ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» червня 2020 року

м. Харків

справа № 638/14793/13-ц

провадження 22ц/818/1744/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Колосовської А.Р.,

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», представник заявника - Карпухін Д.Ю.,

заінтересовані особи - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_1 , представниця заінтересованої особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3 .

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 січня 2020 року в складі судді Хайкіна В.М.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернувся до суду з заявою про заміну стягувача по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована тим, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2013 року у справі № 638/14793/13-ц з ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за кредитним договором № 014/1585/73/69040 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль».

Зазначив, що 02 серпня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Оксі Банк» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-16, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» відступив своє права вимоги за договором кредиту, і в тому числі, за договором кредиту № 014/1585/73/69040.

02 серпня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого товариство набув право вимоги заборгованості за договором кредиту, і в тому числі, за договором кредиту № 014/1585/73/69040.

Вважав, що заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Просив замінити вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у справі № 638/14793/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/1585/73/69040.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 січня 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну стягувача - задоволено, замінено стягувача з виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2013 року по справі № 638/14793/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в задоволенні заяви про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником.

Вважав, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що жодних доказів здійснення оплати за договором товариством не надано, тому відсутні підстави вважати, що право вимоги перейшло до товариства; що аналіз істотних умов (змісту) договорів дає підстави стверджувати, що цей договір за своєю правовою природою є договором факторингу; що інформація щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» не міститься в державному реєстрі фінансових установ, тому на теперішній час не є, в розумінні чинного законодавства, фінансовою установою, та не має відповідної ліцензії на здійснення факторингових операцій, а отже не має право укладати договори про відступлення права вимоги; що матеріали справи не містять платіжного доручення № 2 від 02 серпня 2019 року щодо переказу грошових коштів, на який посилається суд першої інстанції; що виконавче провадження не відкривалось, що не дає право заявнику звертатись з відповідною заявою до суду, а суду задовольняти безпідставно таку заяву; що судове рішення ухвалено 06 грудня 2013 року, а відступлення права вимоги на заявника відбулось 02 серпня 2019 року, тобто з пропущенням строків стягнення, зазначених законодавством, таким чином, вважав, що Публічне акціонерне товариство «Оксі Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» втратили право вимоги і відповідно на цей час не є кредиторами за кредитним договором № 014/1585/73/69040.

06 квітня 2020 року до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство погоджується з судовим рішення, а апеляційну скаргу вважає необгрунтованою. При цьому зазначив, що товариство має право на надання будь - яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб та надав копію свідоцтва про реєстрацію фінансової установи.

05 червня 2020 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення, в яких він фактично підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

09 червня 2020 року до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» надійшли письмові пояснення, в яких товариство фактично виклав доводи відзиву та зазначив, що суму боргу боржниками не погашено, тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно - залишити без задоволення, ухвалу суду - залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції, з висновком якої погоджується колегія суддів, мотивовано тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» набув статусу нового кредитора за кредитним договором, а тому наявні усі підстави для заміни сторони виконавчого провадження.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» - задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/1585/73/69040 від 20 червня 2006 року в сумі 6 479,91 доларів США, що за курсом Національного банку України складає 65 173,92 грн; стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» в дольовому порядку судовий збір за подання позову до суду в розмірі 325,87 грн з кожного (а.с.48-50).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2014 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення - залишено без задоволення (а.с.74-75).

02 серпня 2019 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Акціонерним товариством «Оксі Банк» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-16, відповідно до умов якого на умовах, встановлених цим договором, первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (портфель заборгованості). Перелік кредитних договорів, боржників, розрахунок сум заборгованості боржника на дату підписання договору зазначені в додатку № 1 до договору (попередній реєстр боржників), що є його невід`ємною частиною.

Відповідно до пункту 2.2 цього договору відступлення новому кредитору зазначених в попередньому реєстрі боржників (додаток № 1 до договору) прав вимоги відбувається за умови виконання новим кредитором пункту 3.2 договору, та з моменту підписання сторонами реєстру(ів) боржників, складених за формою, наведеною в додатку № 2 до договору. Сторони погодили, що реєстр(и) боржників підписується(ються) сторонами не пізніше 10 робочих днів з дати підписання договору та попереднього реєстру боржників.

Згідно пункту 2.3 цього договору внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває права грошових вимог первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотного відступлення (а.с.88-95).

Попередній реєстр боржників до договору відступлення права вимоги № 114/2-16 від 02 серпня 2019 року містить інформацію щодо відступлення права вимоги до ОСОБА_3 , які виникли на підставі кредитного договору від 20 червня 2006 року №6014/1585/73/69040 (а.с.85-87).

02 серпня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого на умовах, встановлених цим договором, первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (портфель заборгованості). Перелік кредитних договорів, боржників, розрахунок сум заборгованості боржника на дату підписання договору зазначені в додатку № 1 до договору (попередній реєстр боржників), що є його невід`ємною частиною.

Відповідно до пункту 2.2 цього договору відступлення новому кредитору зазначених в попередньому реєстрі боржників (додаток № 1 до договору) права вимоги відбувається за умови виконання новим кредитором пункту 3.2 договору, та з моменту підписання сторонами реєстру(ів) боржників, складених за формою, наведеною в додатку № 2 до договору. Сторони погодили, що реєстр(и) боржників підписується(ються) сторонами не пізніше 10 робочих днів з дати підписання договору та попереднього реєстру боржників.

Згідно пункту 2.3 цього договору внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває права грошових вимог первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотного відступлення.

Відповідно до пункту 3.1 цього договору загальна вартість права вимоги за договорами (ціна договору), становить 4 659 955,00 грн.

Відповідно до пункту 3.2 цього договору новий кредитор здійснює оплату загальної вартості (ціни договору) шляхом безготівкового переказу на рахунок первісного кредитора, протягом 5 робочих днів з моменту укладення цього договору (а.с.99-106).

Попередній реєстр боржників до договору відступлення права вимоги від 02 серпня 2019 року містить інформацію щодо відступлення права вимоги до ОСОБА_3 , які виникли на підставі кредитного договору від 20 червня 2006 року № 014/1585/73/69040 (а.с.96-98).

Матеріали справи містять копію платіжного доручення № 2 від 02 серпня 2019 року про сплату Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рахунок Публічного акціонерного товариства «Оксі Банк» 4 656 955,00 грн, на виконання пункту 3.2 договору відступлення права вимоги (а.с.107).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Згідно частин 1, 2, 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на корись чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Згідно частини 1 статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з системного аналізу статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі, бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, а також у постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 711/10368/2012 (провадження № 61-11549св19), від 27 листопада 2019 року у справі № 496/2685/13-ц (провадження № 61-29966св18).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду. При цьому, реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду, позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Матеріали справи свідчать про те, що 02 серпня 2019 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Акціонерним товариством «Оксі Банк» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-16, зокрема, і за кредитним договором № 014/1585/73/69040 від 20 червня 2006 року.

02 серпня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги, зокрема, і за кредитним договором № 014/1585/73/69040 від 20 червня 2006 року, відповідно до умов якого останній набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками Публічного акціонерного товариства «Оксі Банк», в тому числі, і до ОСОБА_3 .

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідно до договору відступлення права вимоги від 02 серпня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» набув статусу нового кредитора за кредитним договором від 20 червня 2006 року № 014/1585/73/69040, а тому наявні усі підстави для заміни стягувача у справі № 638/14793/13-ц.

Задовольняючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції зазначив, що по своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник). Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представниця наполягали на тому, що борг ОСОБА_1 сплатив, однак, доказів щодо цього (довідки з банку, квитанції про повне погашення боргу) не надали.

Навпаки, матеріали справи свідчать про те, що борг ОСОБА_1 не погашено.

Твердження ОСОБА_1 щодо того, що жодних доказів здійснення оплати за договором товариством не надано, тому відсутні підстави вважати, що право вимоги перейшло до товариства; що матеріали справи не містять платіжного доручення № 2 від 02 серпня 2019 року щодо переказу грошових коштів, на який посилається суд першої інстанції, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, зокрема, платіжним дорученням № 2 від 02 серпня 2019 року, яке міститься на аркуші справи № 107.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що виконавче провадження не відкривалось, що не дає право заявнику звертатись з відповідною заявою до суду, а суду задовольняти безпідставно таку заяву, колегія суддів до уваги не бере, оскільки дійсно, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернувся із заявою про заміну стягувача у справі поза межами відкритого виконавчого провадження у даній справі, однак це не позбавляє його права звернутись із заявою про заміну стягувача та не є підставою для відмови судом у задоволенні такої заяви, оскільки у протилежному випадку правонаступник стягувача - сторони виконавчого провадження, набувши таке право згідно з договорами про відступлення права вимоги в порядку статті 512 ЦК України, позбавляється можливості та права реалізувати таке право у виконавчому провадженні у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 30 червня 2020 року.