ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1739/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/834/20 Категорія: Марцішевська О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне управління №3» на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 26 серпня 2020 року, ухваленого у складі судді Марцішевської О.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне управління №3» про визнання протиправним та скасування розпорядження та за об`єднаним позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне управління №3» про визнання протиправним та скасування наказів, повний текст рішення складено 31 серпня 2020 року -

в с т а н о в и в :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне управління №3» про визнання протиправним та скасування розпорядження.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси розглядається цивільна справа №712/6419/19 за його позовом до відповідача про зобов`язання видати ОСОБА_1 довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за формою відповідно до Додатку №5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Під час розгляду цивільної справи №712/6419/19 відповідач надав до суду розпорядження №1 від 16 грудня 2019 року «Про скасування запису в трудовій книжці» (далі Розпорядження), яким визнає недійсним запис №12а в трудовій книжці позивача про переведення його з 01 березня 1988 року на посаду монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій.

Вважає таке розпорядження протиправним, оскільки воно не відповідає наказу №15 від 25 лютого 1988 року, в якому пунктом 7 передбачено переведення ОСОБА_1 монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій з 01 березня 1988 року.

Розпорядження прийняте з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, а саме пунктів 2.5, 2.6, 2.9.

На підставі викладеного позивач просив суд визнати протиправним та скасувати розпорядження №1 від 16 грудня 2019 року «Про скасування запису в трудовій книжці», видане Приватним акціонерним товариством «Будівельно-монтажне управління №3».

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне управління №3» про визнання протиправним та скасування наказів.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси розглядається цивільна справа №712/6419/19 за його позовом до відповідача про зобов`язання видати ОСОБА_1 довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за формою відповідно до Додатку №5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Під час розгляду цивільної справи №712/6419/19 представнику позивача було вручено не отриманий позивачем лист з наказами одного і того ж змісту але із різними номерами №48-к та №22 від 16 грудня 2019 року «Про скасування п.7 наказу №15 від 25 лютого 1988 року».

Вважає такі накази протиправними, оскільки вони прийняті відповідачем виключно як спосіб дискредитації доказу по справі №712/6419/19, а саме запису у трудовій книжці позивача та не бажанням у майбутньому відшкодувати Пенсійному фонду України витрати на виплату пенсії за пільговим списком №2, на яку претендує позивач.

Посилаючись на ст. 32 КЗпП України стверджує, що для того, щоб підтвердити переведення з посади електрослюсаря на посаду монтажника стальних та залізобетонних конструкцій необхідна була згода ОСОБА_1 , докази існування такої згоди ПАТ «Будівельно-монтажне управління №3» не надало.

Пункт 7 оскаржуваних наказів був виконаний, тобто вичерпав свою дію фактом виконання, тому не може бути скасований чи змінений особою, що його видала після виконання.

На підставі викладеного позивач просив суд визнати протиправним та скасувати Наказ від 16 грудня 2019 року «Про скасування п.7 наказу №15 від 25 лютого 1988 року» №22 та Наказ від 16 грудня 2019 року «Про скасування п.7 наказу №15 від 25 лютого 1988 року» №48-к.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 лютого 2020 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне управління» про визнання протиправним та скасування наказів, об`єднано цивільну справу №712/1320/20 в одне провадження з цивільною справою №712/834/20 за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне управління №3» про визнання протиправним та скасування розпорядження. Об`єднаній справі присвоєно номер 712/834/20.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 26 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 до ПрАТ «Будівельно-монтажне управління №3» про визнання протиправним та скасування розпорядження задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження №1 від 16 грудня 2019 року «Про скасування запису в трудовій книжці», видане ПрАТ «Будівельно-монтажне управління №3».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Визнано протиправним та скасовано наказ №22 від 16 грудня 2019 року «Про скасування п.7 наказу №15 від 25 лютого 1988 року» та наказ №48-к від 16 грудня 2019 року «Про скасування п.7 наказу №15 від 25 лютого 1988 року».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що видачу наказів та розпорядження здійснено не у спосіб та порядку визначеного п. 2.6 Інструкції №58, оскільки належним способом усунення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення є безпосередньо внесення у трудову книжку відповідного запису про виправлення, а не видача розпорядчого документу про скасування запису у трудовій книжці та її виправлення.

Спірними наказами відповідачем частково скасовано наказ №15-к від 25 лютого 1988 року, прийняття якого самим відповідачем заперечується з посиланням на не підписання керівником. Разом з тим, внести зміни чи скасувати кадровий наказ має право лише те підприємство, яке його видало. При цьому у наказі має бути чітко визначена мета, завдання та причина його створення для фіксації конкретних умов трудового договору. Формування пунктів кадрового наказу має відповідати нормам КзпП або іншим нормативно-правовим актам.

Розпорядження та накази видані без посилання на норми КЗпП та після припинення трудових відносин між сторонами, а тому не відповідають вимогам трудового законодавства, оскільки будь-яке регулювання трудових відносин після їх припинення не допускається.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, приватне акціонерне товариство «Будівельно-монтажне управління№3» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 серпня 2020 року по справі №712/834/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що факт виконання позивачем з 01 березня 1988 року робіт монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій документально не підтверджений.

Згідно наказів №24-к від 11 липня 1988 року, №27-к від 01 серпня 1988 року, №33-к від 12 вересня 1988 року, №38-к від 14 листопада 1988 року позивач направлявся у відрядження як електрослюсар 4 розряду, що підтверджує позицію відповідача, і спростовує факт переведення позивача на посаду монтажника.

Запис №12а про переведення ОСОБА_1 01 березня 1988 року монтажником стальних залізобетонних конструкцій 4 розряду здійснено в трудовій книжці позивача на підставі наказу №15-к від 25 лютого 1988 року, такий запис було зроблено після запису про його звільнення в 2003 році.

Документ, в якому дописано запис про переведення позивача на інші посаду не є кадровим, а тому регулювати трудові відносини він не може, відповідно і спірні розпорядження та накази не містять посилання на норми Кодексу законів про працю України, так як не регулюють трудові відносини, а лише встановлюють факт недійсності записів та усувають неправильний запис.

Усі кадрові накази за 1988 рік підшиті в книзі наказів за 1988 рік з номеру 1-к по номер 42-к в хронологічному порядку. Кадровий наказ №15-к за 1988 рік не містить відомостей про переведення електрослюсаря ОСОБА_1 монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій та датований 19 квітнем 1988 року, в якому 10 пунктів, кожен з яких відноситься до конкретної кадрової дії та підписаний начальником БМУ-3 ОСОБА_2 .

Наявний в матеріалах справи наказ, на підставі якого зроблено запис в трудовій книжці позивача не підписаний керівником БМУ-3 Носовим В.В., а значить не був виданий керівником підприємства, не набрав чинності і не міг фіксувати зміну умов трудового договору ОСОБА_1 , а тому не відповідає нормам трудового законодавства, а лише фіксує недостовірні дані, які не відповідають дійсності та доказують протиправні домовленості позивача з інспектором відділу кадрів.

Судом було визнано, що відповідач керувався п. 2.6 та 2.9 Інструкції №58, якою передбачено внесення виправлень на підставі розпорядчих документів підприємства , однак всупереч цим фактам не визнав розпорядчі документи відповідача належним способом усунення неправильного запису.

У 2006 році було звільнено інспектора відділу кадрів ОСОБА_3 , тому відповідач не може після припинення трудових відносин з нею притягнути її до відповідальності, з цих же обставин і не може отримати від неї пояснення, як свідок по справі вона також не залучалась.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Формою фіксації умов трудового договору , а також зміни таких умов є накази чи розпорядження власника або уповноваженого органу.(стаття 24 КЗпП України)

Згідно статті 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації.

Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16 грудня 2019 року приватним акціонерним товариством «Будівельно-монтажне управління №3» було видано розпорядження №1 «Про скасування запису в трудовій книжці», де зазначено, що у зв`язку з виявленням недійсного запису в трудовій книжці ОСОБА_1 визнано недійним запис №12а в трудовій книжці ОСОБА_1 про переведення з 01 березня 1988 року монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних. Вирішено зробити відповідне виправлення та скасувати запис №12а в трудовій книжці ОСОБА_1 про переведення з 01 березня 1988 року монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій (а.с. 11).

Порядок ведення трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 № 58 (далі Інструкція).

Згідно з абз. 1 п. 2.4. Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (п. 2.6 Інструкції).

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму (п. 2.8 Інструкції).

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів (п. 2.9 Інструкції).

У розділі «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомості про заохочення» трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: «Запис за N таким-то недійсний». Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: «Запис за N таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі». При зміні формулювання причини звільнення пишеться: «Запис за N таким-то є недійсним» звільнений... і зазначається нове формулювання. У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення. При наявності в трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видається «Дублікат» трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним (п. 2.10 Інструкції).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 «Про трудові книжки працівників» затверджено зразки бланків трудової книжки і вкладиша до неї. Так, розділ «Відомості про роботу» у зразку трудової книжки містить 4 графи. У першій графі зазначається № запису, у другій дата, у третій - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу роботу і звільнення (із зазначенням причин і посиланням на статтю, пункт закону), у четвертій - на підставі чого внесено запис (документ, його дата і номер).

Аналіз вищезазначених правових норм, дає підстави стверджувати, що підставою для внесення підприємством, установою, організацією записів до трудової книжки працівника, зокрема й записів про виправлення, являється відповідний розпорядчий документ (наказ або розпорядження), який фіксує кадрове рішення організаційно-розпорядчого характеру.

Тому, місцевим судом було помилково зроблено висновок про те, що виправлення здійснено відповідачем з порушенням вимог Інструкції.

Не ознайомлення позивачем з оскаржуваним розпорядженням не є підставою для його скасування.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Обґрунтовуючи власні позовні вимоги позивач зазначав, що оскаржуване розпорядження прийняте виключно як спосіб дискредитації запису у трудовій книжці позивача.

Згідно записів у трудовій книжці позивача Наказом від 07 квітня 1986 року №11-к ОСОБА_1 прийнятий на роботу електрослюсарем 4 розряду (а.с. 4-8, 83-85).

Наказом від 01 жовтня 1993 року №35-к ОСОБА_1 переведено монтажником стальних та залізобетонних конструкцій 5 розряду (а.с. 4-8, 83-85).

На підставі Наказу від 14 квітня 2003 року №7-к ОСОБА_1 звільнено з роботи відповідно до п.5 ст.40 КЗпП України (самовільне залишення роботи) (а.с. 4-8, 83-85).

Після запису про звільнення в трудовій книжці під номером №12а внесено запис про переведення ОСОБА_1 01 березня 1988 року монтажником стальних та залізобетонних конструкцій 4 розряду на підставі наказу №15-к від 25 лютого 1988 року (а.с. 4-8, 83-85). При цьому вказаний запис скріплено печаткою ВАТ «Будівельно -монтажне управління №3» «для довідок».

На підтвердження своїх доводів, позивачем надано Наказ №15 від 25 лютого 1988 року, який складається із 6 пунктів виконаних машинописним способом, і пункт №7, виконаний рукописним способом наступного змісту: «Эл. слесаря ОСОБА_1 перевести монтажником стальных и железобетонных конструкций 4 разряда с 01 марта 1988 года. Основание заявление ОСОБА_1 Инспектор ОК (подпись)». На зазначеному тексті наявна печатка відкритого акціонерного товариства «Будівельно-монтажне управління №3» для довідок. Документ не містить підпису начальника СМУ-3 Носова В.В. та Голови ПК Кузьменка Н.К. (а.с. 38).

Державна реєстрація відкритого акціонерного товариства «Будівельно-монтажне управління №3» була здійснена 17 жовтня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серія А00 №152188 (а.с. 39).

Вказані обставини вказують на те, що ні власник, ні уповноважений ним орган такий наказ не видавали і відповідний запис до трудової книжки був внесений безпідставно.

Також це підтверджується і тим, що запис посвідчений печаткою ВАТ «Будівельно -монтажне управління №3» «для довідок», що є порушенням п.4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників згідно якого у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів, а на дату видачі наказу, 25 лютого 1988 року, такого підприємства як ВАТ «Будівельно - монтажне управління №3» взагалі не існувало.

Разом з тим видані відповідачем накази №22 та №48-к від 16 грудня 2019 року «Про скасування п.7 наказу №15 від 25.02.1988 року» є безпідставними, оскільки не може бути скасовано той наказ або його зміст якого не існує.

Окрім цього, зміни до наказу може вносити та особа, яка їх видала, а Приватне акціонерне товариство «Будівельно-монтажне управління №3» наказ №15 від 25 лютого 1988 року не видавало.

Суд першої інстанції вказані вимоги закону та обставини справи не врахував, а тому рішення суду підлягає скасуванню та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне управління №3» задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 26 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне управління №3» про визнання протиправним та скасування розпорядження та за об`єднаним позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне управління №3» про визнання протиправним та скасування наказів скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне управління №3» про визнання протиправним та скасування розпорядження №1 від 16 грудня 2019 року «Про скасування запису в трудовій книжці» - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне управління №3» про визнання протиправним та скасування наказів задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати наказ №22 від 16 грудня 2019 року «Про скасування п.7 наказу №15 від 25 лютого 1988 року» та наказ №48-к від 16 грудня 2019 року «Про скасування п.7 наказу №15 від 25 лютого 1988 року».

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне управління №3 на користь ОСОБА_1 судові витрати пропорційно до задоволених вимог в сумі 840 гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне управління №3» судові витрати пропорційно до відмовлених позовних вимог в сумі 2522 гривни 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 12 листопада 2020 року.

Судді