ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8518/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2020 р. м. Київ

Суддя Дарницький районний суд м. Києва Заставенко М.О., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Одночасно з поданням позовної заяви позивач подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 ; заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо вказаної квартири; накласти арешт на транспортний засіб марки Hyundai, модель Tucson, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , 2008 року випуску, сірого кольору; заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо вказаного транспортного засобу.

На обґрунтування клопотання послався на те, що відповідач неодноразово заявляв їй, що він здійснить продаж майна без її погодження, так як все майно зареєстровано лише на його ім`я; відповідач, не маючи наміру ділити майно, збирається відчужити спільне майно на користь третіх осіб, та невжиття заходів забезпечення позову фактично утруднить виконання рішення суду в справі про поділ майна подружжя чи зробить неможливим виконання рішення суду. Оригінали документів на зазначений транспортний засіб знаходяться у відповідача та він є титульним власником як транспортного засобу, так і квартири, то в неї існує гостре припущення та наявна загроза того, що відповідач може відчужити, передати третім особам за довіреністю або закласти спірне майно, що є об`єктом спільної сумісної власності без її згоди, маючи на меті уникнути поділу спірного майна подружжя.

Сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Суд, дослідивши заяву та надані до неї матеріали, матеріали позовної заяви, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та на автомобіль марки Hyundai, модель Tucson, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 . На це майно позивач вказує як на спільну сумісну власність подружжя, оскільки вказане майно придбане в період шлюбу та спільні гроші, проте право власності оформлене в розмірі 1 частки на відповідача.

Сторони уклали шлюб 07.11.2008, який рішенням суду від 21.04.2020 розірваний.

Спірна квартира на праві приватної власності у розмірі части 1 зареєстрована на ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.08.2016.

Спірний автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрації транспортного засобу зареєстрований на ОСОБА_2 .

Як зазначає позивач в добровільному порядку поділити спільно нажите майно сторони не змогли, а відповідач заявляє їй, що здійснить його продаж.

Отже, з доданих до позовної заяви документів вбачається, що під час шлюбу сторони набули у власність заявлене до поділу майно, оскільки правовстановлюючі документи на спірне майно оформлені на відповідача, існує ризик відчуження ним вказаного майна на користь третьої особи, оскільки як вбачається з позовної заяви, в добровільному порядку консенсусу подружжя не досягло.

Суд, дослідивши матеріали справи та поданої заяви, враховуючи підстави, предмету позову, дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру та автомобіль може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, в разі його задоволення, а також унеможливити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернувся до суду, а тому заява в частині є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки вказаний захід є співмірним з позовними вимогами.

В частині вимог про заборону іншим особам вчиняти буд-які дії щодо вказаного транспортного засобу, суд вважає їх зайвими, з урахування накладення арешту на майно.

З врахуванням ч. 8 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Суд не вбачає підстав вимагати від позивача зустрічного забезпечення, оскільки обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 151 - 153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності - до набрання законної сили рішенням суду по суті спору.

Накласти арешт на автомобіль марки Hyundai, модель Tucson, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності - до набрання законної сили рішенням суду по суті спору.

В решті вимог заяви відмовити.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . взят на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Київського апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Підтвердження виконання ухвали направити на адресу суду (м. Київ, вул. Кошиця, 5-А, судді Заставенко М.О., справа № 753/17874/20).

Суддя: М.О. Заставенко