Номер провадження 2/754/629/20
Справа №754/2456/19
01 червня 2020 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Зотько Т.А.,
за участю секретаря судового засідання - Ковальової В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі- Генеральна угода ) від 28.12.2015 року, ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8 178, 10 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 01 по 25 число кожного місяця відповідачка надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, та Тарифами Банку, що викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості, у зв`язку з чим станом 03.02.2019 утворилась заборгованість у загальному розмірі 19 148, 58 грн., а відтак позивач змушений звертатись до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість та понесені судові витрати по справі.
Ухвалою судді від 22.02.2019 року було відкрито провадження у названій справі з проведенням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у відповідності до ст.274 ЦПК України.
Ухвалою судді від 22.04.2019 року було здійснено перехід з розгляду справи зі спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в спрощене позовне провадження з (повідомленням) викликом сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, відповідно до п.3 прохальної частини позовної заяви, представник АТ КБ «Приватбанк» зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення заочного рішення судом.
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином. 19.02.2020 направила відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідачка не погоджується з вимогами позовної заяви з огляду на те, що в заяві позичальника від 23.03.2012 процентна ставка не зазначена. Окремо просила звернути увагу на те, що позивачем вказується дата укладання договору 28.12.2015, натомість в якості доказу укладення кредитного договору між сторонами, позивачем додається саме заява відповідача від 23.03.2012. Також матеріали справи не містять підписаної відповідачем Генеральної угоди, на яку посилається позивач у якості доказу, щодо предмету спору. А відтак, жодні положення такої Генеральної угоди відповідачем не визнаються. Розрахунок заборгованості, що надається позивачем не пов`язується із жодними умовами, які б були визнані відповідачем, та не підтверджується належними доказами, а відтак такий розрахунок є безпідставним.
Позивач, обґрунтовуючи позов про стягнення процентів за користування кредитом, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 23.03.2012 , посилався на Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, які розміщені на банківському сайті, як невід`ємні частини спірного договору, при цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та правила надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Правила користування платіжною карткою, які містяться в матеріалах справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору укладеного між сторонами 23.03.2012, шляхом підписання заяви, а відтак відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а відтак на думку відповідача відсутні підстави для задоволення позову.
Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст.279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності не з`явившихся учасників судового процесу та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення.
Вивчивши подані заяви по суті справи, та дослідивши наявні письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 шляхом укладення Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг», що є публічною офертою, було укладено кредитний договір № б/н від 28.12.2015 року, відповідно до якого відповідачка отримала терміновий кредит у розмірі 8 178, 12 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом із встановленням обов`язку погашення заборгованості щомісячним платежем з «1» по «25» число кожного місяця.
Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими банком «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які містяться на сайті банку www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Кредитний Договір, що підтверджується підписом у заяві.
Як вказано у п.п. 1.1.1. та 1.1.2. Генеральної угоди, сторони домовилися по Договору 1 (Кредитний договір від 23.03.2012 року) зменшити розмір заборгованості, що виник в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме, проценти на 301, 62 грн., комісію на 23, 38 грн., пеню на 0, 0 грн., штраф на 750, 91 грн. Заборгованість по Договору 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 8928, 12 грн.
Як вказано у п. 2.1. Генеральної угоди, Банк надає Позичальнику терміновий кредит у сумі 8 178, 12 грн. на строк 36 місяців з 28.12.2015 р. по 31.12.2018 р. шляхом установлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 8 178, 12 грн. в обмін на зобов`язання Позичальника на повернення кредиту, сплати відсотків в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по Кредиту що вказано в Заяві, Умовах і правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця (щомісячний платіж) в сумі 296, 70 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрату відповідності з Умовами і правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.12.2018 р.
Відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, а відтак у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором б/н від 28.12.2015 у відповідача, станом на 03.02.2019, наявна заборгованість у загальному розмірі 19 148, 58 грн., яка складається з: 5136, 28 грн. - заборгованість за кредитом; 1769, 73 грн. - заборгованість за по відсоткам за користування кредитом; 4064,45 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 8178, 12 грн. - штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди.
На даний час відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобов`язань та заборгованості не погашає.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно п. 2.2.Генеральної угоди про реконструкцію та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України при порушенні Позичальником строків погашення заборгованості, вказаних у цій Генеральній угоді, Умов і правил більш ніж на 31 день, по зобов`язаннях, строк який настав. Сторони погодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починається з 32-го дня порушення вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 1 075, 91 грн.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Таким чином, у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за Генеральною угодою про реконструкцію та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 28.12.2015 року, відповідачка станом на 03.02.2019 року має заборгованість за кредитом та повинна сплатити тіло кредиту в розмірі - 5136, 28 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 1769, 73 грн., а також штраф, який передбачений п. 2.2 Генеральної угоди в розмірі 8178, 12 грн.
Одночасно суд вважає, що вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією, що складає суму 4064, 45 грн. не підлягають задоволенню судом з тих підстав, що Генеральною угодою не передбачено нарахування пені та комісії.
Таким чином, заборгованість за Генеральною угодою від 28.12.2015 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в загальному розмірі становить 15 084, 13 грн., врешті вимог позову слід відмовити.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені по оплаті судового збору в розмірі 1921, 00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 18, 43,44, 49, 76-83, 133, 141, 174, 175, 179, 187, 263, 274-279, 280-289 ЦПК України, ст. ст. 525-526, 530, 551, 536, 612, 1046-1056 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини вимог Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.
Суддя: