Справа № 307/2431/20
Провадження № 2/307/1317/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Стецюк М.Д., за участю секретаря судового засідання Цех Г.М., представника позивачки ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тячів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Посилається на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2019 року. На даний час, нею подано позов до Тячівського районного суду Закарпатської області про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який залишився проживати з нею. Відповідач покинув її з двохмісячною дитиною на руках і до цього часу жодного разу не цікавився дитиною. Весь цей період відповідач не утримував дитину, не брав жодної участі в її вихованні, його ніколи не цікавила доля сина. Їй матеріально важко утримувати дитину, так як відповідач в добровільному порядку не надає кошти на утримання сина і жодним чином матеріально не допомагає вже близько року. Дитина проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач ухиляється від покладених на нього обов`язків щодо утримання дитини та не бажає добровільно надавати кошти на придбання дитині одягу, продуктів харчування, медикаментів, тощо, хоча є здоровим, являється добре матеріально забезпеченим, так як весь час займався і займається перевозками автомобілів, де отримує дохід більше 1500 доларів США за кожен місяць роботи. Крім того, у володінні та користуванні відповідача знаходиться нерухоме майно. Враховуючи небажання відповідача добровільно сплачувати аліменти на утримання дитини батьком якої він є, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. А тому, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, в сумі 2000 гривень. Крім того, вона знаходиться у дуже скрутному матеріальному становищі, доходів немає, а працювати на даний момент немає можливості. Вона самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати сина, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дитини, а тому потребує матеріальної допомоги на своє утримання та просить стягувати з відповідача, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, аліменти на її утримання в розмірі 2000 гривень.

Відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини визнає частково, погоджується на стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму як для дитини його віку.Щодо стягнення аліментів на утримання колишньої дружини, то позовні вимоги не визнає в повному обсязі, з підстав того, що на даний час він не є матеріально забезпеченою людиною, на даний час ніде не працює. В зв`язку із карантином та обмежувальними заходами взагалі останні десять місяців за межі України не виїжджав, за кордоном не працює, ніяких доходів не має. У його власності перебуває лише ј частина трьохкімнатної квартири, розташована по АДРЕСА_1 , де він проживає. Іншого майна на праві власності у нього немає.Матеріальну допомогу позивачці надає періодично. Просить постановити рішення, яким позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини задовольнити частково, стягувати з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а в частині стягнення аліментів на утримання колишньої дружини відмовити.

Представник позивачки ОСОБА_1 , в судовому засіданні викладені в позовні заяві вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовільнити.

Відповідач ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явився, однак згідно надісланого відзиву на позовну заяву, просив справу розглянути без його участі.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.02.2019 року, який розірвано рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 01.10.2020 року. Від даного шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 значиться відповідач.

Згідно акту обстеження від 12.08.2020 року, складеного депутатом Буштинської сільської ради Лукач В.А., проведено обстеження матеріально-побутових умов дворогосподарства де проживає гр. ОСОБА_2 , в АДРЕСА_2 та встановлено, що ОСОБА_2 , 1996 р.н., разом з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає спільно з батьками ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 . Будинок, належить батькам, власного житла не має. Коли дитині виповнилося два місяці, батько залишив сім`ю і з того часу не з`являвся, вихованням сина займається мати, а батько участі у вихованні не приймає, фінансово не допомагає, аліменти не платить. Матеріальну допомогу у вихованні дитини надають батьки ОСОБА_2 .

Довідкою виданою виконавчим комітетом Буштинської селищної ради №1210 від 14.08.2020 року стверджується, що на повному утриманні позивачки ОСОБА_2 , 1996 року народження, дійсно знаходиться її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю.

З наданої Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 221418126 від 25.08.2020 року вбачається, що у володінні та користуванні відповідача ОСОБА_3 , є нерухоме майно, а саме: ј частка трьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що ствердив і сам відповідач у своєму відзиві на позовну заяву. Щодо перебування у власності відповідача нерухомого майна, а саме: гараж за адресою: АДРЕСА_3 ; 66/100 частки трьохкімнатної квартири за адресою АДРЕСА_4 , суд не бере до уваги вищенаведену інформацію про наявність у власності відповідача вище зазначених об`єктів нерухомості, оскільки така отримана за параметром запиту «часткове співпадіння».

Згідно копії закордонного паспорту ОСОБА_3 , номер НОМЕР_3 , виданого органом 2114 від 02.07.2018 року вбачається, що останньою датою перетину кордону є 05 січня 2020 року.

Довідкою №2980 від 03.11.2020 року виданою виконавчим комітетом Виноградівської міської ради, на підставі трудової книжки НОМЕР_4 , стверджується те, що відповідач ОСОБА_3 , з 04.06.2015 року ніде не працює.

Дублікатами квитанцій від 11 січня 2020 року та 16 березня 2020 року стверджується факт перерахування коштів в сумі 10000 гривень, отримувачем згідно яких значиться ОСОБА_2 .

Згідно дубліката квитанції від 16 жовтня 2019 року, кошти в сумі 5025,13 грн. перераховано ОСОБА_9 , а не відповідачем у справі, а тому суд не бере до уваги даний дублікат квитанції.

Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, як це передбачено ч.1 ст.184 СК України.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ст. 8 ч. 1 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Також, частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Як роз`яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно ч.1 ст.80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Разом з цим, відповідно до ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Отже, при визначенні розміру аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, суд враховує майновий стан позивачки, яка проживає з малолітнім сином та сама веде догляд за ним, на даний час не працює, оскільки вона веде догляд за дитиною, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідача, який не має постійного місця роботи, його заробіток, який носить нерегулярний, мінливий характер, а також те, що відповідач має працездатний вік та його можливість надавати матеріальну допомогу дружині.

У відповідності до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі 1400 гривень, починаючи з 27 серпня 2020 року, і до його повноліття, а також аліменти на утримання дружини в розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з 27 серпня 2020 року і до досягнення дитиною трьохрічного віку, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити їх хоча б найнеобхіднішим, а в решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки позивачка, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 5,12, 81, 141,209, 223, 247, 263, 265, 430 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 79, 80, 84, 141, 150, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1400 (одна тисяча чотириста) гривень щомісячно, починаючи з 27 серпня 2020 року, і до його повноліття.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на її утримання в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, щомісячно, починаючи з 27 серпня 2020 року, і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трьохрічного віку.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 840 гривень 80 копійок судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_6 .

Повний текст рішення суду складено 20 листопада 2020 року.

Суддя: М.Д.Стецюк