Єдиний унікальний номер судової справи: 225/4436/20
Номер провадження: 2/225/838/2020
Дзержинський міський суд Донецької області
24 листопада 2020 року м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Мигалевича В.В.,
за участі секретаря Голубової О.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), який діє в інтересах ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 РНОКПП: НОМЕР_3 ), про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4 .
Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач у справі є власником квартири АДРЕСА_5 . За вказаною адресою зареєстрована відповідач ОСОБА_3 , яка є колишнім власником вказаної вище квартири, та, відповідно за вказаною адресою не проживає. Реєстрація вказаної особи в квартирі позивача значно обмежує її законні права щодо користування та розпорядження вказаним житлом, тож в позові ставиться питання про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за вказаною вище адресою.
Позивач та її уповноважений представник, в судове засідання не прибули, представником позивача до суду надано заяву про розгляд справи без участі сторони позивача.
Відповідач в судове засідання не прибула з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутністю не надавала. Справа розглядається на підставі ст. 280 ЦПК України - заочно.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав:
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно договору купівлі - продажу квартири від 03.03.2020 року (а.с. 11, 14) позивачу по справі ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_5 .
Згідно довідки про склад сім`ї № 3084 від 05.03.2020 року (а.с. 12) відповідач по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , тобто за адресою позивача по справі.
З огляду на це, суд зазначає таке:
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Водночас, відповідно до ст. 391 ЦК України новий власник квартири має право усувати усі перешкоди у користуванні своїм майном, зокрема висиляти з квартири повнолітніх осіб без надання іншого житлового приміщення.
Відповідно до ст. 328 ЦК України таке право власника виникає тоді, коли він набув право власності на підставах, що не заборонені законом, тобто на підставі договору купівлі-продажу.
За раніше висловленими правовими позиціями власник житла усуває перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації (Правова позиція Верховного Суду України у справі від 16 листопада 2016 р., № 6-709цс16).
У зв`язку з обставиною реєстрації місця проживання відповідача по справі ОСОБА_3 , за адресою АДРЕСА_4 і відсутністю дій відповідача щодо зняття з реєстрації, позивач по справі обмежена у її праві власності.
За таких обставин, суд доходить висновку, що позивач по справі ОСОБА_2 , будучи власником квартири, правомірно звернулася до суду з позовом про усунення порушень свого права власності шляхом визнання відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, оскільки вона не є членом сім`ї позивача та не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з позивачем по справі і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми доказами є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
Враховуючи викладене суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в розмірі 840,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 263 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), який діє в інтересах ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 РНОКПП: НОМЕР_3 ) - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4 .
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок ) грн. 80 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте Дзержинським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Суддя :