Провадження № 2/522/6871/20
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

04 листопада 2020 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Бондар В.Я., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту належності заповіту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 30.10.2020 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Одеської міської ради про встановлення факту належності заповіту.

Позивач просить встановити, що заповіт від імені ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єлькіним О.М. 07.10.2014 року з реєстровим №1461 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог відзначено, що ОСОБА_3 не може оформити спадщину, оскільки в заповіті допущено помилку. Також вказує, що нотаріусом йому рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності заповіту. Позивач посилається на ст. 315 ЦПК України.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у даній справі, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Тобто, законодавець пов`язує необхідність дотримання відповідності вимог заявника формі звернення до суду, яка обрана цим заявником.

Згідно ч.2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:

1) наказного провадження;

2) позовного провадження (загального або спрощеного);

3) окремого провадження.

Тобто, законодавець визначив три різні форми цивільного судочинства та передбачив для них певну форму звернення та змістовне наповнення.

Зокрема, у разі звернення особи до суду в порядку позовного провадження, на заявника покладається необхідність подати до суду позовну заяву, з дотриманням вимог, які передбачені статями Розділу ІІІ (Позовне провадження) ЦПК України .

У разі ж звернення до суду, в порядку Глави 6 ч.2 ст.315 ЦПК України, особа має подати до суду заяву, з дотриманням вимог, які передбачені статтями Розділу IV (Окреме провадження) ЦПК України.

В даному випадку, ОСОБА_1 , звертається до суду з позовною заявою, з посиланням на дотримання нею вимог статей Розділу ІІІ (Позовне провадження) ЦПК України, однак заявляє вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення відповідно до ст. 315 ЦПК України, яка знаходиться в Розділі IV (Окреме провадження) ЦПК України, що свідчить про відсутність відповідності форми звернення до суду (позовна заява) її змістовному наповненню, яке має бути викладене у формі заяви в порядку окремого провадження, що в свою чергу унеможливлює розгляд позовних вимог ОСОБА_1 за правилами позовного провадження.

Статтею 185 ЦПК України передбачено випадки повернення позовної заяви позивачеві.

Відтак, суддя, враховуючи положення ч.9 ст. 10 ЦПК України, вважає, що помилковість вибору ОСОБА_1 форми звернення до суду у вигляді позовної заяви в порядку позовного провадження з вимогами, які передбачають звернення до суду з заявою в порядку окремого провадження, змушує суд повернути позову заяву позивачеві, та роз`яснити їй її право на звернення до суду з подібними вимогами з заявою в порядку окремого провадження з дотримання усіх, передбачених ЦПК України (Розділ IV) вимог.

Керуючись ст.ст. 13, 19, 185, 258, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту належності заповіту повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу її право повторного звернення до суду з подібними вимогами, з дотримання правил, встановлених для окремого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Суддя В.Я.Бондар