КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 824/152/20

провадження № 22-ск/824/41/2020

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кравець В.А.

за участю секретаря судового засідання - Парфенюк В.А.

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркент»

заінтересована особа- Товариство з обмеженою відповідальністю «КПД»

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркент» - Андебури Антона Івановича

про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 21 травня 2020 року у справі №7/2020 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КПД» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркент» про стягнення 35 176,91 Євро, -

В С Т А Н О В И В:

14 вересня 2020 року представник ТОВ «Маркент» - Андебура А.І. звернувся до Київського апеляційного суду із заявою, в якій просить скасувати рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 21 травня 2020 року по справі №7/2020.

В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у м. Києві від 21 травня 2020 року у справі №7/2020, прийнятим у складі одноособового арбітра Бєлоусова П.І. та ухваленим у порядку, визначеному Регламентом МКАС, затвердженим рішенням Президіума Торгово-промислової палати України №25(6) від 27 липня 2017 року, задоволено у повному обсязі позовні вимоги ТОВ «КПД» до ТОВ «Маркент» та стягнуто з останнього на користь позивача заборгованість за договором поставки у розмірі 38 736,20 Євро, у тому числі штрафні санкції та витрати на правову допомогу.

Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 21 травня 2020 року по справі №7/2020 набрало законної сили з дати його постановлення.

З указаним рішенням ТОВ «Маркент» не погоджується та вважає його таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору.

Вказує, що за умовами контракту №130419 від 17 вересня 2018 року, укладеного між сторонами по справі, ТОВ «КПД» зобов`язалося виготовити і поставити товар, а ТОВ «Маркент» прийняти і оплатити вказану поставку.

Пунктом 9.2 контракту №130419 від 17 вересня 2018 року передбачено арбітражне застереження, в якому зазначено, що у разі, якщо сторони не можуть вирішити виниклі суперечності і прийти до згоди, будь-яка суперечка, що виникає з цього контракту або у зв`язку з ним, підлягає передачі для розгляду і остаточного її вирішення міжнародному комерційному арбітражному суду при Торгово-промисловій палаті України, рішення якого буде остаточним і обов`язковим для обох сторін.

Стверджував, що загальна вартість поставленого товару по п`ятнадцяти інвойсам становить 86 927,99 Євро, проте ТОВ «Маркент» за період з 17 січня 2019 року по 25 вересня 2019 року перераховано 80 444,56 Євро, з яких платіж від 17 січня 2019 року на суму 26 000 Євро (відповідно до платіжного доручення №604) здійснено на виконання умов іншого контракту №ST 2012/01/10 від 01 жовтня 2012 року, укладеного між ТОВ «КПД» і ТОВ «Сатрапс».

Згідно умов додаткової угоди № 15 до контракту №ST 2012/01/10 від 10 січня 2012 року, яка не містить арбітражного застереження, ТОВ «Маркент» може здійснювати розрахунок за поставлений відповідно до даного контракту товар.

Звертає увагу суду на те, що підписанням зазначеної додаткової угоди жодних інших зобов`язань, окрім можливості оплати поставленого товариству з обмеженою відповідальністю «Сатрапс» товару, ТОВ «Маркент» на себе не приймало.

З огляду на вказане, стверджує, що оскільки ТОВ «Маркент» не є стороною контракту №ST 2012/01/10 від 10 січня 2012 року, то рішення МКАС від 21 травня 2020 року по справі №7/2020 винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору щодо неналежного виконання зобов`язань, які передбачені двома різними контрактами, один з яких не містить арбітражного застереження.

09 листопада 2020 року представник позивача ТОВ «КПД» - Покотило М.Б. звернулася до суду із запереченнями (поясненнями), в яких просить відмовити ТОВ «Маркент» у задоволенні заяви про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду від 21 травня 2020 року №7/2020, залишити вказане рішення без змін, а також покласти на заявника судові витрати у розмірі 15 000 грн.

Стверджує, що рішення МКАС №7/2020 приймалося виключно у зв`язку з наявністю спору, спричиненого невиконанням ТОВ «Маркент» умов контракту, укладеного між сторонами від 17 грудня 2018 року.

Посилається на те, що договір ST 2012/01/10 від 01 жовтня 2012 року та його виконання не були предметом заявлених в арбітражному суді позовних вимог, а долучено до справи в якості додаткового доказу на підтвердження того факту, що оплата у розмірі 26 000 Євро не здійснювалась на виконання контракту від 17 вересня 2018 року.

Уважає, що оскільки відповідач брав участь у арбітражному розгляді, був належним чином обізнаний про склад арбітражного суду, мав можливість заявити про порушення процедури оскарження, а саме відсутність компетенції МКАС на розгляд даного спору, тому позиція ТОВ «Маркент», викладена в заяві від 14 вересня 2020 року, не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, що передбачено ст. 4 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та ст. 44 Регламенту МКАС.

Відповідно до частини четвертої статті 454 ЦПК України, заява про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного загального суду за місцезнаходженням арбітражу.

Представник ТОВ «Маркент» у судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених у заяві.

Також заявник у судовому засіданні подав клопотання, в якому просив стягнути з ТОВ «КПД» на користь ТОВ «Маркент» витрати на правову допомогу у розмірі 80 587,61 грн, з яких: 7 887,61 грн - витрати на переклад; 10 000 грн - витрати на представництво в суді; 62 700 грн - «гонорар успіху».

Представник ТОВ «КПД» проти задоволення заяви заперечувала та просила у її задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши заяву разом з доданими до заявиматеріалами, взявши до уваги заперечення представника заінтересованої особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з наступних підстав.

Судом установлено, що 10 листопада 2012 року між ТОВ «КПД» (постачальник) та ТОВ «Сатрапс» (покупець) укладено контракт №ST 2012/01/10, згідно з яким ТОВ «КПД» зобов`язується у порядку та на умовах цього контракту виготовити і поставити ТОВ «Сатрапс» пакети для сміття, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар.

08 травня 2018 року між ТОВ «КПД» (постачальник) та ТОВ «Сатрапс» (покупець) укладено додаткову угоду №15 до контракту №ST 2012/01/10 від 10 січня 2012 року, згідно з якою сторони дійшли згоди, що розрахунки за товар, поставлений на підставі зазначеного контракту, можуть здійснюватися як безпосередньо покупцем ТОВ «Сатрапс», так і третьою особою ТОВ «Маркент».

17 вересня 2018 року між ТОВ «КПД» та ТОВ «Маркент» укладено контракт №130419, за змістом якого ТОВ «КПД» (постачальник) зобов`язується у порядку та на умовах, визначених контрактом, виготовити та поставити покупцеві ТОВ «Маркент» товари як під торговою маркою покупця, так і під торговою маркою постачальника, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товари.

У пунктах 9.2 контракту №ST 2012/01/10 від 10 січня 2012 року та контракту №130419 від 17 вересня 2018 року міститься арбітражне застереження такого змісту: «У разі якщо сторони не можуть вирішити виниклі суперечності і прийти до згоди, будь-яка суперечка, що виникає з цього контракту або у зв`язку з ним, підлягає передачі для розгляду і остаточного її вирішення міжнародному комерційному арбітражному суду при Торгово-промисловій палаті України, рішення якого буде остаточним і обов`язковим для обох сторін. Сторони згодні з тим, що в процесі розгляду і вирішення суперечки застосовується Регламент Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України. Правом, що регулює цей контракт і будь-які правовідносини, пов`язані з ним, є матеріальне право України. Місце проведення засідання Арбітражного суду - м. Київ. Мова арбітражного розгляду - англійська. Розгляд суперечки буде здійснюватися судом у складі одного арбітра, вибір і призначення арбітра здійснюється головою Міжнародного комерційного арбітражного суду України при Торгово-промисловій палаті України».

У зв`язку з неналежним виконанням контрактних зобов`язань, 16 січня 2020 року ТОВ «КПД» звернулось до МКАС при ТПП України з позовною заявою про стягнення з ТОВ «Маркент» 35 176,91 Євро, у тому числі 32 850,04 Євро заборгованості за поставлений товар, 1 642,50 Євро пені та 684,37 Євро 3% річних, а також про відшкодування 1 000 Євро витрат на правову допомогу і по сплаті судового збору.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у м. Києві від 21 травня 2020 року у справі №7/2020, прийнятим у складі одноособового арбітра Бєлоусова П.І. та ухваленим у порядку, визначеному Регламентом МКАС, затвердженим рішенням Президіума Торгово-промислової палати України №25(6) від 27 липня 2017 року, задоволено у повному обсязі позовні вимоги ТОВ «КПД» до ТОВ «Маркент» та стягнуто з останнього на користь позивача заборгованість за договором поставки у розмірі 38 736,20 Євро, у тому числі штрафні санкції та витрати на правову допомогу.

Не погоджуючись з указаним рішенням суду, 14 вересня 2020 року представник ТОВ «Маркент» - Андебура А.І. звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про скасуваня рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 21 травня 2020 року по справі №7/2020, посилаючись на те, що рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору щодо неналежного виконання зобов`язань, які передбачені двома різними контрактами, один з яких не містить арбітражного застереження, оскільки ТОВ «Маркент» не є стороною контракту №ST 2012/01/10 від 10 січня 2012 року.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України або Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо:

1) сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що:

а) одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною: або ця угода є недійсною законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки за законом України; або

б) її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

в) рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або

г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; або

2) суд визначить, що:

а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або

б) арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Аналогічні підстави для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу передбачені також статтею 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Тягар доведення наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається на сторону, яка заперечує проти законності такого рішення.

У даному випадку заявник ТОВ «Маркент» уважає, що рішення винесено щодо спору, що не підпадає під умови арбітражної угоди сторін.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними у зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Арбітражна угода укладається в письмовій формі. Угода вважається укладеною в письмовій формі, якщо вона міститься в документі, підписаному сторонами, або укладена шляхом обміну листами, електронними повідомленнями, якщо інформація, що міститься в них, є доступною для подальшого використання, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням інших засобів електрозв`язку, що забезпечують фіксацію такої угоди, або шляхом обміну позовною заявою та відзивом на позов, в яких одна із сторін стверджує наявність угоди, а інша проти цього не заперечує. Посилання в угоді на документ, що містить арбітражне застереження, є арбітражною угодою за умови, що угода укладена в письмовій формі і це посилання є таким, що робить згадане застереження частиною угоди.

Як зазначалося вище, у пунктах 9.2 контракту №ST 2012/01/10 від 10 січня 2012 року та контракту №130419 від 17 вересня 2018 року міститься арбітражне застереження: «У разі якщо сторони не можуть вирішити виниклі суперечності і прийти до згоди, будь-яка суперечка, що виникає з цього контракту або у зв`язку з ним, підлягає передачі для розгляду і остаточного її вирішення міжнародному комерційному арбітражному суду при Торгово-промисловій палаті України, рішення якого буде остаточним і обов`язковим для обох сторін. Сторони згодні з тим, що в процесі розгляду і вирішення суперечки застосовується Регламент Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України. Правом, що регулює цей контракт і будь-які правовідносини, пов`язані з ним, є матеріальне право України. Місце проведення засідання Арбітражного суду - м. Київ. Мова арбітражного розгляду - англійська. Розгляд суперечки буде здійснюватися судом у складі одного арбітра, вибір і призначення арбітра здійснюється головою Міжнародного комерційного арбітражного суду України при Торгово-промисловій палаті України».

Отже, вказані пункти контрактів є арбітражними застереженнями, які укладені сторонами у письмовій формі з дотриманням вимог статті 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», в яких останні визначили спосіб вирішення спорів між ними - шляхом арбітражу та обрали постійно діючий арбітраж у складі одного арбітру, а саме: МКАС при ТПП України.

Контракти підписані сторонами та в судовому порядку недійсними не визнавались.

Доводи заявника, що рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 21 травня 2020 року винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору є безпідставними з огляду на наступне.

Як убачається зі змісту арбітражного рішення від 21 травня 2020 року, підставою для звернення до суду стало невиконання ТОВ «Маркент» зобов`язань за контрактом №130419 від 17 вересня 2018 року, пунктом 9.2 якого передбачено арбітражне застереження та стороною якого є вказане товариство.

У пункті 2 рішення МКАС при ТПП України від 21 травня 2020 року зазначено, що позовні вимоги засновані саме на контракті №130419 від 17 вересня 2018 року, укладеному між ТОВ «КПД» та ТОВ «Маркент».

Таким чином, арбітражним судом установлено факт порушення умов контракту №130419 від 17 вересня 2018 року, стороною якого є безпосередньо ТОВ «Маркент», та стягнуто з ТОВ «Маркент» заборгованість за неналежне виконання умов саме цього контракту.

Щодо контракту №ST 2012/01/10 від 10 січня 2012 року, то арбітражним судом установлено обставини щодо оплати 17 січня 2019 року ТОВ «Маркент», як третьою особою, товару на суму 26 000 Євро (відповідно до платіжного доручення №604) на виконання умов указаного контракту, укладеного між ТОВ «КПД» і ТОВ «Сатрапс», з метою встановлення наявності та розміру заборгованості за неналежне виконання ТОВ «Маркент» умов контракту №130419 від 17 вересня 2018 року.

Окрім того, як убачається з матеріалів справи, ТОВ «Маркент» під час розгляду справи арбітражним судом посилався на те, що цим товариством підписано контракт №ST 2012/01/10 від 10 січня 2012 року як третьою особою, яка може оплатити товар, а тому, на переконання заявника, останній не приймав на себе зобов`язання про погашення заборгованості ТОВ «Сатрапс» перед ТОВ «КПД». Дані обставини досліджувались арбітражним судом та отримали відповідну правову оцінку.

Заяви про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

За таких обставин, суд загальної юрисдикції не має правових підстав аналізувати правильність застосування арбітражним судом норм матеріального права України при вирішенні спору та переглядати спір по суті.

Відповідно до статті 44 Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, якщо сторона не заявляє у передбачений строк або, якщо такий строк не встановлено, то без невиправданої затримки, заперечення щодо недотримання протягом арбітражного розгляду, який відбувся у МКАС, будь-якого положення цього Регламенту, арбітражної угоди чи застосовних норм законодавства про міжнародний комерційний арбітраж, від яких сторони можуть відступати, вважається, що вона відмовилася від свого права на заперечення.

За змістом положень статті 4 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» сторона, яка знає про те, що яке-небудь положення цього Закону, від якого сторони можуть відступити, або яка-небудь вимога, згідно з арбітражною угодою, не були дотримані, і проте продовжує брати участь у арбітражному провадженні, не заявивши заперечень проти такого недотримання без виправданої затримки, а якщо для цього передбачено будь-який строк, то протягом цього строку, вважається такою, що відмовилась від свого права на заперечення.

Судом установлено, що згідно рішення МКАС при ТПП України від 21 травня 2020 року ТОВ «Маркент» приймало активну участь у розгляді справи, зокрема 25 лютого 2020 року представником товариства подано відзив, 27 квітня 2020 клопотання про призначення відеоконференції та коментарі до додаткових пояснень, 21 травня 2020 року представник товариства приймав участь у судовому засіданні. При цьому, у рішенні МКАС при ТПП України від 21 травня 2020 року відсутні посилання ТОВ «Маркент» на відсутність компетенції у МКАС при ТПП України. Такі дії сторони заявника свідчать про визнання та підтвердження компетенції МКАС на вирішення даного спору.

Отже, ТОВ «Маркент» вважається таким, що відмовився від свого права на заперечення щодо недотримання протягом арбітражного розгляду справи будь-якого положення Регламенту МКАС при ТПП України.

За таких обставин, посилання ТОВ «Маркент» у заяві на те, що рішення арбітражного суду винесено щодо непередбаченого арбітражною угодою спору про неналежне виконання зобов`язань, які передбачені двома різними контрактами, один з яких не містить арбітражного застереження, оскільки ТОВ «Маркент» не є стороною контракту №ST 2012/01/10 від 10 січня 2012 року, є недоведеними та необґрунтованими й не можуть бути підставою для скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 21 травня 2020 року у справі №7/2020 у розумінні статті 459 ЦПК України.

Отже, аргументи ТОВ «Маркент» зводяться фактично до незгоди з рішенням МКАС при ТПП України від 21 травня 2020 року та встановленими арбітражним судом обставинами.

Виходячи з вищевикладеного, суд уважає, що ТОВ «Маркент» не підтвердило існування визначених ст. 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та ст. 459 ЦПК України підстав для скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 21 травня 2020 року у справі №7/2020.

Таким чином, суд доходить висновку, що доводи заявника є необґрунтованими, а тому у задоволенні заяви ТОВ «Маркент» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 21 травня 2020 року у справі №7/2020 слід відмовити.

У запереченнях на заяву про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу представник ТОВ «КПД» - Покотило М.Б. просила стягнути з ТОВ «Маркент» на користь ТОВ «КПД» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн, на підтвердження чого надає копію договору №10/01-20 про надання правової допомоги від 10 січня 2020 року, копію додаткової угоди №2 до договору №10/01-20, рішення учасника №2 АБ «Олександра Федоришина» від 02 вересня 2020 року, копію платіжного доручення №5634 від 29 жовтня 2020 року на суму 15 000 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Під час розгляду справи клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката стороною заявника надано не було.

Оскільки представник ТОВ «КПД» згідно з положеннями статті 81 ЦПК України довела надання правової допомоги у суді у розмірі 15 000 грн, колегія суддів доходить висновку, що за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат, відсутні правові підстави за власною ініціативою зменшити заявлені стороною позивача до відшкодування витрати на правову допомогу, які належно підтверджені.

Указана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.

Таким чином, з ТОВ «Маркент» на користь ТОВ «КПД»підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Маркент» про скасування рішення арбітражного суду, відсутні правові підстави і для задоволення клопотання про стягнення судових витрат.

Керуючись Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж», Регламентом Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, ст.ст. 457, 459, 460 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркент» - Андебури Антона Івановича про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 21 травня 2020 року у справі №7/2020 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КПД» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркент» про стягнення 35 176,91 Євро- відмовити.

Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 21 травня 2020 року - залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркент» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КПД» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Ухвала суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до цього суду.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено «23» листопада 2020 року.

Суддя В.А. Кравець