Постанова

Іменем України

18 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 711/9903/14-ц

провадження № 61-20432св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - старший державний виконавець Центрального Відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції в Черкаській області Головко Маргарита Вікторівна,

заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал», Приватне підприємство «Кадісант», Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на окрему ухвалу Черкаського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року у складі колегії суддів: Фетісової Т. Л., Бондаренко С. І., Гончар Н. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог скарги

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, у якій просила зобов`язати старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції в Черкаській області (далі - державний виконавець) Головко М. В. скасувати постанову від 26 лютого 2018 року № 23605377 про арешт майна боржника ОСОБА_1 та зобов`язати зняти арешт з майна, накладений на підставі цієї постанови.

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції в Черкаській області (далі - ВДВС) перебувало зведене виконавче провадження № 38354816 зі стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк»), Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), Публічного акціонерного товариства «Черкаська ТЕЦ» (далі - ПАТ «Черкаська ТЕЦ»). Постановами державних виконавців виконавчі провадження завершено на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» та повернено стягувачам виконавчі листи. Однак 26 лютого 2018 року ВДВС винесено постанову про арешт майна боржника у межах суми звернення стягнення, хоча виконавчі провадження закриті.

Короткий зміст судових рішень

Ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 02 серпня 2019 року в задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що на сьогодні одне з проваджень щодо ОСОБА_1 , які входили до зведеного виконавчого провадження, а саме виконавче провадження № 23605377, не є закінченим, оскільки постанова державного виконавця від 26 лютого 2018 року, якою виконавчий лист Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 грудня 2010 року № 2-1014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрпромбанк» боргу в сумі 248 313,51 грн, скасована постановою ВДВС від 15 квітня 2019 року.

Тому підстав для зобов`язання державного виконавця скасувати постанову № 23605377 про арешт майна боржника ОСОБА_1 від 26 лютого 2018 року та зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 на сьогодні немає.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 02 серпня 2019 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову внаслідок необґрунтованості вимог ОСОБА_1 щодо зняття арешту з майна, оскільки матеріалами справи не підтверджуються викладені в скарзі доводи стосовно того, що суд не врахував, що виконавчі листи повернено стягувачам, а отже, арешт на майно мав бути скасований у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

30 жовтня 2019 року Черкаський апеляційний суд постановив окрему ухвалу, в якій зобов`язав довести до відома Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Черкаської області факт порушення норм чинного законодавства адвокатом Олененком О. В., свідоцтво № 329 , видане 30 березня 2009 року Черкаською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури; направити ухвалу Черкаській обласній кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури для вирішення питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_2 , та встановив строк в один місяць з дня отримання копії цієї ухвали для надання Черкаському апеляційному суду відповіді про виконання її вимог.

Окрема ухвала мотивована тим, що адвокат Олененко О. В. у цій справі з 31 березня 2019 року представляв інтереси заявника ОСОБА_1 як неналежний представник, оскільки строк дії договору про надання правової допомоги закінчився, чим свідомо порушив статтю 14 Правил адвокатської етики.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

12 листопада 2019 року ОСОБА_2 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на окрему ухвалу Черкаського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року, просив її скасувати.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 та витребувано справу.

У травні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що, постановивши окрему ухвалу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що адвокат Олененко О. В. нібито брав участь у справі в суді першої інстанції без належних повноважень.

В оскаржуваній ухвалі суд апеляційної інстанції зазначив, що на виконання ухвали 03 жовтня 2019 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , в якому вона просила поновити їй строк на апеляційне оскарження ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 серпня 2019 року.

Поважність причин пропуску строку обґрунтовувала тим, що термін дії договору про надання правничої допомоги з Адвокатським бюро «Олександра Олененка» (далі - АБ «Олександра Олененка») закінчено ще 31 березня 2019 року, відповідно, на момент винесення рішення у справі та отримання копії судового рішення поштою адвокат Олененко О. В. не був її представником, тому не можна рахувати строк оскарження ухвали від дати отримання ним її копії. Водночас це клопотання не містить інформації, що термін дії договору з адвокатським бюро закінчено ще 31 березня 2019 року. Суд вдався до викривлення інформації, зазначеної в клопотанні, оскільки в клопотанні зазначено про сплив терміну дії договору без зазначення дати.

Суд також вказав, що ОСОБА_1 у клопотанні, адресованому апеляційному суду, зазначає, що договір з цим адвокатом не продовжувався та не переукладався, і на яких підставах він брав участь у судових засіданнях від її імені та отримував судові рішення - їй не відомо. Цей факт підтвердив у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції також представник заявника - ОСОБА_3 . Однак заявниця в клопотанні такої інформації не зазначала.

Таку інформацію ОСОБА_3 не могла написати, оскільки 31 березня 2019 року уклала з Адвокатським бюро «Олександра Олененка» додаткову угоду до договору про надання адвокатських послуг від 14 січня 2019 року, пункті 7.1 якої сторони виклали в такій редакції: «Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін та діє до винесення рішення по суті у справі № 711/9903/18 Придніпровського районного суду м. Черкас».

Сторони також визначили повноваження представляти інтереси заявника ОСОБА_1 саме в суді першої інстанції з приводу скасування постанови про арешт майна боржника, про що зазначено в пункті 4.2 додаткової угоди.

Отримуючи поштову кореспонденцію, представник адвокатського бюро заздалегідь не може знати, у якій саме справі надійшов рекомендований лист.

Маючи повноваження представляти інтереси заявника в суді першої інстанції до винесення рішення по суті, адвокат має право отримати повний текст судового рішення по суті справи, і це не є порушенням правил адвокатської етики та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 1618-IV).

До справи додано оригінал ордера адвоката від 15 січня 2019 року, серії ЧК № 84292. З урахуванням статті 26 Закону № 1618-IV та статті 62 ЦПК України повноваження адвоката підтверджуються ордером як окремим документом, що підтверджує повноваження. Адвокат не зобов`язаний надавати суду договір, чи будь-які додаткові угоди про продовження договору на надання правничої допомоги.

Аргументи інших учасників

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).

Касаційна скарга у цій справі подана у листопаді 2019 року, а тому вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-ІХ.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої-сьомої статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.

Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно доЗакону № 1618-IV (частина четверта статті 62 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 26 Закону № 1618-IV адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Відповідно до частин першої, третьої, п`ятої статті 27 Закону № 1618-IV договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Постановляючи окрему ухвалу щодо адвоката Олененка О. В., суд апеляційної інстанції зазначив, що починаючи з 31 березня 2019 року він представляв інтереси заявника ОСОБА_1 без належних повноважень, оскільки строк дії договору про надання правової допомоги закінчився.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд зазначає таке.

У матеріалах справи є оригінал ордера від 15 січня 2019 року, серії ЧК № 84292, у якому зазначено, що ОСОБА_1 надається правова допомога на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги № 2 від 14 січня 2019 року у Придніпровському районному суді м. Черкаси. Правова допомога надається АБ «Олександра Олененка» завірена копія Свідоцтва ОСОБА_2 про зайняття адвокатською діяльністю № 329 (а. с. 28, 29).

19 вересня 2019 року апеляційний суд одержав апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 серпня 2019 року.

Ухвалою апеляційного суду від 23 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків, а саме надати клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження і навести поважні причини його пропуску. На виконання цієї ухвали ОСОБА_1 надала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. На обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, зокрема, зазначила, що термін дії договору про надання правничої допомоги АБ «Олександра Олененка» закінчений, тому вона була здивована інформацією про отримання ним копії оскаржуваної ухвали суду першої інстанції. Він їй повідомив, що за його відсутності на поштовому відділенні отримано копію ухвали за довіреністю, проте довірена особа не знала про закінчення терміну дії договору про надання правничої допомоги.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 надала копію договору про надання адвокатських послуг від 14 січня 2019 року (а. с. 166-167). У пункті 7.1 якого сторони визначили строк дії договору до 31 березня 2019 року.

Постановивши окрему ухвалу, суд апеляційної інстанції зазначив, що про продовження договору чи укладення іншого договору між сторонами в матеріалах справи доказів немає, а заявниця ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначила, що договір з адвокатом не продовжувався та не переукладався, і на яких підставах він брав участь у судових засіданнях від її імені та отримував судові рішення, - їй не відомо. Цей факт підтвердив у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції також і представник скаржника - ОСОБА_3 .

Суд апеляційної інстанції виходив з відомостей, які зазначила ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, а саме, що термін дії договору про надання правничої допомоги з АБ «Олександра Олененка» закінчився.

Відповідно до звукозапису судового засідання від 30 жовтня 2019 року (14:53) на запитання суду представник скаржника ОСОБА_3 відповів, що він не знає, чи переукладався договір про надання правничої допомоги на новий строк.

Верховний Суд зазначає, що окрема ухвала як форма реагування на виявлені порушення вимог законодавства та інструмент для їх усунення має бути законною і обґрунтованою, відповідати вимогам судового рішення (частини перша-третя статті 263 ЦПК України). Окрема ухвала повинна бути належно мотивованою і може бути постановлена тільки на підставі перевірених у суді доказів.

Вирішуючи питання про постановлення окремої ухвали щодо повноважень адвоката, суд апеляційної інстанції повинен переконатися, що надані ОСОБА_1 докази достовірно свідчать про порушення адвокатом вимог законодавства (недоліки в його діяльності як представника заявника в суді першої інстанції) та дозволяють дійти висновку про наявність підстав для постановлення окремої ухвали.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У частині другій статті 43 ЦПК України закріплено обов`язки учасників справи, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати доказів; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Із матеріалів справи відомо, що після закінчення терміну договору про надання правничої допомоги - 31 березня 2019 року адвокат Олененко О. В. брав участь у судових засіданнях 01 квітня 2019 року, 16 квітня 2019 року, 02 серпня 2019 року.

Заявник ОСОБА_1 у судові засідання не з`являлася, та, достовірно знаючи, за її твердженням, про закінчення терміну дії договору про надання правничої допомоги, суд першої інстанції про його закінчення не повідомила, не демонструвала готовність брати участь у судовому засіданні після закінчення терміну дії договору.

На обґрунтування касаційної скарги адвокат Олененко О. В. надав додаткову угоду від 31 березня 2019 року до договору про надання адвокатських послуг від 14 січня 2019 року.

Згідно з додатковою угодою сторони внесли зміни до розділу 7 договору. У пункті 7.1 додаткової угоди сторони зазначили, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін та діє до винесення рішення по суті у справі № 711/9903/18 Придніпровським районним судом м. Черкаси.

У касаційній скарзі адвокат Олененко О. В. також зазначив, що в номері справи допущено описку: замість № 711/9903/14-ц помилково зазначено № 711/9903/18, проте це не змінює предмета договору - участь у справі про скасування постанови про арешт майна боржника від 26 лютого 2018 року.

Отже, адвокат Олененко О. В. мав повноваження на представлення інтересів ОСОБА_1 у суді першої інстанції.

Верховний Суд зазначає, що суд апеляційної інстанції без належної оцінки обставин представництва адвокатом Олененком О. В. інтересів ОСОБА_1 у суді першої інстанції, її поведінки, без наявності достовірних даних про закінчення договору про надання правничої допомоги постановив окрему ухвалу, яка не відповідає вимогам статтям 262, 263 ЦПК України, а тому підлягає скасуванню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною дев`ятою статті 262 ЦПК України окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується.

Згідно зі статтею 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Перевіривши застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні окремої ухвали, суд касаційної інстанції дійшов висновку про її скасування.

Керуючись статтями 400, 412 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Окрему ухвалу Черкаського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року скасувати.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко