Справа № 2-1959/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря судових засідань Лупак В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» про заміну сторони (стягувача) її правонаступником, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі №2-1959/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.6 ст.259 та ч.6 ст.268 ЦПК України 04.11.2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлено та підписано 09.11.2020 року.

ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою в порядку ст. 442 ЦПК України про заміну сторони (стягувача) її правонаступником, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2012 року по справі №2-1959/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 262 879,38 (двісті шістдесят дві тисячі вісімсот сімдесят дев`ять гривень, 38 коп.) гривень заборгованості за кредитним договором №132/24/05-МЖК від 08.11.2005 року.

12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ - КОЛЕКТ» було укладено договір факторингу №1, відповідно до умов якого та у відповідності до глави 73 (ст.1077-1086) ЦК України ТОВ КЕЙ - КОЛЕКТ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», включно і за кредитним договором №132/24/05-МЖК від 08.11.2005 року.

Обгрунтовуючи заяву тим, що у заявника відсутні відомості про відкриття виконавчого провадження на підставі ч.5 ст. 442 ЦПК України вважає є всі підстави для заміни стягувача до відкриття виконавчого провадження у виконавчому листі. Крім того, вказуючи про неотримання ТОВ «КЕЙ - КОЛЕКТ» інформації та/або документів від Ужгородського МВДВС стосовно боржника ОСОБА_1 , щодо закриття виконавчого провадження або повернення виконавчого документу стягувану, зберігання інтересу у ТОВ «КЕЙ - КОЛЕКТ» до примусового стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 , а також те, що ОСОБА_1 ігноруються вимоги чинного законодавства та не виконується рішення суду 8 років, заявник просить замінити сторону (стягувача) АТ «УкрСиббанк» його правонаступником ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ» з наданням права грошової вимоги щодо примусового виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2012 року у справі №2-1959/11 щодо стягнення суми заборгованості з ОСОБА_1 ; видати ТОВ «КЕЙ- КОЛЕКТ» дублікат виконавчого документу щодо примусового виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2012 року у справі №2-1959/11 щодо стягнення суми заборгованості з ОСОБА_1 ; поновити ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» пропущений строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.09.2020 заяву про зміну сторони її правонаступником, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання прийнято до провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні та витребувано з архіву Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області цивільну справу №2-1959/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Представником боржника ОСОБА_1 було подано відзив на заяву про заміну сторони, видачу дублікатів, поновлення строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання. Вказаний відзив обґрунтовано тим, що рішення набуло законної сили, представником позивача отримано рішення, відомостей про наявність відкритого виконавчого провадження згідно даних АСВП відсутні, а договір відступлення права вимоги був укладений значно раніше подання до суду заяви, тобто заявник мав достатньо часу подати заяву про зміну сторони виконавчого провадження та поновлення пропущеного строку повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання вчасно. Після укладення договору відступлення права вимоги за кредитним договором між установами, пройшло майже 9 років, в той час як заявник звернувся до суду лише в серпні 2020 року, причини для поновлення строку не вказує в своїй заяві. Вказує що заявник не проявляв розумної та адекватної заінтересованості у здійсненні дій необхідних для відновлення можливості пред`явлення до виконання виконавчого документа, тому вважає , що відсутні підстави для визнання поважною причину поновлення строку пред`явлення його до виконання.

Представник ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Боржник ОСОБА_1 та її представник адвокат Рачкулинець А.А. в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Так як ч.3 ст.442 ЦПК України встановлено, що неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого рішення, суд розглядає заяву по суті без участі сторін та їх представників.

Дослідивши матеріали заяви, з`ясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2012 року по справі №2-1959/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , було стягнуто з останньої на користь ПАТ «УкрСиббанк» 262 879,38 (двісті шістдесят дві тисячі вісімсот сімдесят дев`ять гривень, 38 коп.) гривень заборгованості за кредитним договором №132/24/05-МЖК від 08.11.2005 року.

12 грудня 2011 року, між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ - КОЛЕКТ» було укладено договір факторингу №1, відповідно до умов якого та у відповідності до глави 73 (ст.1077-1086 ЦК України) ТОВ КЕЙ - КОЛЕКТ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», включно і за кредитним договором №132/24/05-МЖК від 08.11.2005 року.

Відповідно до Додатку №1 До договору про відступлення (№ 1) увійшло право вимоги до ОСОБА_1 , що виникло на підставі кредитного договору №132/24/05-МЖК від 08.11.2005 року.

ЦПК України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (в ред. Станом на 13.11.2011 року) передбачав, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив /ст.37 ЦПК/.

З огляду на укладення договору факторингу №1 від 12.12.2011 року заявнику ТОВ «КЕЙ - КОЛЕКТ» належало право вимоги до відповідача ОСОБА_1 , однак процесуальне правонаступництво по справі №2-1959/11 не відбулося, відповідних заяв не поступало, документів, підтверджуючих правонаступництво, суду надано не було на час розгляду справи в суді.

Таким чином суд вважає доведеним, що у результаті укладення вищевказаного договору про відступлення, до нового кредитора - ТОВ «КЕЙ - КОЛЕКТ» від ПАТ «УкрСиббанк» права вимоги до позичальника, та згідно Додатку 1 в т.ч. і до ОСОБА_1 заборгованості по Кредитному договору №132/24/05-МЖК від 08.11.2005 року.

Відповідно до умов Договору відступлення права вимоги та у відповідності до ст.512 ЦК України, ТОВ «КЕЙ - КОЛЕКТ» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ «УкрСиббанк» , включно і до ОСОБА_1 . Вказане підтверджується доданою до матеріалів справи копією Договору про відступлення права вимоги № від 12 грудня 2011 рок.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Виходячи з зазначених положень закону, під правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника)з переходом прав та обов`язків від правонаступника до іншої особи(правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Підставою правонаступництва є, в тому числі, і відступлення права вимоги.

Процесуальне законодавство не містить жодних обмежень щодо можливості заміни сторони виконавчого провадження у разі заміни кредитора у зобов`язанні, оскільки відповідно до вимог ст.ст.512-514 ЦК України новий кредитор набуває права первісного кредитора у зобов`язанні, у тому числі і право вимоги за кредитним договором.

З вище зазначеного вбачається, що із заявою про заміну сторони може звернутися будь-яка сторона, яка не є стороною виконавчого провадження, або стороною по справі, а також сам державний виконавець. При цьому відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.55, 442 ЦПК України така заміна сторони можлива на будь-якій стадії судового провадження.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, що висловлена у постанові від 20.11.2013 року у справі №6-122цс13, згідно якої виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Виходячи зі змісту статей 512,514 ЦК України,статі 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статі 442 ЦПК України заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Згідно ч.5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» уразі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Суд вважає за необхідне вказати на те, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду. Але реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише у порядку, визначеному статтею 442 ЦПК України, шляхом заміни сторони у виконавчому листі, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у виконавчому листі, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Таких висновків при застосуванні наведених норм права дійшов Верховний Суд у постанові від 03 травня 2018 року, прийнятій у справі № 409/559/15-ц.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року.

Разом з тим, відповідно до ст. 442 ЦПК України та ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

При цьому, відомостей, що на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2012 року по справі №2-1959/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , згідно якого було стягнуто з останньої на користь ПАТ «УкрСиббанк» 262 879,38 (двісті шістдесят дві тисячі вісімсот сімдесят дев`ять гривень, 38 коп.) гривень заборгованості за кредитним договором №132/24/05-МЖК від 08.11.2005 року видано виконавчий лист у суду відсутні.

Відомостей про наявність виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1959/11 виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 , згідно якого було стягнуто з останньої на користь ПАТ «УкрСиббанк» 262 879,38 (двісті шістдесят дві тисячі вісімсот сімдесят дев`ять гривень, 38 коп.) гривень заборгованості за кредитним договором №132/24/05-МЖК від 08.11.2005 року у суду відсутні. Такі відомості відсутні також в АСВП.

Згідно ч.5 ст.442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, виходячи зі змісту ч.ч.1,5 ст.442 ЦПК України допускається заміна правонаступником сторони у відкритому виконавчому провадженні, а також заміна стягувача або боржника у виданому судом виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, рішення суду від 16.02.2012 року в апеляційному порядку не переглядалось, однак не зважаючи на цю обставину, із заявами про видачу виконавчих листів у справі жоден учасник справи станом на день розгляду заяви не звертався та, відповідно, виконавчий лист про стягнення заборгованості судом не видавався та, відповідно, в подальшому такий не пред`являвся до виконання.

Заявник у заяві про заміну сторони у виконавчому документі не вказує в якому саме виконавчому документі слід замінити стягувача, та не пред`являє вимоги про видачу виконавчого листа.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про відсутність передбачених ч.ч.1,5 ст.442 ЦПК України підстав для вирішення питання про заміну сторони у виконавчому провадженні або заміну стягувача у виконавчому листі, який не видавався та про необхідність відмови в задоволенні заяви ТОВ «КЕЙ - КОЛЕКТ» як передчасної.

Що не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду в порядку передбаченому чинним законодавством.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками. Суд не вправі вийти за межі вимог які були заявленні в поданні.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 17. 4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зі змісту наведеного вбачається, що дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу та в межах строку пред`явлення його до виконання.

Разом з тим, зміст заяви про видачу дубліката виконавчого листа не містить виклад обставин і зазначення доказів, які б свідчили про видачу виконавчого листа та про втрату виконавчого листа, а саме коли і ким втрачено виконавчий лист.

Суд звертає увагу на те, що із заявою про видачу дубліката виконавчого листа можна звернутися лише в межах строків пред`явлення його до виконання. Одночасно із заявою про видачу дубліката слід подавати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання. Зазначені відомості для вирішення питання в заяві відсутні.

Відповідно до ч. 1ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження"(в редакції, чинній на день видачі виконавчого листа) виконавчий документ, що виданий на виконання судових рішень, може бути пред`явлено до виконання протягом року (1 року), з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

В силу вимог ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Наразі, звернувшись із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, заявник не надав суду жодного належного та достатнього доказу втрати отриманого оригіналу виконавчого документа, та якого саме, не надав доказів того, що рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист не виконано; не доведено, що не проведено стягнення з боржника за виконавчим листом, дублікат якого заявник просить видати, та взагалі чи видавався такий виконавчий лист.

Враховуючи, що відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, викладеного у ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення подання про видачу дубліката виконавчого листа.

Разом з тим, відповідно до ст. 12 цього ж кодексу, суд роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, суд вважає за доцільним роз`яснити заявнику та стягувачу, що такі не позбавлені права звернення з заявою про видачу дубліката виконавчого листа, за наявності поновлення строків пред`явлення його до виконання та підтвердження втрати оригіналу виконавчого листа.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 року №8 "Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах", при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою, заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не були виконані втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Надавши докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України).

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Представником ТОВ «Кей Колект» у підтвердження доводів наведених у заяві, вказується виключно про неотримання інформації та/або документів від Ужгородського МВДВС стосовно боржника ОСОБА_1 , щодо закриття виконавчого провадження або повернення виконавчого документу стягувану, зберігання інтересу у ТОВ «КЕЙ - КОЛЕКТ» до примусового стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 , а також те, що ОСОБА_1 ігноруються вимоги чинного законодавства та не виконується рішення суду.

Суд констатує, що за заявником не вказано чому раніше із заявою про видачу виконавчого листа, а саме в строк передбачений законом для пред`явлення його до виконання, стягував до суду не звертався.

Як вбачається із матеріалів справи доказів, що свідчили б про добросовісну реалізацію своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник не надав суду. На переконання суду, заявник, який є юридичною особою, зобов`язаний був забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за належним направленням виконавчих документів в органи ДВС.

В поданій заяві представник заявника, щодо поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа наводить лише положення ст. 433 ЦПК України не наводить суду аргументи та не зазначає причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа. Слід зазначити, що суду не надано жодних належних та допустимих доказів щодо поважності причин пропуску строку на пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Доводи заявника про неотримання інформації та/або документів від Ужгородського МВДВС стосовно боржника ОСОБА_1 , щодо закриття виконавчого провадження або повернення виконавчого документу стягувану, зберігання інтересу у ТОВ «КЕЙ - КОЛЕКТ» до примусового стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 , а також те, що ОСОБА_1 ігноруються вимоги чинного законодавства та не виконується рішення суду, суд вважає необґрунтованими.

Крім того в заяві, підстави видачі дублікату виконавчого листа до виконання та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, зводяться до формального наведення правових норм, без будь-яких об`єктивних причин пропуску такого, а поновлення строку пред`явлення такого до виконання взагалі необґрунтовано.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, при вирішенні зазначеної справи, бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини «Каракуця проти України» від 16 лютого 2017 року, в якому зазначено, що ігноруючи усі надані стягувачу законом права, як стороні виконавчого провадження, стягувач не виявив належної зацікавленості у реалізації своїх прав щодо примусового виконання рішення суду.

Таким чином, заява в цій частині є необґрунтованою, а відтак не підлягає задоволенню також.

На підставі вищенаведеного, ст.ст. 11,510, 512,514 ЦК України, ч. 5ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 55,260,433, 442, п. 17.4 п.17 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» про заміну сторони (стягувача) її правонаступником, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання у справі №2-1959/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором №132/24/05 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Фазикош О.В.