Житомирський апеляційний суд
Справа №296/40/20 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 114 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/40/20 за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа - ОСОБА_2 , за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 30 січня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Сингаївського О.П.,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 . Звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 . Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявниця вказує, що протягом останніх двох років ОСОБА_2 влаштовує сварки та скандали, під час яких висловлюється словами брутальної лайки, застосовує щодо неї фізичну силу та спричиняє їй тілесні ушкодження.

Під час останнього конфлікту, який стався 5 вересня 2019 року, ОСОБА_2 вигнав її з власного житлового будинку, внаслідок чого вона не мала можливості потрапити додому на змушена винаймати житло.

Також ОСОБА_1 зазначає, що під час розгляду адміністративного протоколу, складеного відносно ОСОБА_2 , останній ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та обіцяв спалити її житло у разі звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо нього.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просила заборонити ОСОБА_2 наближатись на відстань 0,5 км. до місця її проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на шість місяців.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 30 січня 2020 року заяву задоволено.

Заборонено ОСОБА_2 наближатися на відстань 0,5 км. до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Зокрема, зазначає, що він з 2003 року зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Дане житлове приміщення є його єдиним житлом. Задовольнивши заяву ОСОБА_1 , суд позбавив його можливості проживати у цьому житловому будинку та порушив його право. Окрім того, за вказаною адресою проживає їхня донька, яка залишилась без догляду матері. Отже, за таких обставин він позбавлений можливості виконувати свій батьківський обов`язок щодо утримання й виховання дитини, а також піклування про неї.

Також вважає, що матеріали справи не містять належні та допустимі докази того, що він вчиняв домашнє насильство стосовно заявниці.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник не визнали доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 до 24 лютого 2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 .

Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявниця разом з донькою зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний житловий будинок зареєстроване на ім`я ОСОБА_1 .

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 16 грудня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_2 5 вересня 2019 року вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , в ході чого ображав її словами брутальної лайки, погрожував фізичною розправою.

20 грудня 2019 року та 3 січня 2020 року ОСОБА_1 зверталась до органів поліції із заявами з приводу погроз її колишнього чоловіка.

Окрім того, долучена до матеріалів справи постанова Богунського районного суду м. Житомира від 20 березня 2020 року свідчить про те, що 16 грудня 2019 року ОСОБА_2 в приміщенні Корольовського районного суду м. Житомира вчинив насильство в сім`ї відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме: ображав її словами брутальної лайки, погрожував фізичною розправою.

Висновок оцінки потреб особи, складений працівниками соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Житомирського міського центру Житомирської міської ради від 29 жовтня 2019 року, містить інформацію про те, що у ОСОБА_1 наявні ознаки психологічної травми внаслідок насильства, вчиненого її колишнім чоловіком ОСОБА_2 . Заявниця потребує підтримки та психологічної допомоги. Вплив вчиненого домашнього насильства на її психологічний стан негативний.

Судом також досліджувалась характеристика ОСОБА_3 , видана за місцем навчання дитини. Зокрема, класним керівником 9-б класу та директором Житомирського міського колегіуму зазначено, що мама учениці приділяє належну увагу вихованню доньки, забезпечує всім необхідним та створює умови для навчання, виховання та всебічного розвитку дитини. Стосунки з мамою доброзичливі, засновані на взаєморозумінні, повазі й довірі. Мама бере активну участь в шкільному житті дитини, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться навчальними досягненнями та успіхами своєї доньки.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України " Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння ( дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають ( проживали) однією сім`єю, але не перебувають ( не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п.2 ч.1 ст.24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Частиною 2 ст.26 даного Закону також передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. До таких обмежень, зокрема, законодавець відніс заборону наближатися на визначену відстань до місця проживання ( перебування) постраждалої особи.

За своєю правовою природою обмежувальний припис не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, який виконує захисну та запобіжну функцію та направлений на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків такого насильства.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції належним чином оцінив фактори небезпеки ( ризики) та зробив вірний висновок про те, що існує високий рівень вірогідності продовження вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 , та з метою уникнення настання тяжких наслідків вчинення такого насильства, обґрунтовано задовольнив заяву.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції, та не спростовують висновків, викладених у рішенні.

Таким чином, підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 30 січня 2020 року,- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: