Постанова

Іменем України

09 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 687/659/19

провадження № 61-955св20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Промінь Галичина»,

відповідачі: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Поділля»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Поділля» на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 26 вересня 2019 року у складі судді Горобець Н. О. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Корніюк А. П., П`єнти І. В., Талалай О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Промінь Галичина» (далі - ТОВ «Промінь Галичина») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Поділля» (далі - ТОВ «Мрія Фармінг Поділля») про визнання недійсним договору оренди землі.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 02 грудня 2009 року між товариством та ОСОБА_2 був укладений договір оренди земельної ділянки № 98, за умовами якого ОСОБА_2 передала в оренду належну їй на праві власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,6324 га, кадастровий номер :05:004:0108, яка розташована на території Кормильчанської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, строком на десять років. Договір зареєстровано у Чемеровецькому районному відділі Хмельницької регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» 31 травня 2010 року за № 02.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, її спадкоємцем є донька ОСОБА_1 , яка 27 листопада 2015 року уклала договір оренди вказаної земельної ділянки із ТОВ «Мрія Фармінг Поділля», про що товариству стало відомо у лютому 2018 року при підготовці документів для перереєстрації права оренди.

Посилаючись на те, що договір оренди спірної земельної ділянки, укладено між відповідачами під час дії договору оренди цієї ж земельної ділянки № 98 від 02 грудня 2009 року, що порушує права орендаря, ТОВ «Промінь Галичина» просила визнати такий договір недійсним.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 26 вересня 2019 року позов задоволено. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки № 51, укладений 27 листопада 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мрія Фармінг Поділля» щодо земельної ділянки площею 1,6324 га, кадастровий номер :05:004:0108, яка розташована на території Кормильчанської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, зареєстрований у Реєстраційній службі Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області 22 грудня 2015 року за № 12757499.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки, укладений між відповідачами під час дії договору оренди землі, укладеного із позивачем, що порушує його права як орендаря земельної ділянки та в силу положень статей 203, 215 ЦК України є недійсним.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 16 грудня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Мрія Фармінг Поділля» залишено без задоволення, рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 26 вересня 2019 року залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого суду, який всебічно та повно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, унаслідок чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У січні 2020 року ТОВ «Мрія Фармінг Поділля» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано положення статей 261, 267 ЦК України та не застосовано наслідки пропуску строку позовної давності позивачем при зверненні до суду з даним позовом, про що відповідачем було заявлене відповідне клопотання та не відмовлено в задоволенні позову з цих підстав. При цьому, судами протиправно не взято до уваги, що всі ризики вчинення чи не вчинення відповідної дії покладаються в даному випадку саме на позивача, який однозначно мав змогу бути обізнаним про наявність оспорюваного договору оренди землі з грудня 2015 року, проте своїм правом не скористався, внаслідок чого пропустив строк позовної давності щодо оскарження договору оренди землі, укладеного між відповідачами.

Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У поданому 25 лютого 2020 року відзиві, ТОВ «Промінь Галичина» просить касаційну скаргу ТОВ «Мрія Фармінг Поділля» залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, посилаючись на те, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, а переважно зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень касаційного суду. Крім того, враховуючи факт існування гарантованого права оренди щодо земельної ділянки та фактичний її обробіток і сплату орендної плати, позивач не знав і не зобов`язаний був вчиняти дії по перевірці існування вже зареєстрованого права оренди землі.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ТОВ «Мрія Фармінг Поділля» здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що 02 грудня 2009 року між ТОВ «Промінь Галичина» та ОСОБА_2 був укладений договір оренди землі № 98, згідно якого ОСОБА_2 передала в оренду позивачу належну їй на праві власності земельну ділянку площею 1,6324 га, кадастровий номер :05:004:0108, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кормильчанської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області.

Вказаний договір зареєстровано у Чемеровецькому районному відділі Хмельницької регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» 31 травня 2010 року за № 02.

Відповідно до пункту 3.1 договору оренди земельної ділянки від 02 грудня 2009 року № 98 цей договір діє з моменту його державної реєстрації та укладений сторонами строком на десять років.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, спадщину після її смерті прийняла донька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 06 липня 2013 року.

27 листопада 2015 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Мрія Фармінг Поділля» договір оренди земельної ділянки № 51, за умовами якого передала в оренду відповідачу ту саму земельну ділянку площею 1,6324 га, кадастровий номер :05:004:0108, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кормильчанської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, й цей договір 22 грудня 2015 року зареєстровано у Реєстраційній службі Городоцького районного управління юстиції за № 12757499.

17 квітня 2019 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Промінь Галичина» додаткову угоду до договору оренди землі № 98 від 02 грудня 2009 року, відповідно до якої визначено строк дії договору до 31 грудня 2029 року.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За правилами частини п`ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі»право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми.

Разом з тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації.

Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року у справі № 6-643цс16.

Строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 587/2110/16-ц (провадження № 14-25цс19).

Встановивши, що договір оренди землі № 51 від 27 листопада 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Мрія Фармінг Поділля» під час дії договору оренди землі від 02 грудня 2009 року, який укладено між ОСОБА_2 , спадкоємцем якої є ОСОБА_1 та позивачем ТОВ «Промінь Галичина», суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що одна і та ж сама земельна ділянка не може бути об`єктом оренди двох договорів.

Доводи касаційної скарги щодо незастосування судами строку позовної давності на увагу не заслуговують, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням наведеного та на підставі статті 261 ЦК України початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Судами встановлено,що ТОВ «Промінь Галичина» про існування оспорюваного договору оренди землі стало відомо у лютому 2018 року, а позов подано у травні 2018 року, отже строк позовної давності позивачем при зверненні до суду з даним позовом не пропущено.

Таким чином, доводи ТОВ «Мрія Фармінг Поділля», наведені в обґрунтування касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, проте суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів та їх переоцінювати згідно з положеннями статті 400 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ухвалені у справі судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваній частині - без змін.

Судові рішення в частині стягнення судових витрат сторонами не оскаржуються, а тому в цій частині Верховним Судом не переглядається.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Поділля» залишити без задоволення.

Рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 26 вересня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко