ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 квітня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/10671/19

Головуючий у першій інстанції - Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/424/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

учасники справи:

позивач за первісним позовом - відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1

відповідач за первісним позовом - позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2

третя особа Служба у справах дітей Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, що діє як орган опіки та піклування

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Коверзнева В.О. від 28 грудня 2019 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, дата складання повного тексту рішення 29 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, в якому просила визначити місце проживання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_3 . Вимоги заявленого позову ОСОБА_3 обґрунтовувала тим, що з лютого 2014 року, після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , вона проживає разом із дочкою ОСОБА_4 і самостійно здійснює її виховання, при цьому ОСОБА_2 , як батько дитини, не приймає участі у вихованні дочки. З 25.07.2019 року дитина перебувала на лікуванні у офтальмологічному відділенні Чернігівської обласної дитячої лікарні, але за день до виписки із лікарні ОСОБА_2 фактично викрав дитину. До 16.08.2019 року дитина перебувала у місті Ніжині, що негативно вплинуло на загальний і психічний стан здоров`я дочки ОСОБА_4 . Після повернення дитини ОСОБА_2 почав висловлювати претензії з приводу проживання дочки разом із ОСОБА_3 , що стало причиною звернення ОСОБА_3 до суду з даним позовом.

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про визначення місця проживання дитини, в якій просив визначити місце проживання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Вимоги заявленого позову ОСОБА_2 обґрунтовував тим, що ОСОБА_3 працює стюардесою у Об`єднаних Арабських Еміратах, при цьому в середньому близько 10 місяців на рік перебуває за кордоном, не займаючись вихованням дочки, яка проживає з батьками ОСОБА_3 . Вказані обставини вплинули на рішення ОСОБА_2 забрати дитину до себе.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 28.12.2019 року позов ОСОБА_3 було задоволено. Судом визначено місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини судом відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду першої інстанції від 28.12.2019 року та визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 - відмовити. Доводи апеляційної скарги вказують, що рішення суду першої інстанції від 28.12.2019 року ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права. Доводи апеляційної скарги зазначають, що висновок суду першої інстанції відносно того, що заробіток ОСОБА_3 дозволяє їй утримувати дочку на належному рівні, а також що ОСОБА_3 щоденно спілкується з дитиною у телефонному режимі, періодично приїздить додому, і таким чином виконує свої батьківські обов`язки, не відповідають обставинам справи. Доводи апеляційної скарги стверджують, що ОСОБА_3 безпосередньо спілкується з дитиною від 5 до 10 діб на квартал року, режим роботи стюардеси не дозволяє їй щоденно спілкуватись з дочкою в телефонному режимі, і за даних обставин дочка не може отримувати від матері належне виховання та розвиток. З посиланням на постанови Верховного Суду у справі №754/14768/15-ц від 13.06.2018 року та у справі №215/4452/16-ц від 18.03.2019 року доводи апеляційної скарги вказують, що в разі зміни способу життя матері, дитина має виключне право в першу чергу проживати з батьком, а не отримувати виховання від діда та баби. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору по суті не прийняв до уваги тих обставин, що за місцем проживання ОСОБА_2 створені належні житлово-побутові умови. Доводи апеляційної скарги стверджують, що ОСОБА_2 вже не є безробітнім та має стабільний заробіток, що підтверджується наказом №16 від 23.01.2020 року начальника Чернігівського зонального відділу Військової служби правопорядку, відповідно до якого ОСОБА_2 з 23.01.2020 року зараховано до списків особового складу Чернігівського зонального відділу Військової служби правопорядку. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує, що в рішенні суду першої інстанції від 28.12.2019 року зазначено, що в ході судового розгляду даної справи дитина висловила бажання проживати разом із матір`ю, при цьому опитування дитини проводилось за відсутності ОСОБА_2 , що перешкодило встановленню об`єктивного бажання дитини.

В судові засідання апеляційного суду ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (а.с.180,197-198), не з`явився.

В судовому засіданні апеляційного суду 27.02.2020 року ОСОБА_3 та її представник адвокат Мороз О.В. просили залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв`язку з її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 28.12.2019 року.

В судовому засіданні апеляційного суду 27.02.2020 року представник третьої особи ОСОБА_7 не вбачала підстав для задоволення вимог апеляційної скарги у зв`язку із обґрунтованістю рішення суду першої інстанції від 28.12.2019 року.

В судове засідання апеляційного суду 13.04.2020 року ОСОБА_3 , її представник, представник третьої особи не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що сторони даного спору є батьками дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

По справі встановлено та не заперечується сторонами, що після розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в лютому 2014 року ОСОБА_3 разом із дочкою переїхала на постійне місце проживання до своїх батьків за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15.01.2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.12.2013 року і до повноліття дитини.

Згідно довідки дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №6 "Крунк" комбінованого типу Славутицької міської ради Київської області від 19.08.2019 року №02-13/64 (а.с.9), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідувала спеціалізовану групу для дітей зі зниженим зором, дошкільного закладу №6 "Крунк" комбінованого типу з 18.05.2015 року по 31.08.2018 року.

За інформацією дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №6 "Крунк" комбінованого типу Славутицької міської ради Київської області (а.с.10), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована смт.Любеч Ріпкинського району Чернігівської області, проживала в АДРЕСА_3 , відвідувала дошкільний заклад "Крунк" з 18.05.2015 року по 31.08.2018 року. Мати дівчинки, ОСОБА_3 приділяла багато уваги вихованню та розвитку дитини. Батько дитини, ОСОБА_2 , участі у вихованні дитини не приймав. За весь період відвідування Кірою дошкільного закладу батько дівчинки жодного разу не з`являвся і не цікавився дитячими досягненнями та успіхами.

Відповідно до довідки Любецького комунального дошкільного навчального закладу "Пролісок" від 30.08.2019 року №01-07/8 (а.с.11), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідувала дитячий садок з 01.08.2014 року по 17.05.2015 року та з 20.02.2019 року по 30.08.2019 року. Батько дитини, ОСОБА_2 , участі у вихованні дитини не приймав, жодного разу не з`являвся ні на батьківські збори, ні на дитячі свята. Вихованням дівчинки займаються мати ОСОБА_3 , бабуся ОСОБА_8 та дідусь ОСОБА_9 .

З довідки Любецького ЗЗСО І-ІІІ ступенів від 30.08.2019 року №143(а.с.13) вбачається, що до 1-го класу Любецького ЗЗСО І-ІІІ ступенів разом з ОСОБА_4 зараховано 10 дітей, які відвідували разом з нею одну групу в дошкільному навчальному закладі "Пролісок".

Згідно довідки Любецького ЗЗСО І-ІІІ ступенів від 30.08.2019 року №114 (а.с.12), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчалась у 1 класі даної школи з вересня місяця 2018 року по лютий місяць 2019 року. За цей час вихованням дитини займались мати, бабуся і дідусь. Батько ОСОБА_2 за цей період у школі не з`являвся, успіхами у навчанні ОСОБА_4 не цікавився, вихованням не займався.

Відповідно до довідки №21 від 22.11.2019 року (а.с.49), ОСОБА_4 , 2012 року народження являється ученицею КДЮСШ м.Славутича Київської області (Україна) на відділенні художньої гімнастики, з 02.10.2019 року по теперішній час.

Згідно довідки Любецької мистецької школи відділу культури і туризму Любецької селищної ради від 21.11.2019 року №26 (а.с.50), учениця 1 класу ОСОБА_4 навчається з 02.09.2019 року по теперішній час в Любецькій мистецькій школі по класу фортепіано.

Відповідно до довідок Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня" Чернігівської обласної ради від 30.08.2019 року №1022/231 та №1337 (а.с.14), ОСОБА_3 на обліку не перебуває, за меддопомогою не зверталась.

З акту обстеження житлово-побутових умов, складеного 07.08.2019 року (а.с.17) вбачається, що за результатами обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , було встановлено, що за даною адресою зареєстровані та проживають: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_3 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати ОСОБА_4 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати ОСОБА_3 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько ОСОБА_3 . На момент обстеження комісія встановила, що батьки ОСОБА_4 розлучені з 06.02.2014 року, з цього часу батько ОСОБА_2 вихованням дочки не займається. Вихованням малолітньої ОСОБА_4 займаються мати, бабуся та дідусь. Дівчинка зарахована до 1 класу Любецького ЗЗСО І-ІІІ ст. за заявою матері. Умови проживання добрі. Для виховання дитини створені такі умови: є окрема світла кімната. В кімнаті є ліжко, облаштоване місце для виконання домашніх завдань та для проведення навчальних занять (стіл, стілець добре освітлення, книги, іграшки, шафа, комод, ноутбук). Небезпечні предмети в кімнаті дитини - відсутні.

За інформацією Комунального некомерційного підприємства "Дитяча поліклініка №1" Чернігівської міської ради від 11.09.2019 року №01-16/778 (а.с.15), дитина ОСОБА_4 , 2012 року народження, перебуває під наглядом КНП "ДП №1" ЧМР з серпня 2019 року. За період з 16.08.2019 року по даний час дитина ОСОБА_4 зверталась: 16.08.2019 року, 20.08.2019 року. 28.08.2019 року стан покращився, дитина не плаче, спілкується, відповідає на запитання. Проходить курс реабілітації у психолога. Рекомендовано продовжити лікування на 14 днів. В поліклініку дитину супроводжували мама та бабуся, батька на прийомі не було.

Згідно висновку психологічної характеристики центру "Відкритий світ" від 16.08.2019 року (а.с.18) у дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент обстеження висковий рівень тривожності, який провокує емоційну нестабільність.

З висновку психологічної характеристики центру "Відкритий світ" від 21.08.2019 року (а.с.19) на момент проведення корекційно-розвиваючої роботи у дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покращилось самопочуття та самосприйняття.

За інформацією Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська обласна дитяча лікарня" Чернігівської обласної ради від 14.11.2019 року №01-06/660 (а.с.51), дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала в офтальмологічному відділенні КНП "Чернігівська обласна дитяча лікарня" ЧОР з 25.07.2019 року по 30.07.2019 року, госпіталізована в плановому порядку. Батько ОСОБА_2 звернувся з приводу стану дитини до лікуючого лікаря вперше в день виписки. Дитина виписана додому з одужанням.

Згідно довідки Ніжинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 Ніжинської міської ради (а.с.22) від 04.04.2016 року №19, ОСОБА_3 працювала в Ніжинської ЗОШ І-ІІІ ступенів №6 вчителем англійської мови з 01.09.2011 року по 29.08.2014 року.

Відповідно до довідки ПП "Славутич-Екологія" від 30.08.2019 року №90 (а.с.24), ОСОБА_3 працювала в ПП "Славутич-Екологія" на посаді асистента адміністратора з 02.06.2014 року по 26.09.2018 року.

Згідно характеристик Ніжинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 Ніжинської міської ради (а.с.23) та ПП "Славутич-Екологія" (а.с.25) ОСОБА_3 за період роботи зарекомендувала себе позитивно.

За інформацією Центру обслуговування працівників, 2-й поверх, EGHQ, А/с 686, Дубай, Об`єднані Арабські Емірати від 01.09.2019 (а.с.21), ОСОБА_3 працює в компанії з 21.09.2018 року. Зараз вона працює на посаді стюардеси ІІ у відділі бортового обслуговування.

Згідно довідки ПрАТ "Готель "Прем`єр Палац" м.Київ №82 від 20.06.2019 року (а.с.61), ОСОБА_2 працює у ПрАТ "Готель "Прем`єр Палац" з 16.04.2019 року на посаді інспектора служби безпеки з позміннім графіком роботи.

З копії акту обстеження умов проживання від 31.07.2019 року (а.с.60) вбачається, що комісією у складі начальника сектору профілактики правопорушень серед неповнолітніх служби у справах дітей ОСОБА_11 та фахівцем з соціальної роботи ОСОБА_12 на підставі повідомлення з Чернігівської обласної лікарні про те, що батько забрав дитину, з метою обстеження умов проживання, утримання та виховання було проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Житло розміщено на п`ятому поверсі п`ятиповерхового будинку, складається з однієї кімнати, кухні, санвузла. Умови проживання задовільні. За адресою проживають: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно висновку органу опіки та піклування Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області щодо розв`язання спору між батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 від 19.12.2019 року №03-05/1222 (а.с.97-99), на підставі статті 161 Сімейного кодексу України, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 18.12.2019 року (а.с.193-194), орган опіки та піклування Любецької селищної ради в інтересах дитини вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_3 .

Судом першої інстанції в ході судового розгляду даної справи було заслухано думку малолітньої ОСОБА_4 з приводу визначення місця її проживання в присутності представника органу опіки та піклування Нечваль А.С., яка має вищу педагогічну освіту (диплом магістра). Як зазначено судом першої інстанції у рішенні від 28.12.2019 року, під час спілкування дитина виявила здатність до висловлення власної думки та її обґрунтування, охоче йшла на контакт із судом та педагогом. Вона повідомила, що дуже любить свою маму і хоче жити з нею за місцем свого теперішнього проживання, де вона має багато друзів і навчається в школі; ОСОБА_14 підтвердила, що постійно спілкується з мамою по телефону, а тому не втрачає з нею емоційного контакту.

Судом першої інстанції в ході судового розгляду даної справи було також заслухано показання свідків (а.с.144-145).

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 28.12.2019 року, задовольняючи заявлені позовні вимоги первісного позову ОСОБА_3 та відмовляючи у задоволенні позовних вимог зустрічного позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із приписів частин 1,2 статті 155, статті 161; ч.2,ч.3 статті 171 Сімейного кодексу України, статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" та фактичних обставин справи.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки оскаржуваного рішення суду першої інстанції не узгоджуються із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 28.12.2019 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив у оскаржуваному рішенні, що виходячи із приписів законодавчих актів, які регламентують спірні правовідносини, при вирішенні спору між батьками щодо місця проживання дитини переважне значення має забезпечення найвищих інтересів дитини, при цьому суд повинен враховувати як ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, так і особисту прихильність дитини до кожного з них, а також вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, зокрема: житлово-побутові умови проживання кожного з батьків, рівень їх матеріального забезпечення тощо.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що висновок суду першої інстанції відносно того, що заробіток ОСОБА_3 дозволяє їй утримувати дочку на належному рівні, а також що ОСОБА_3 щоденно спілкується з дитиною у телефонному режимі, періодично приїздить додому, і таким чином виконує свої батьківські обов`язки, не відповідають обставинам справи. Доводи апеляційної скарги стверджують, що ОСОБА_3 безпосередньо спілкується з дитиною від 5 до 10 діб на квартал року, режим роботи стюардеси не дозволяє їй щоденно спілкуватись з дочкою в телефонному режимі, і за даних обставин дочка не може отримувати від матері належне виховання та розвиток.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для її задоволення, виходячи із наступного. Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 28.12.2019 року, при вирішенні спору про визначення місяця проживання дитини судом було прийнято до уваги документально підтверджені фактичні обставини справи. А саме, за місцем постійного проживання дочки ОСОБА_4 у її матері ОСОБА_3 дитині створено належні житлово-побутові умови. Дитина сторін даного спору проживає у приватному будинку батьків ОСОБА_3 , має у користуванні окрему кімнату, меблі, шкільне приладдя, іграшки та все необхідне для гармонійного фізичного, психологічного та духовного розвитку (а.с.17). Мати дитини ОСОБА_3 за фахом є вчителем іноземних мов, матеріали справи містять в собі позитивні характеристики з місць її роботи (а.с.23,25), ОСОБА_3 не має психічних захворювань і шкідливих звичок (а.с.14). Судом в ході розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини є документально підтвердженими (а.с.21), що на час розгляду справи ОСОБА_3 працює стюардесою в м.Дубаї (ОАЕ), при цьому має достатній заробіток, який дозволяє їй матеріально забезпечувати свою дочку на належному рівні. Судом також встановлено, що режим роботи дозволяє ОСОБА_3 щоденно спілкуватись з дочкою в телефонному режимі та періодично протягом року приїжджати додому, і таким чином підтримувати з дитиною належний психологічний та емоційний зв`язок та виконувати свої батьківські обов`язки. Судом першої інстанції в ході розгляду даної справи також встановлено, що на час розгляду справи батько дитини ОСОБА_2 є безробітним і не має стабільного заробітку; він проживає в м.Ніжині Чернігівської області в службовій однокімнатній квартирі разом із новою дружиною (а.с.60-62). Орган опіки та піклування Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області надав суду висновок про доцільність визначення місцем проживання малолітньої ОСОБА_4 разом із матір`ю ОСОБА_3 (а.с.97-99).

Згідно статті 3 (ч.1) Конвенції про права дитини, 20.11.1989 року, (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), Конвенцію ратифіковано Постановою ВР №789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 28.12.2019 року, приймаючи до уваги, що при вирішенні спору між батьками про визначення місця проживання дитини переважне значення має забезпечення найвищих інтересів дитини, суд при вирішенні даного спору по суті врахував: тривале проживання малолітньої ОСОБА_4 разом із матір`ю ОСОБА_3 у будинку її батьків за адресою: АДРЕСА_2 ; створення ОСОБА_3 за місцем проживання дитини належних житлово-побутових умов і відсутність рівноцінних умов за місцем проживання ОСОБА_2 , який проживає в однокімнатній квартирі, при цьому має намір у найближчий час змінити місце свого проживання, в разі відновлення на військовій службі; відсутність у ОСОБА_2 роботи і стабільного заробітку та фактичну неспроможність забезпечити дитині належне матеріальне утримання; неналежне виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків у період з лютого 2014 року і дотепер та прихильність дитини саме до матері; висловлене дитиною в суді бажання проживати саме з матір`ю за теперішнім місцем проживання, обґрунтоване наявністю комфортних умов проживання та сформованого кола знайомих, що не можна ігнорувати; стать, вік дитини, її міцний природний, психологічний та емоційний зв`язок із матір`ю; сформовані у дитини звички, уподобання та захоплення спортом і музикою, які дитина реалізує саме за місцем свого теперішнього проживання.

За даних обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що визначення місця проживання дитини місцем проживання її батька потягне за собою розірвання міцного психологічного та емоційного зв`язку із матір`ю, призведе до порушення сформованого протягом тривалого часу комфортного для дитини побутового і соціального середовища, що негативно позначиться на її психологічному стані та буде суперечити найвищим інтересам самої дитини.

Доводи апеляційної скарги вказують, що в разі зміни способу життя матері, дитина має виключне право в першу чергу проживати з батьком, а не отримувати виховання від діда та баби.

На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для її задоволення, виходячи із наступного. Працевлаштування ОСОБА_3 на посаду стюардеси не може бути свідченням наявності незворотності змін у способі її життя, що унеможливлюють виконання матір`ю своїх обов`язків по відношенню до дитини. ОСОБА_3 під час допиту судом першої інстанції в якості свідка вказувала на те, що її робота в ОАЕ носить тимчасовий характер, оскільки вона має наміри заробити кошти на придбання власного житла і повернутися додому. Судом першої інстанції в ході судового розгляду даної справи встановлено, що режим роботи дозволяє ОСОБА_3 щоденно спілкуватись з дочкою в телефонному режимі та періодично протягом року приїжджати додому, і таким чином підтримувати з дитиною належний психологічний та емоційний зв`язок та виконувати свої батьківські обов`язки. ОСОБА_2 не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів у розумінні положень статей 77,78,80 ЦПК України на спростування вказаних обставин. Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У п.54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року у справі "Хант проти України" (Заява №31111/04) суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v.Sweden (№2) від 27.11.1992 року, Серія А, №250, ст.35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Приписи статті 141 Сімейного кодексу України регламентують рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини.

Правовий аналіз норм законодавства надає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, при цьому у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив у оскаржуваному рішенні, що виходячи із приписів законодавчих актів, які регламентують спірні правовідносини, при вирішенні спору між батьками щодо місця проживання дитини переважне значення має забезпечення найвищих інтересів дитини, при цьому суд повинен враховувати як ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, так і особисту прихильність дитини до кожного з них, а також вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, зокрема: житлово-побутові умови проживання кожного з батьків, рівень їх матеріального забезпечення тощо.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору по суті не прийняв до уваги тих обставин, що за місцем проживання ОСОБА_2 створені належні житлово-побутові умови. Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для її задоволення, оскільки, як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 28.12.2019 року, при вирішенні даного спору по суті судом встановлено, що ОСОБА_2 проживає в м.Ніжині Чернігівської області в службовій однокімнатній квартирі разом із новою дружиною. Приймаючи до уваги, що при вирішенні спору між батьками щодо місця проживання дитини переважне значення має забезпечення найвищих інтересів дитини, судом першої інстанції враховано створення ОСОБА_3 за місцем проживання дитини належних житлово-побутових умов і відсутність рівноцінних умов за місцем проживання ОСОБА_2 , який проживає в однокімнатній квартирі, при цьому має намір у найближчий час змінити місце свого проживання, в разі відновлення на військовій службі.

Доводи апеляційної скарги стверджують, що ОСОБА_2 вже не є безробітнім та має стабільний заробіток, що підтверджується наказом №16 від 23.01.2020 року начальника Чернігівського зонального відділу Військової служби правопорядку, відповідно до якого ОСОБА_2 з 23.01.2020 року зараховано до списків особового складу Чернігівського зонального відділу Військової служби правопорядку (а.с.168).

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для задоволення вимог зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції відносно того, що визначення місця проживання дитини місцем проживання її батька потягне за собою розірвання міцного психологічного та емоційного зв`язку із матір`ю, призведе до порушення сформованого протягом тривалого часу комфортного для дитини побутового і соціального середовища, що негативно позначиться на її психологічному стані та буде суперечити найвищим інтересам самої дитини.

Відповідно до приписів ч.2,ч.3 статті 89 ЦПК України, яка регламентує оцінку доказів, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує, що в рішенні суду першої інстанції від 28.12.2019 року зазначено, що в ході судового розгляду даної справи дитина висловила бажання проживати разом із матір`ю, при цьому опитування дитини проводилось за відсутності ОСОБА_2 , що перешкодило встановленню об`єктивного бажання дитини.

На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для задоволення вимог зустрічного позову ОСОБА_2 , виходячи із наступного.

За приписами частин другої, третьої статті 171 Кодексу дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном; суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Згідно статті 12 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Судом першої інстанції в ході судового розгляду даної справи було заслухано думку малолітньої ОСОБА_4 з приводу визначення місця її проживання в присутності представника органу опіки та піклування Нечваль А.С., яка має вищу педагогічну освіту (диплом магістра). Як зазначено судом першої інстанції у рішенні від 28.12.2019 року, під час спілкування дитина виявила здатність до висловлення власної думки та її обґрунтування, охоче йшла на контакт із судом та педагогом. Вона повідомила, що дуже любить свою маму і хоче жити з нею за місцем свого теперішнього проживання, де вона має багато друзів і навчається в школі; ОСОБА_14 підтвердила, що постійно спілкується з мамою по телефону, а тому не втрачає з нею емоційного контакту.

Як вбачається із журналу судового засідання суду першої інстанції від 20.12.2019 року (а.с.117-118), судом першої інстанції було заслухано думку малолітньої ОСОБА_4 з приводу визначення місця її проживання в присутності представника органу опіки та піклування Нечваль А.С., яка має вищу педагогічну освіту (диплом магістра). При цьому висловлення дитиною власної думки було проведено в обстановці суду, яка виключала вплив на дитину зацікавлених осіб.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 28.12.2019 року відносно того, що проживання дитини сторін даного спору ОСОБА_4 з матір`ю буде відповідати найкращому забезпеченню інтересів дитини та відповідає принципу ''найкращих інтересів дитини'', що є пріоритетним при вирішенні даної справи. ОСОБА_2 не надано суду переконливих доказів відносно того, що проживання дочки ОСОБА_4 разом з ним буде найкраще відповідати інтересам дитини.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 28.12.2019 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом в ході розгляду даної справи.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 28 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 13.04.2020 року.

Головуючий: Судді: