносин батьків, враховуючи письмовий висновок органу опіки, прийшов до правильного висновку, що раніше встановлений рішенням суду від 25.06.2013 порядок участі батька у вихованні дитини підлягає зміні із наданням більшого часу для побачень та спілкування батька і сина.

Однак колегія суддів вважає необхідним змінити визначений районним судом порядок, а саме встановити:

- побачення батька і дитини кожну другу п`ятницю, суботу та неділю з 17 год. п`ятниці до 15 год. неділі та кожну четверту суботу та неділю з 10 год. суботи до 15 год. неділі за місцем проживання позивача з дотриманням ним розкладу додаткових занять, які відвідує малолітній син;

- проведення спільного відпочинку батька та дитини в період шкільних літніх канікул з можливістю виїзду на відпочинок та оздоровлення лише в межах України тривалістю у 14 календарних днів з попереднім письмовим повідомленням ОСОБА_1 про адреси та місця, де планується проведення спільного відпочинку;

- спільний відпочинок у період шкільних зимових канікул з можливістю виїзду на відпочинок та оздоровлення в межах України тривалістю у 5 календарних днів .

В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Щодо розподілу судових витрат, то суд першої інстанції обґрунтовано, з урахуванням положень ст.ст. 133,137,141 ЦПК України та часткового задоволення позову, провівши взаємозалік понесених сторонами судових витрат, визначив до стягнення 2 957,61грн.

Щодо витрат, понесених сторонами в апеляційній інстанції. Враховуючи, що апеляційна скарга задовольняється частково, з урахуванням належно підтверджених витрат відповідачки по оплаті судового збору в розмірі 1 261,50 грн. за апеляційну скаргу та на правову допомогу в апеляційному суді в розмірі 4 055,00 грн., до стягнення відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає половина цих витрат, а саме 2 657,00 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.3 ч.1 ст.376, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України. апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу уповноваженого представника ОСОБА_1 адвоката Кокарєва Андрія Павловича задовольнити частково.

Рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2020 року змінити в частині визначення порядку спілкування ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 , виклавши його наступним чином:

-побачення кожну другу п`ятницю, суботу та неділю з 17 год. п`ятниці до 15 год. неділі та кожну четверту суботу та неділю з 10 год. суботи до 15 год. неділі за місцем проживання ОСОБА_2 з дотриманням ОСОБА_2 розкладу додаткових занять, які відвідує ОСОБА_3 ;

-спільне проведення відпустки батька ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 у період шкільних літніх канікул дитини з можливістю виїзду на відпочинок та оздоровлення в межах України (за відсутності медичних протипоказань для дитини) тривалістю 14 днів з попереднім письмовим повідомленням матері дитини ОСОБА_1 про адреси та місця, де планується проведення такого відпочинку;

-спільний відпочинок ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 у період шкільних зимових канікул тривалістю 5 днів.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 657,00 грн. судових витрат по оплаті правової допомоги в апеляційній інстанції та судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12.11.2020.

Головуючий суддя Л.І.Пилипчук

Судді Т.О.Кривчун

О.В. Чумак