ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1299/20 Справа № 694/1842/18
УХВАЛА

17 листопада 2020 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.

секретаря: Анкудінова О. І.

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

третя особа: державний нотаріус Звенигородської державної нотаріальної контори Шалденко Лариса Василівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Звенигородської державної нотаріальної контори Шалденко Лариса Василівна про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину в процесі розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 01 червня 2020 року у даній справі,

в с т а н о в и в :

У провадженні Черкаського апеляційного суду знаходиться вище зазначена справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 01 червня 2020 рокуу ній.

Водночас, зміст апеляційної скарги містить клопотання про витребування у Звенигородського районного суду Черкаської області письмових доказів, а саме: справи № 694/1465/19, провадження № 1-кс/694/738/19 від 02 вересня 2019 року; справи № 694/2027/19 провадження № 1-кс/694/917/19 від 25 листопада 2019 року

Крім того, апеляційна скарга ОСОБА_1 містить клопотання про витребування зі слідчого відділу Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області кримінальних проваджень, як письмових доказів, а саме ЄРДР № 0000752 ч. 1 ст. 358 КК України від 03 вересня 2019 року, «про те, що працівники Хлипнівської сільської ради Звенигородського району видали довідку № 649 від 11 вересня 2006 року з ознаками її підробки», ЄРДР № 0001018 ч. 1 ст. 190 КК України від 27 листопада 2019 року, «проте, що в листопаді 2012 року, зловживаючи довірою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_3 , шляхом шахрайства, заволоділи будинком за адресою АДРЕСА_1 » для ознайомлення суду.

Розглянувши заявлене клопотання, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу в межах заявлених вимог в суді першої інстанції, та доказів, які були подані до суду першої інстанції.

Частиною 3 ст. 367 ЦПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частиною 3 ст. 182 ЦПК України визначено, що, зокрема, клопотання подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадку, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено він встановлюється судом.

Вирішуючи заявлене клопотання судом також враховується наступне.

Так, у відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обставини справи, які за законом (як нормами матеріального права, так і процесуального права) мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Зокрема, на підтвердження факту вчинення конкретними особами кримінальних правопорушень, а саме підробки, передбаченої ч. 1 ст. 358 КК України, та шахрайства, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, єдиним допустимим доказом може бути лише вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, і відповідно, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено висновок, ухвалу або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ст. 82 ЦПК України, яка регламентує підстави звільнення під доказування).

За ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84, 83 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України.

Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи викладене, наведені вимоги закону, розглянувши приведене клопотання ОСОБА_1 , колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення.

При цьому, наголошує і на тому, що матеріали справи містять в тому числі і копії документів про витребування яких завлено ОСОБА_1 , що були надані нею безпосередньо до суду першої інстанції в процесі судового розгляду, для перевірки доводів сторін, повного та об`єктивного розгляду справи (зокрема, ухвали суду: від 02.09.2019 справа № 694/1465/19, провадження № 1-кс/694/738/19; від 25.11.2019 справа № 694/2027/19, провадження № 1-кс/694/917/19 т. 2 а.с. 43, 47).

Керуючись ст. 84, 367 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 23 листопада 2020 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко