ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року м.Суми

Справа №592/19108/19

Номер провадження 22-ц/816/2126/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 серпня 2020 року, ухвалене у складі судді Хитрова Б.В., в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, повний текст судового рішення складено 21 серпня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Сумської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею.

Свої вимоги мотивує тим, що під час перебування у шлюбі з відповідачем у них народилася дитина - дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб розірвано за рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 09 листопада 2018 року. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з нею.

З грудня 2018 року позивачка проживає з ОСОБА_3 в квартирі, яка належить його матері. Він має достатній заробіток, вкладає кошти як в забезпечення домашнього побуту, так і потреб позивачки та її дитини. З дитиною у нього склалися приязні стосунки.

Зазначає, що на даний час дитина надає більшої прихильності позивачці. В свою чергу у неї наявне упорядковане житло, створено умови належного виховання та розвитку дитини.

Вважає, що місце проживання спільної з відповідачем дитини - ОСОБА_5 разом з нею буде відповідати якнайкращим інтересам дитини.

Посилаючись на вказані обставини просить позов задовольнити.

Не погодившись з даним позовом, у січні 2020 року ОСОБА_2 за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради про визначення місця проживання дитини, в якому просить визначити місце проживання дитини- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним.

Свої вимоги мотивує тим, що на даний час дитина проживає разом з матір`ю - ОСОБА_1 . Зазначає, що остання їздить до Республіки Польща разом з ОСОБА_3 на заробітки, тобто постійно залишає дитину без нагляду.

Вказує, що ОСОБА_1 ніколи не залишала з ним дитину. Місце перебування дитини на даний час йому не відоме, оскільки на телефонні дзвінки ОСОБА_1 не відповідає, зв`язку з нею постійно не було.

В свою чергу зазначає, що він проживає в м. Суми, офіційно одружений, має дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; виїжджати до іншої країни не планує. Його дружина позитивно ставиться до того, щоб ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала з ними однією родиною.

Посилаючись на вказані обставини, просить визначити місце проживання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним.

Ковпаківський районний суд м. Суми ухвалою від 23 липня 2020 року об`єднав в одне провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради про визначення місця проживання дитини разом батьком.

Ковпаківський районний суд м. Суми рішенням від 20 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 задовольнив.

Визначив місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовив.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати на сплату судового збору в розмірі 840 грн 80 коп.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції порушив норми цивільно-процесуального законодавства, оскільки судом було вирішено питання щодо прийняття та об`єднання зустрічного позову через півроку після закриття підготовчого судового засідання.

Вказує на те, що орган опіки та піклування не проводив обстеження умов проживання дитини з матір`ю, а висновок даного органу грунтувавався лише на наданих матір`ю фотографіях, по яким достовірно не можна зробити висновок, що це дійсно її житло; власного житла матір взагалі не має, а проживає в житлі свого співмешканця; квартира є однокімнатною, в ній проживає 5 чоловік, у зв`язку з чим сумнівним є висновок суду, що у дитини є окремо виділена та облаштована відповідно до її потреб кімната.

Зазначає, що суд не ставив питання дослідження умов проживання ОСОБА_2 , а працівники органу опіки та піклування не обстежували місце проживання скаржника.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Стадник С.В. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Вважає рішення суду законним, обгрунтованим, прийнятим із урахуванням та дослідженням всіх обставин по справі.

Від представника ОСОБА_2 адвоката Курбатова Д.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його неможливістю прийняти участь в судовому засіданні за станом здоров`я. Вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки адвокатом не надано ордер на представництво інтересів ОСОБА_2 в Сумському апеляційному суді, а також доказів неможливості його участі в судовому засіданні за станом здоров`я. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника адвоката Стадника С.В., представника органу опіки і піклування Ярмоленка М.М., які заперечують проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що сторони по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, від якого мають малолітню дитину - дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 14).

Лисичанський міський суд Луганської області рішенням від 09 листопада 2018 року у справі № 415/6908/18 розірвав шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 15).

Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір`ю.

ОСОБА_1 проживає разом з ОСОБА_3 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності його матері ОСОБА_4 (а. с. 51-52).

20 травня 2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір оренди вказаної вище квартири на 2 роки з правом пролонгації договору оренди. Згідно умов договору разом з ОСОБА_1 в квартирі мають право проживати її малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 (а. с. 113-114).

На момент звернення до суду з даним позовом позивачка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та отримувала соціальну допомогу при народженні дитини (а. с. 47).

19 грудня 2019 року Ковпаківський районний суд м. Суми видав судовий наказ (справа № 592/18709/19) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення 12 грудня 2019 року до досягнення дитиною повноліття (а. с. 64).

Відповідно до характеристики на дитину з дошкільного навчального закладу від 13 лютого 2020 року ОСОБА_5 відвідує дошкільний заклад з 13 грудня 2019 року, дитину приводять і забирають ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , дитина завжди охайна, доглянута. Фізичний розвиток відповідає віку. Дитина активна, контактна, доброзичлива (а. с. 112).

Згідно висновку управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 13 квітня 2020 року № 730/27.1-26, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини разом з матір`ю (а. с. 82-83).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 23 липня 2020 року було проведено обстеження квартири АДРЕСА_2 . Проведеним обстеженням встановлено, що в даній квартирі проживають: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: в квартирі чисто і охайно; дитина має своє місце в кімнаті, забезпечена меблями, одягом, взуттям, харчами, засобами гігієни та усім необхідним для дитини даного віку; умови для проживання, виховання та розвитку дитини гарні. Між членами сім`ї панує порозуміння, взаємоповага та теплі подружні відносини (а. с. 119).

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За частинами першою, другою статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому, Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Таким чином, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини та визначив місце проживання дитини з матір`ю.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, оскільки вони відповідають обставинам справи та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Отже з врахуванням того, що відповідач заперечував проти задоволення позову ОСОБА_1 та звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визначити місце проживання малолітньої дитини разом з ним, місцевий суд вірно встановив, що між сторонами виник спір з приводу місця проживання дитини - дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З матеріалів справи вбачається, що дитина тривалий час проживає разом з матір`ю - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . При цьому колегія суддів наголошує на тому, що на час звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про розірвання шлюбу, останній не заперечував, щоб дочка проживала разом з матір`ю.

Позивачка створила належні умови для проживання, виховання та гармонійного розвитку малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина відвідує дошкільний заклад, її фізичний розвиток відповідає віку. Дитина активна, контактна, доброзичлива.

Місцевий суд помилково зазначив, що у дитини є окремо виділена та облаштована відповідно до її потреб кімната, оскільки з акту обстеження умов проживання вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 , яка є однокімнатною, дитина має своє місце в кімнаті. Проте, це не впливає на правильність висновків суду.

В свою чергу ОСОБА_2 в обґрунтування своїх позовних вимог, що проживання дитини з ним буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, жодних доказів не надав. Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що працівники органу опіки і піклування не обстежували місце проживання ОСОБА_2 , оскільки останній не надав суду доказів наявності у нього права власності чи права користування житловим приміщенням. До органу опіки і піклування чи до суду ОСОБА_2 з приводу обстеження умов його проживання також не звертався.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, сталі соціальні зв`язки дитини, а також те, що дитина сторін є дівчинкою та її вік складає всього три роки, в такому віці вона потребує більшої уваги та спілкування саме з матір`ю, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції, крім норм СК України, також керувався положеннями Декларації прав дитини, не врахувавши, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором, не є нормативним документом обов`язкового характеру у правовій системі України, у той час як Конвенція про права дитини (в якій реалізовано принцип домінанту ітересів дитини над усіма іншими), ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, є частиною національного законодавства згідно зі ст. 9 Конституції України. Проте помилкове посилання суду на Декларацію прав дитини, не є підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення, оскільки справа по суті судом вирішена правильно.

Порушень судом норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів також не встановлено.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм діючого законодавства, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, 4; 381-382 ЦПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 листопада 2020 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді : О.Ю. Кононенко

С.Г. Хвостик