Справа № 373/805/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Опанасюка І.О.

за участі секретаря судових засідань Олійник Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав заяву про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Переяслав Хмельницького районного нотаріального округу Мусієнко М.М. про визнання договору дарування не дійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду і просить визнати недійсним договір дарування житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , укладений 28.08.2009 року та посвідчений приватним нотаріусом Переяслав Хмельницького районного нотаріального округу Мусієнко М.М., зареєстрований в реєстрі за № 1893, та укладений від імені ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 ; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 24657417, реєстраційний номер нерухомого майна: 233, та стягнути з відповідача судові витрати,

Підставою для звернення з даним позовом, стало твердження позивача про нерозуміння нею, в момент укладення договору його змісту та суті.

В позовній заяві та в заві про забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначає, що мала намір на укладення договору довічного утримання, та вважала, що укладає саме його. Дізналась, що був укладений догові дарування лише нещодавно. На її думку відповідач, який є її онуком, ввів позивачку в оману.

Такі обставини стали підставою звернення до суду з позовом.

Одночасно, позивачці стало відомо, що ОСОБА_2 , має намір продати спірний будинок, який є єдиним житлом ОСОБА_1 .

Це зумовило звернення ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову в цій цивільній справі, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, представник позивача посилається на п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову».

Розгляд заяви здійснювався судом за правилами ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, предметом позову в даній справі є недійсність (нікчемність) договору дарування нерухомого майна.

Доводи позивача, викладені в заяві про забезпечення позову, щодо дії відповідача з відчуження майна, яке є предметом спірного договору, та як наслідок такі, що можуть ускладнити в подальшому виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог, суд вважає обгрунтованими.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що в заяві про забезпечення позову, позивачем ставиться питання про накладення арешту на господарські будівлі та споруди, які не входять до предмету Договору та не зазначені в позові, до того ж без уточнення виду цих споруд, їх кількості та площі тощо.

Крім цього, арештом майна є накладання заборони на право розпоряджатися майном, що належить відповідачу (іншим особам), з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна, в тому числі, з метою забезпечення цивільного позову.

Оскільки, недійсність оспорюваного правочину, на даний час судом не встановлена, суд вважає, що вид забезпечення позову, запропонований позивачем може порушити права відповідача в контексті заборони користування, яка є складовою арешту майна.

Частиною 8 статті 153 ЦПК України закріплено, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

В досліджуваній ситуації, суд вважає, що заборона відчуження майна, як вид забезпечення позову, буде достатнім для ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Згідно п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. За вказаних обставин, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, а способом забезпечення позову, є заборона відчуження спірного майна, який є доцільним та відповідає принципам розумності та справедливості.

При цьому, заборона відчуження, може бути застосована лише щодо майна, яке є предметом спірного договору та позовних вимог, тобто без урахування господарських будівель та споруд, на які вказує позивач.

Зустрічне забезпечення позову не застосовувалось.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. ст.ст. 149-154, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити будь яким особам та у будь який спосіб вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майно, а саме житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню у порядку встановленому для виконання судових рішень.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано в установлений строк.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя І.О. Опанасюк