справа №619/3235/20
провадження №2/619/938/20
07 жовтня 2020 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді - Кононихіної Н.Ю.
за участю секретаря судового засідання - Мєщан І.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №619/3235/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,
До Дергачівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в якій просить збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Апеляційного суду Харківської області від 25 грудня 2013 року, та стягнутих з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 600 (шестиста гривень) грн щомісячно на тверду грошову суму 1 500 (одна тисяча п`ятсот гривень) грн, щомісячно, починаючи з дня винесення рішення, до досягнення ОСОБА_3 повноліття.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що 17 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №1000. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 04 лютого 2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18 березня 2011 року. Син проживає разом з позивачем, що підтверджується даними з будинкової книги та знаходиться на її утриманні.
20 листопада 2013 року рішенням Дергачівського районного суду Харківської області було стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 25 грудня 2013 року рішення Дергачівського районного суду Харківської було змінено та стягнуто з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 (шістсот) грн щомісяця, починаючи з 02 жовтня 2013 року та до досягнення дитиною повноліття.

На даний час сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання сина, який на даний час навчається в школі, що передбачає значне збільшення витрат для забезпечення належного рівня життя. Більше того, ОСОБА_3 для кращого засвоєння шкільного матеріалу та підготовки до річного контролю знань займається з репетиторами, що потребує додаткових матеріальних витрат: 200 грн. - з предмету Англійська мова, 500 грн. - з загальних предметів за одне заняття, тобто витрати становлять приблизно 700 грн. на тиждень та 2 800 грн. в місяць.

Окрім того, на сьогоднішній день значно змінився розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Так, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину з 1 січня становить: для дітей віком від 6 до 18 років -1109 грн.

Зважаючи на те, що зросли витрати на утримання сина, позивач не має змоги забезпечити його усім необхідним самостійно, навіть попри виплачувані відповідачем на даний час аліменти. Відповідач з 14.10.2011 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець. Серед видів його діяльності є вантажний автомобільний транспорт (основний), допоміжне обслуговування наземного транспорту та інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 23 липня 2020 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 23 липня 2020 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 19 серпня 2020 року.

19 серпня 2020 року судове засідання відкладено на 07 жовтня 2020 року у зв`язку з неявкою відповідача.

07 жовтня 2020 року позивач у судове засідання не з`явилася, в наданій заяві просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

07 жовтня 2020 року відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав. Таким чином, суд вважає, що відповідач ухиляється від явки в суд, тому справу можливо розглянути за його відсутністю в заочному судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.

Сторони по справі зареєстрували шлюб 17 липня 2010 року в відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1000 (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_2 , видане Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області 15 грудня 2007 року).

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 04 лютого 2014 року шлюб між сторонами було розірвано.

Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18 березня 2011 року.

20 листопада 2013 року рішенням Дергачівського районного суду Харківської області було стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 25 грудня 2013 року рішення Дергачівського районного суду Харківської було змінено та стягнуто з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 (шістсот) грн щомісяця, починаючи з 02 жовтня 2013 року та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Роз`яснення абз. четвертого п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказують, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», встановлено з 01.01.2020 прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків, встановлених цим кодексом.

На думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку діти, природно, потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері.

Отже, суд приходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Керуючись статтями 7, 12, 13, 81, 89, 141, 206, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 354, 430 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Апеляційного суду Харківської області від 25 грудня 2013 року, номер справи 619/5032/13, яким ухвалено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Пересічне, Дергачівського району Харківської області, проживаючого в буд. АДРЕСА_2 , не працюючого на користь ОСОБА_1 , проживаючої в буд. АДРЕСА_3 , аліменти у твердій грошовій сумі на утримання їх сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 600 (шістсот) грн щомісяця, починаючи з 2 жовтня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , аліменти у твердій грошовій сумі на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот гривень) грн щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , в дохід держави 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок) судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня оголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Н. Ю. Кононихіна