Провадження № 2/428/592/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретарів судового засідання Колядінцевої П.В., Гуртової К.О.,

представника позивача Тітова О.М. ,

представника відповідача Гребенара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Тітова Олега Михайловича в інтересах ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Тітов Олег Михайлович в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в липні 2013 року позивачка придбала в ТВТБВ № 10012/0183 - філії Луганського обласного управління AT «Ощадбанк», розташованому в м. Первомайськ Луганської області, середньострокові казначейські зобов`язання України на пред`явника серії Б номінальною вартістю 500 доларів США з датою погашення після 28 листопаду 2014 року (далі - казначейські зобов`язання) в кількості 89 одиниць за номерами з 068290 по 068378 на загальну суму 44500 доларів США.

Порядок проведення випуску, обслуговування та погашення казначейських зобов`язань регламентовано постановою Кабінету Міністрів України від 5 вересня 2012 року № 836 «Про випуск казначейських зобов`язань». Пунктом 4 вказаної постанови КМУ передбачено, що генеральним агентом розміщення, доставки, інкасації, обслуговування обігу, погашення та знищення казначейських зобов`язань є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Пунктом 3 Умов розміщення та погашення казначейських зобов`язань, затверджених вказаною постановою КМУ, сертифікат серії Б містить чотири купони. Розмір доходу за кожним купоном казначейського зобов`язання (кожні півроку) - 20 доларів США. Згідно з п. 15 вказаних Умов, погашення казначейських зобов`язань та виплата доходу за ними припиняються через один рік після дати погашення, зазначеної у сертифікаті - до 28.11.2015 року.

25.07.2013 між позивачкою та AT «Ощадбанк» було укладено кредитний договір № 61_183, згідно з яким позивачка отримала 210 000 грн. на строк до 03.12.2014 з відсотковою ставкою 16 % та обов`язком щомісячного погашення відсотків за кредитом. Пунктами 3.5.1, 3.5.2 вказаного договору, в разі відсутності або недостатності коштів на поточному рахунку позичальника (позивачки), банку надавалося право договірного списання з рахунків позивачки, відкритих у відповідача, у т.ч. з рахунку в іноземній валюті (долар США).

З метою забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором було укладено договір застави цінних паперів № 61_183, згідно з яким належні позивачу казначейські зобов`язання за номерами з 068290 по 068378 (89 од.) на загальну суму 44500 доларів США було передано до філії Луганського обласного управління AT «Ощадбанк» - ТВТБВ № 10012/0183. Одним із способів позасудового звернення стягнення на предмет застави (п. 7.2.2 договору застави).

26.09.2013, в зв`язку з виведенням частини казначейських зобов`язань з номерами з 068349 по 068378 в кількості 30 одиниць в забезпечення по іншому кредитному договору, між сторонами було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору, в якому зазначено, що виконання зобов`язань за кредитним договором забезпечується заставою казначейських зобов`язань загальною кількістю 59 одиниць. Аналогічна за змістом додаткова угода від 26.09.2013 була укладена до договору застави цінних паперів від 25.07.2013.

Пізніше, у вересні 2013 року позивачка придбала в тому ж відділенні AT «Ощадбанк» казначейські зобов`язання в кількості 35 одиниць за номерами з 0682220 по 0683254 на загальну суму 17500 доларів США.

27.09.2013 між позивачкою та AT «Ощадбанк» було укладено кредитний договір № 144_183, згідно з яким позивачка отримала 233 000 грн. на строк до 03.12.2014 року з відсотковою ставкою 16 %. З метою забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором було укладено договір застави цінних паперів № 144_183, згідно з яким належні позивачці казначейські зобов`язання за номерами з 068220 по 068254 та з 068349 по 068378 в кількості 65 штук на загальну суму 32500 доларів США було передано до філії Луганського обласного управління AT «Ощадбанк» - ТВТБВ № 10012/0183.

З метою забезпечення виконання позивачкою умов кредитних договорів, між позивачкою та AT «Ощадбанк», в особі керуючого Луганського обласного управління Оверчука О.М., було укладено договори купівлі-продажу казначейських зобов`язань № 61_183 від 25.07.2013 року та № 144_183 від 27.09.2013. Згідно п. 2.1 договору купівлі-продажу цінних паперів № 61_183, сторони домовилися, що обов`язок продавця (позивачки) передати у власність покупця (відповідача) казначейські зобов`язання виникає у разі прострочення продавцем виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 61_183 від 25 липня 2013 року, укладеним між сторонами. Відповідно до п. 2.2 вказаного договору купівлі-продажу покупець був зобов`язаний протягом 2 (двох) банківських днів після прострочення з боку продавця (в частині погашення грошових зобов`язань за кредитним договором) сплатити договірну вартість цінних паперів, зазначену в п. 1.2.11 договору на поточний рахунок позивачки (валюта рахунку - долар США), відкритий у відповідача. Договірна вартість казначейських зобов`язань зазначена в розмірі номінальної вартості цінних паперів 500 доларів США за одиницю, або 44500 доларів США за 89 казначейських зобов`язань. Пізніше кількість казначейських зобов`язань, які є предметом цього договору була зменшена до 59 одиниць, але додаткова угода щодо цього у позивачки не збереглася.

Договір купівлі-продажу № 144_183 від 27.09.2013 є цілком аналогічним, за виключенням того, що кількість казначейських зобов`язань складає 65 одиниць, загальна договірна вартість складає 32500 доларів США, а відкладальною умовою, відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦК України, є факт прострочення виконання позивачкою грошових зобов`язань за кредитним договором № 144-183 від 27.09.2013.

Усі казначейські зобов`язання знаходилися на зберіганні у відповідача - ТВТБВ № 10012/0183 - філії Луганського обласного управління AT «Ощадбанк», розташованому в м. Первомайськ Луганської області.

Постановою Апеляційного суду Луганської області від 22.03.2018 по справі № 428/3631/17 визнано недійсними положення п. 2.6 вищевказаних договорів купівлі-продажу в частині визначення в якості скасувальної обставини «закінчення строку обігу цінних паперів, визначеного постановою КМУ від 05.09.2012 № 836 «Про випуск казначейських зобов`язань». Цим же судовим рішенням, яке має силу преюдиційного факту, встановлено, що правовідносини сторін врегульовані договорами купівлі-продажу цінних паперів, і підстави позову, на які посилався позивач у своєму позові, стосуються саме виконання умов цих договорів, а не завданих збитків.

Загальна кількість казначейських зобов`язань за вищевказаними договорами купівлі-продажу цінних паперів складає 124 одиниці, вартість зазначена в договорах купівлі-продажу відповідає номінальній - 500 доларів США за 1 казначейське зобов`язання або 62000 доларів США за усі 124 казначейські зобов`язання, які знаходилися у банку на зберіганні.

У зв`язку з початком здійснення антитерористичної операції на території Луганської області позивачка була вимушена тимчасово виїхати з зони бойових дій та, починаючи з липня 2014 року, не змогла своєчасно виконати свої зобов`язання в частині погашення кредитів та сплати відсотків.

13 листопада 2014 року представник позивачки ОСОБА_3 звернулася до голови правління ПАТ «Ощадбанк» з пропозицією сплатити заборгованість за кредитними договорами за рахунок заставного майна, а залишок суми розмістити на депозитному рахунку в AT «Ощадбанк». У відповідь ОСОБА_3 отримала листа заступника голови правління AT «Ощадбанк» за № 11/5-22/163/2275 від 15.12.2014 року з повідомленням про призупинення здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою та нагадуванням про обов`язок позичальника виконати кредитні зобов`язання.

У зв`язку з втратою Відповідачем казначейських зобов`язань (які виступали предметом застави і предметом договорів купівлі-продажу) позивачка у 2015 році змушена була здійснити заходи щодо отримання свого майна та спромоглася отримати в м. Луганську свої казначейські зобов`язання в кількості 124 одиниці.

З урахуванням того, що 28.11.2015 року строк погашення казначейських зобов`язань сплив, 26.11.2015 року представник позивача ОСОБА_4 повторно звернувся до Луганського обласного управління «Ощадбанку», розташованого в м. Сєвєродонецьк, з вимогою про виконання обов`язків банку в частині перерахування коштів на валютний рахунок позивачки відповідно до договорів купівлі-продажу цінних паперів або погашення казначейських зобов`язань та сплати коштів, які залишаться після погашення кредитів (копія листа додається). Представники банку відмовилися прийняти казначейські зобов`язання та сплатити кошти.

Розмір вказаних процентів за період з 20.11.2015 року по 20.11.2018 року становить:

62000 х (3%/365 х 1096) = 5 580,00 доларів США, де 1096 - кількість днів прострочення. Відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 26.11.2018 - 2779,5828 грн. за 100 доларів США, ціна позову в розмірі 67580 доларів США складає 1 878 440, 16 грн.

Представник позивача просив суд стягнути на користь позивача з Публічного акціонерного товариства «Ощадбанк» в особі філії - Луганського обласного управління AT «Ощадбанк» заборгованість у сумі 62000,00 доларів США, 3% річних з вказаної суми за період з 26.11.2015 по 26.11.2018 року у сумі 5580,00 доларів США, а загалом 67580,00 грн.

На виконання ухвали суду від 03.12.2018 року представником відповідача Бакланом А.В. до суду подано відзив на позов, згідно з яким відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог заявлених до нього. В обґрунтування відзиву представник відповідача посилається на те, що відповідачем не заперечується укладання договорів зазначених у позові представником позивача. Однак враховуючи те, що на території Донецької та Луганської областей відповідно до рішення Правління Національного банку України від 23 липня 2014 року № 436, починаючи з 24 липня 2014 року запроваджено надзвичайний режим роботи банківської системи, що унеможливило здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою, та на виконання Указу Президента від 14.11.2014 № 875/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» була зупинена діяльність відділень філії - Луганського обласного управління AT «Ощадбанк», які знаходяться на непідконтрольній українській владі території, включаючи ТВБВ № 10012/0183 філії - Луганського обласного управління AT «Ощадбанк», яке розташоване в м. Первомайську, в сховищі цінностей якого обліковувались на позабалансових рахунках відповідні сертифікати казначейських зобов`язань, що є предметом договорів купівлі-продажу ЦП.

При цьому, у зв`язку з проведенням антитерористичної операції на території Луганської області, усі приміщення філії - Луганського обласного управління AT «Ощадбанк», включаючи ТВБВ № 10012/0183 (м. Первомайськ), та майно, що в них знаходилось, було захоплено невстановленими озброєними особами.

За даними фактами, на підставі заяв Банку, правоохоронними органами відкрито кримінальні провадження. Таким чином, сертифікати казначейських зобов`язань фактично були втрачені за незалежних від Відповідача обставин.

Починаючи з 13.11.2014 представники позивача звертались до Банку з пропозицією про звернення стягнення на заставлене майно - цінні папери у вигляді сертифікатів казначейських зобов`язань в рахунок погашення заборгованості за укладеними кредитними договорами, на що відповідачем було наголошено на виконанні умов кредитних договорів зі сплати платежів за кредитом.

Окрім того, представник позивача звертався до філії - Харківського обласного управління AT «Ощадбанк» з метою погашення сертифікатів казначейського зобов`язання, серійні номери яких співпадають з викраденими сертифікатами у сховищі цінностей ТВБВ № 10012/0183 Банку. Тому вказаним відділенням Банку було відмовлено в погашенні казначейських зобов`язань з підстав визнання їх викраденими.

Вважаючи обов`язком Відповідача здійснити звернення стягнення на заставлене майно - сертифікати казначейських зобов`язань, та у зв`язку з цим здійснити зарахування зустрічних однорідних вимог, представник позивача звернувся до суду із вимогою про визнання припиненими кредитних договорів та стягнення грошових коштів у вигляді різниці між сумою заборгованості за кредитними договорами та сумою, яка була б виплачена Відповідачем за погашення казначейських зобов`язань, у подальшому з нарахованими трьома процентами річних за прострочення виконання зобов`язання з погашення казначейських зобов`язань.

Виходячи із дійсності умов договорів купівлі-продажу ЦП права та обов`язки за вказаними договорами припинилися у зв`язку із закінченням строку обігу цінних паперів, визначеного постановою КМУ від 05.09.2012 № 836 «Про випуск казначейських зобов`язань».

Як вже зазначалось, строк обігу казначейського зобов`язання встановлено 24 місяці від дати випуску сертифікату (30.11.2012), тобто 30 листопада 2014 року є датою припинення прав та обов`язків за договорами купівлі-продажу ЦП.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, починаючи з 13 листопада 2014 року представники позивача звертались до Банку з пропозицією про звернення стягнення на заставлене майно - цінні папери у вигляді сертифікатів казначейських зобов`язань в рахунок погашення заборгованості за укладеними кредитними договорами, на що відповідачем було наголошено на виконанні умов кредитних договорів зі сплати платежів за кредитом.

Тільки 26.11.2015 від позивача надійшов лист про виконання умов договорів купівлі-продажу ЦП шляхом купівлі сертифікатів казначейських зобов`язань, вимоги до яких обумовлені цими договорами, та погашення за рахунок цих коштів заборгованості за кредитними договорами. При цьому, самі бланки сертифікатів казначейських зобов`язань України до Банку не пред`являлись для здійснення відповідної фінансової операції.

Відповідач вважає, що сертифікати казначейських зобов`язань України, власником якого є позивач, набули статусу викрадених, тобто втрачені Банком з моменту відкриття відповідних кримінальних проваджень щодо захоплення невстановленими озброєними особами приміщень та майна AT «Ощадбанк», в тому числі і в м. Первомайськ Луганської області. У зв`язку з чим, факт купівлі-продажу цих ЦП не міг відбутися з підстав невідповідності вимогам до предмету договорів купівлі-продажу ЦП.

З огляду на вимоги ст. 673, 677 ЦК України, сертифікати казначейських зобов`язань втратили свої якості, які передбачені п. 1.2 Договорів купівлі-продажу ЦП, в силу їх неможливості поновлення, у зв`язку з їх викраденням, тобто втратою Банком, з незалежних від відповідача обставин, та в цьому випадку є непридатними для подальшого досягнення мети, яку сторони передбачали з укладанням Договорів купівлі-продажу ЦП у відповідності до вимог п. 17 Постанови КМУ від 05.09.2012 № 836 «Про випуск казначейських зобов`язань».

Крім того, відповідач вважає, що 05.08.2017 строк позовної давності щодо вимог позивача про стягнення боргу сплив у відповідності до норм цивільного законодавства.

Таким чином, представник відповідача просив ухвалити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представником позивача надано відповідь на відзив, у якій він просить не приймати до уваги доводи викладені представником відповідача у відзиві, зазначивши наступне. Щодо спливу строку позовної давності. Цінні папери на підставі договорів застави до кредитних договорів знаходилися на зберіганні у Первомайському відділенні «Ощадбанку» та внаслідок бойових дій вибули з володіння відповідача влітку 2014 року. Вказані обставини визнаються відповідачем, підтверджуються рішенням Сєвєродонецького міського суду від 21.10.2016 по справі № 428/5127/16-ц, рішенням Апеляційного суду Луганської області від 07.02.2017 по справі № 428/5127/16-ц та відповідно до ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Як зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, та як було встановлено вищезазначеним судовим рішенням апеляційної інстанції від 07.02.2017, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2017 року, саме факт вибуття цінних паперів з володіння банку в серпні 2014 року внаслідок бойових дій на території АТО не дозволив банку звернути стягнення на вказані цінні папери та відповідно сплатити їх вартість продавцю.

Таким чином, обов`язку сплати покупцем (Банком) продавцю ( ОСОБА_2 ) вартості цінних паперів, передує обов`язок продавця передати цінні папери Покупцю; обов`язок передати цінні папери покупцю виникає у продавця у разі виникнення наступних обставин: або прострочення Продавцем виконання грошових зобов`язань за кредитними договорами, або з моменту пред`явлення Продавцем вимоги про повернення ЦП зі зберігання. Отже, початок строку перебігу позовної давності, відповідно до приписів ст. 265, 253 ЦК України, розпочався з 27.11.2015 - на наступний день з дня відмови банку прийняти казначейські зобов`язання та сплатити їх вартість відповідно до умов договорів купівлі-продажу ЦП. В останній день трирічного строку - 27.11.2018 позовну заяву було здано в поштовому відділенні, а відтак вказаний позов було подано в межах строку позовної давності.

Щодо підстав відмови банком в оплаті ЦП через набуття ними «статусу вкрадених». Посилання відповідача на нездійснення операцій з казначейськими зобов`язаннями через надання останнім «статусу вкрадених» не має під собою будь-якого нормативного обґрунтування. По-перше, цивільному праву України невідомий такий термін як «статус вкраденого». По-друге, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 3 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» казначейські зобов`язання є борговими цінними паперами. В частині 1 статті 4 цього Закону зазначається, що обмеження прав на цінні папери або прав за цінними паперами може бути встановлено тільки у випадках і в порядку, що передбачені законом. Відповідач, за наявною інформацією, не звертався до суду в порядку окремого провадження з заявою про визнання ЦП, які є предметом договорів купівлі-продажу, недійсними. З огляду на викладене, за відсутності судового рішення про визнання ЦП втраченими та недійсними, посилання банку на їх недійсність безпідставні та необґрунтовані, а відмова у їх прийнятті 26.11.2015 незаконна.

У судовому засіданні представник позивача Тітов О.М. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача Гребенар О.В. позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Доводи викладені у відзиві на позов підтримав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до п.п. 1.1, 8.2, 2.6 копії договору купівлі-продажу цінних паперів № 61_183 від 25.07.2013 року, укладеного між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі керуючого ТВТБВ № 10012/0183 філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» Оверчука О.М., продавець зобов`язується передати у власність покупцеві цінні папери, що визначені в п. 1.2 цього договору, а покупець зобов`язується прийняти ЦП і сплатити за них грошову суму на умовах та в розмірі, встановлених в цьому договорі. Дія договору припиняється з моменту повного виконання сторонами зобов`язань, що встановлені цим договором, або у випадку настання однієї із скасувальних обставин, передбаченої п. 2.6 цього договору. Керуючись положеннями ч. 2 ст. 212 ЦК України, Сторони дійшли взаємної згоди відносно того, що їх права та обов`язки передбачені умовами договору, припиняються в момент настання тієї з перелічених далі скасувальних обставин, що настане раніше: повне та своєчасне виконання Продавцем грошових зобов`язань за Кредитним договором № 61_183 від 25.07.2013 року, укладеним між Сторонами, або закінчення строку обігу ЦП, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 05.09.2012 року № 836 «Про випуск казначейських зобов`язань». Аналогічні положення містить у собі договір купівлі-продажу цінних паперів № 144_183 від 27.09.2013 року.

Згідно з копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.10.2016 року за позовом ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» м. Київ в особі філії Луганського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання кредитних договорів № 61_183 від 25.07.2013 року, № 144_83 від 27.09.2013 року припиненими, а обов`язки з вказаних кредитних договорів погашеними, стягнення грошових коштів та за зустрічною позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» м. Київ в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 61_183 від 25.07.2013 року, № 144_83 від 27.09.2013 року в загальній сумі 762971,81 грн., стягнення суми сплаченого судового збору у розмірі 11444,58 грн., вирішено відмовити у задоволенні позову ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» м. Київ в особі філії Луганського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання кредитних договорів № 61_183 від 25.07.2013 року, № 144_83 від 27.09.2013 року припиненими, а обов`язків з вказаних кредитних договорів погашеними, стягнення грошових коштів у розмірі 45574,95 долари США. Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» м. Київ в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 61_183 від 25.07.2013 року, № 144_83 від 27.09.2013 року в загальній сумі 762971,81 грн., стягнення суми сплаченого судового збору у розмірі 11444,58 грн., задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» м. Київ в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитними договорами № 61_183 від 25.07.2013 року, № 144_83 від 27.09.2013 року в загальній сумі 762971,81 грн., яка складається з: за Кредитним договором № 61_183 від 25.07.2013 року: борг по кредиту прострочений з 04.12.2014 року по 02.06.2016 рік в розмірі 209226,43 грн.; борг по прострочених відсотках по кредиту з 01.08.2014 року по 02.06.2016 року в розмірі 16967,42 грн.; три відсотки річних за прострочення сплати Кредиту з 04.12.2014 року по 02.06.2016 року в розмірі 9406,59 грн.; три відсотки річних за прострочення слати відсотків по кредиту з 01.08.2014 року по 02.06.2016 року в розмірі 820,56 грн.; інфляційні втрати по простроченому основному боргу за кредитом з 04.12.2014 року по 30.04.2016 року в розмірі 115226,39 грн.; інфляційні нарахування за прострочення сплати відсотків по кредиту з 01.08.2014 року по 30.04.2016 року в розмірі 10027,84 грн.; за Кредитним договором № 144_183 від 27.09.2013 року: борг по кредиту прострочений з 04.12.2014 року по 02.06.2016 року в розмірі 232147,10 грн.; борг по прострочених відсотках по кредиту з 01.08.2014 року по 02.06.2016 року в розмірі 18826,18 грн.; три відсотки річних за прострочення сплати Кредиту з 04.12.2014 року по 02.06.2016 року в розмірі 10437,08 грн.; три відсотки річних за прострочення слати відсотків по кредиту з 01.08.2014 року по 02.06.2016 року в розмірі 910,45 грн.; інфляційні втрати по простроченому основному боргу за кредитом з 04.12.2014 року по 30.04.2016 року в розмірі 127849,39 грн.; інфляційні нарахування за прострочення сплати відсотків по кредиту з 01.08.2014 року по 30.04.2016 року в розмірі 11126,38 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» м. Київ в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» суму сплаченого судового збору у розмірі 11444,58 грн.

Згідно з рішенням Апеляційного суду Луганської області від 07.02.2017 року рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.10.2016 року змінено, скасовано в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» м. Київ в особі філії Луганського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання кредитних договорів № 61_183 від 25.07.2013 року, № 144_83 від 27.09.2013 року припиненими, а обов`язків з вказаних кредитних договорів погашеними, стягнення грошових коштів у розмірі 45574,95 доларів США і ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Згідно з рішенням Сєвєродонецького міського суді Луганської області від 06.12.2017 року у справі № 428/3631/17 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» м. Київ в особі філії Луганського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення в якості збитків 62000 доларів США, 3% річних з вказаної суми за період з 01.08.2014 року по 10.04.2017 року у розмірі 5096,40 доларів США.

Згідно з копією постанови Апеляційного суду Луганської області від 22.03.2018, апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_7 задоволено частково. Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06 грудня 2017 змінено, скасовано його в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання недійсними положення пунктів 2.6 договорів купівлі-продажу казначейських зобов`язань № 61_183 від 25.07.2013 року та № 144_183 від 27.09.2013 року, укладених між ОСОБА_2 та Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України». Ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено та визнано недійсними положення пунктів 2.6 договорів купівлі-продажу казначейських зобов`язань № 61_183 від 25.07.2013 року та № 144_183 від 27.09.2013 року, укладених між ОСОБА_2 та Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», про припинення прав і обов`язків за вказаними договорами з моменту настання наступної скасувальної обставини: «закінчення строку обігу цінних паперів, визначеного постановою КМУ від 05.09.2012 № 836 «Про випуск казначейських зобов`язань». В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Згідно з копією постанови Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 428/3631/17 касаційні скарги представника ОСОБА_2 - Тітова Олега Михайловича та Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишені без задоволення. Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 06.12.2017 року у не скасованій під час апеляційного перегляду частині та постанову Апеляційного суду Луганської області від 22.03.2018 року залишено буз змін. Поновлено дію постанови Апеляційного суду Луганської області від 22.03.2018.

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неповернення відповідачем позивачу грошових коштів відповідно до умов договору купівлі-продажу цінних паперів. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлено (частина 5 статті 82 ЦПК України).

Постановою Апеляційного суду Луганської області від 22.03.2018 по справі № 428/3631/17 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено та визнано недійсними положення пунктів 2.6 договорів купівлі-продажу казначейських зобов`язань № 61_183 від 25.07.2013 року та № 144_183 від 27.09.2013 року, укладених між ОСОБА_2 та Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», про припинення прав і обов`язків за вказаними договорами з моменту настання наступної скасувальної обставини: «закінчення строку обігу цінних паперів, визначеного постановою КМУ від 05.09.2012 № 836 «Про випуск казначейських зобов`язань». Цим же судовим рішенням встановлено, що правовідносини сторін врегульовані договорами купівлі-продажу цінних паперів і підстави позову, на які посилався позивач у своєму позові, стосуються саме виконання умов цих договорів, а не завданих збитків.

Відповідно до вказаних договорів сторони домовилися, що продавець ОСОБА_2 та покупець Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» уклали договір про те, що продавець зобов`язується передати у власність покупцеві цінні папери, що визначені в п. 1.2 цих Договорів, а покупець зобов`язується прийняти ЦП і сплатити за них грошову суму на умовах та в розмірі, встановлених в цьому договорі, при цьому предметом купівлі-продажу за договорами є казначейські зобов`язання у кількості 124 одинці.

Відповідно до п. 2.1 сторони домовилися, що обов`язок Продавця передати ЦП у власність Покупця та обов`язок Покупця оплатити ЦП виникає за наступних обставин (в залежності від того, яка настане раніше): 2.1.1 прострочення Продавцем виконання грошових зобов`язань за Кредитними договорами № 61_183 від 25 липня 2013 року та № 144_183 від 27 вересня 2013 року, укладеними між сторонами; п. 2.1.2 пред`явлення Продавцем вимоги про повернення ЦП із зберігання…; 2.2. Покупець зобов`язаний протягом 2 (двох) банківських днів після настання однієї з обставин (подій), вказаних у п.п. 2.1.1-2.1.2 цього Договору, сплатити загальну вартість ЦП, вказану в п. 1.2.11 цих договорів, на поточний рахунок Продавця № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк».

Пунктом 15 постанови КМУ від 05 вересня 2012 року № 836 «Про випуск казначейських зобов`язань», якою затверджено Умови розміщення та погашення казначейських зобов`язань (в редакції, чинній на час укладення оспорюваних договорів), визначено, що випущені казначейські зобов`язання на пред`явника в документарній формі загальним обсягом 200 млн. доларів США із строком обігу 24 місяці, номінальною вартістю 500 доларів США, різними серіями, підлягають погашенню та виплата доходу за ними припиняються через один рік після дати погашення, зазначеної у сертифікаті.

Отже, строк обігу казначейських зобов`язань чітко визначений законодавчо певною датою, і не може бути змінений сторонами на власний розсуд.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що за договорами купівлі-продажу цінних паперів відповідач зобов`язався прийняти цінні папери і сплатити за них грошову суму на умовах та в розмірі, встановлених у цих договорах. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з приводу сплати грошових коштів за цінні папери, а саме з пропозицією сплатити її заборгованість за кредитними договорами за рахунок вартості цінних паперів, а різницю перерахувати на її валютний рахунок в Ощадбанку. Однак відповідач відмовився виконати умови договорів купівлі-продажу цінних паперів, посилаючись на їх викрадення. Проте суд враховує, що зберігачем цінних паперів був саме відповідач, а така умова не виконання грошового зобов`язання як викрадення цінних паперів, вказаними вище договорами не передбачена, а тому суд вважає, що відповідач відмовився виконувати умови договорів неправомірно.

За таких обставин, ураховуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позивачем доведено, що відповідач свої зобов`язання за договором купівлі-продажу цінних паперів перед позивачем не виконав і суму боргу у передбачений договором строк не повернув, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у сумі 62 000, 00 доларів США.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних, суд вважає, що вона підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У частині другій статті 625 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такий правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року № 6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції.

У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Таким чином з відповідача слід стягнути суму 3 % річних саме у доларах США, а не еквівалент у гривнях.

Суд погоджується з розрахунком 3 % річних за період з 26.11.2015 по 26.11.2018, наданим представником позивача, який відповідає вимогам закону, а тому вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 3% річних у сумі 5 580, 00 доларів США підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо заяви представника відповідача про необхідність застосувати наслідки спливу позовної давності, суд вважає, що в даному випадку строки позовної давності не підлягають застосуванню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача 26.11.2015 звернувся до відповідача з вимогою прийняти відшукані ним оригінали казначейських зобов`язань у загальній кількості 122 одиниці та сплатити їх вартість згідно з договорами купівлі-продажу, що підтверджується змістом листа-вимоги з відміткою банку про отримання.

Отже, початок строку перебігу позовної давності розпочався з 27.11.2015 - на наступний день з дня відмови банку прийняти казначейські зобов`язання та сплатити їх вартість відповідно до умов договорів купівлі-продажу цінних паперів. В останній день трирічного строку - 27.11.2018 позовну заяву було здано в поштовому відділенні, а відтак вказаний позов було подано в межах строку позовної давності.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року (№ 6-895цс15), за змістом статті 257, частини другої статті 264, частин четвертої, п`ятої статті 267 ЦК України, частини першої статті 118, частини першої статті 122 ЦПК України перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися не в разі будь-якого направлення позову поштою, а здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства, зокрема статей 109, 119, 120 ЦПК України. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або її повернув, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з недодержанням правил підсудності.

Передусім необхідно вказати, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у справі № 6-116цс13 (№ в ЄДРСРУ 35667396), початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

Як було встановлено у судовому засіданні позивач двічі зверталась до суду з приводу спірних правовідносин між нею та відповідачем, які виникли з договорів купівлі-продажу цінних паперів. На підтвердження вказаних обставин позивачем надано копії рішень Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.10.2016 року та від 06.12.2017 року, Апеляційного суду Луганської області від 07.02.2017 року та від 22.03.2018 року, Верховного Суду від 13.11.2019 року.

З вказаних рішень судів вбачається, що позивач ОСОБА_2 зверталася до суду з позовом до того ж відповідача, з тих же підстав, однак з іншим предметом, помилково визначивши суть спірних правовідносин, у зв`язку з чим у задоволенні позову їй частково було відмовлено. Цим же судовим рішенням встановлено, що правовідносини сторін врегульовані договорами купівлі-продажу цінних паперів і підстави позову, на які посилався позивач у своєму позові, стосуються саме виконання умов цих договорів, а не завданих збитків. Після чого позивачка знову звернулася до суду з даним позовом 27.11.2018 року, правильно визначивши, що дані правовідносини виникли з приводу неповернення відповідачем позивачу грошових коштів відповідно до умов договору купівлі-продажу цінних паперів.

Таким чином, з наведеного вище суд доходить висновку, що позивач, довідавшись про порушення свого права, зверталася до суду в межах трирічного строку позовної давності, а пред`явленням позову до того ж відповідача, з тих же підстав, однак з іншим предметом, перебіг позовної давності перервався і почався заново, у зв`язку з чим суд вважає, що в даному випадку наслідки спливу позовної давності не підлягають застосуванню, а порушене право позивача підлягає судовому захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 88324 від 26.11.2018 року про сплату судового збору у сумі 8 810, 00 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов адвоката Тітова Олега Михайловича в інтересах ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_2 заборгованість у сумі 62 000 (шістдесят дві тисячі) доларів США та 3 % річних за період з 26.11.2015 по 26.11.2018 у сумі 5 580 (п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят) доларів США, а усього: 67580 (шістдесят сім тисяч п`ятсот вісімдесят) доларів США.

Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у сумі 8 810 (вісім тисяч вісімсот десять) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_2 ;

- відповідач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 36, .

Повне рішення складено 19.11.2020 року.

Суддя І. С. Посохов