Справа № 513/788/19
Провадження № 2-о/513/40/20
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Златіної О.І., заявника ОСОБА_1 та його представника адвоката Шевчук К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту постійного проживання на території України,

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2019 року адвокат Шевчук К.М., діючий від імені ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у повнолітньому віці на території України станом на 1991 рік, у тому числі станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Заяву обґрунтував тим, що ОСОБА_1 , уродженець села Успенівка Саратського району Одеської області, був документований паспортом громадянина СРСР, та у зв`язку з втратою радянського паспорта своєчасно не отримав паспорт громадянина України. На теперішній час ОСОБА_1 не має документів, що посвідчують його особу та підтверджують громадянство. Проте, станом на 1991 рік ОСОБА_1 проживав разом зі своєю сім`єю в селі Успенівка Саратського району Одеської області та вів домашнє господарство. Відсутність ідентифікаційних документів не дає можливості ОСОБА_1 отримати статус інваліда, здійснювати трудову діяльність.

Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на отримання паспорта громадянина України.

Заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Шевчук К.М. у судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити. В судове засідання на 04 листопада 2020 року не з`явились. Від представника заявника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 149).

Представник заінтересованої особи - Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду відзив, в якому просив залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду, посилаючись на наявний спір про право. Зокрема послався на те, що заявник не звертався до територіальних підрозділів ГУ ДМС України в Одеській області з заявою встановленого зразка про набуття, прийняття чи встановлення належності до громадянства України, не надав до ГУ ДМС України в Одеській області жодних документів, зазначених у Порядку провадження з заявами і поданнями з питань громадянства України. Отже вважають, що заявник не використав всі можливості для отримання статусу громадянина України та звернення до суду із заявою про встановлення факту є передчасним (а.с.54- 57).

Заслухавши заявника та його представника адвоката Шевчук К.М., свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , дослідивши та оцінивши докази, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Успенівською сільською радою Саратського района Одеської області 22 грудня 1965 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Успенівка Саратського району Одеської області. Його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 6).

З копії свідоцтва про восьмирічну освіту серії НОМЕР_2 , виданого 16 червня 1980 року та з копії атестату про середню освіту серії НОМЕР_3 , виданого 25 червня 1982 року, ОСОБА_1 , який народився в с. Успенівка Саратського району 29 листопада 1965 року, навчався в Успенівській середній школі Саратського району Одеської області та в 1982 році закінчив повний курс середньої освіти (а.с. 7, 8).

Відповідно до витягів з погосподарських книг Успенівської сільської ради Саратського району № 5 за 1983-1985 роки особовий рахунок 419, № 5 за 1986-1988 роки особовий рахунок 410 та № 8 за 1991-1995 роки особовий рахунок 451, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований в АДРЕСА_1 з народження і до листопада 1987 року та працював в колгоспі Росія". В 1987 році вибув у м.Тюмень, в грудні 1983 року призваний на військову службу (а.с. 85-87).

Згідно відповіді Саратського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за № 695 від 28.02.2020 року, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , був призваний на строкову військову службу Саратським районним військоматом 06.12.1983 року (а.с.98).

З довідки від 27.07.2018 за № 1180, виданої виконавчим комітетом Успенівської сільської ради Саратського району, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та до складу його сім`ї входить: мати ОСОБА_2 , 1942 року народження (а.с. 17).

З копії медичної картки та виписного епікризу вбачається, що ОСОБА_1 , 23 роки, с. Успенівка, перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Саратської ЦРЛ з 30.08.1989 р. по 06.10.1989 р. з діагнозом: відкрита ЧМТ, забій головного мозку, осколковий перелом передньої стінки лобної пазухи, велика розтрощена рана голови, носа, губ, перелом кісток носа, перелом верхнього неба. Травма побутова (а.с. 36-37, 38-42).

З виписного епікризу № 4234/648 вбачається, що ОСОБА_1 , 1965 року народження, мешканець АДРЕСА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Саратської ЦРЛ з 31.07.2008 року по 08.08.20088 року з діагнозом: Правостороння пряма, незащемлена, пахова грижа (а.с.43).

Відповідно до інформації Саратського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області від 27.05.2020 року за № 5144-39/5144.1-20, до Саратського РВ ГУ ДМС України в Одеській області звернувся громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з питанням про вирішення належності його до громадянства України. Станом на 24 серпня 1991 року зазначена особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР та був документований паспортом громадянина колишнього СРСР НОМЕР_4 , виданий Саратським РВ УМВС 03.05.1982 року. З його слів він проживає, але не зареєстрований з 1989 року АДРЕСА_1 . Згідно паспорта колишнього СРСР громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований 16.02.1988 року за адресою АДРЕСА_2 (общ). У зв`язку з порушенням клопотання про встановлення належності до громадянства України відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 ЗУ Про громадянство України на підставі заяви на отримання паспорта громадянина колишнього СРСР чи інших документів, що засвідчують особу та належність до громадянства колишнього СРСР громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є особою без громадянства (а. с. 150).

Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною першою ст. 315 ЦПК України передбачено перелік фактів, які встановлюються судом в порядку окремого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України "Про громадянство" особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство та подав заяву про набуття громадянства України, а також його неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Листом Верховного Суду України, від 01 січня 2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 року "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до Закону України "Про громадянство України". Для встановлення факту належності до громадянства України залежно від підстав цього встановлення, предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. У зазначених справах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб. Слід мати на увазі, що питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону України «Про громадянство України", також Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України Про громадянство України", яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Суд вважає, що прийняття рішення про встановлення факту постійного проживання заявника на території України є одним з чинників, потрібних для отримання заявником громадянства України.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Верховний Суд у постанові, від 22.08.2018 у справі № 363/214/17-ц, провадження № 61-15154св18, зазначив, що, у відповідності до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 2235-ІІІ громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Крім того, Верховний Суд у цій же постанові, від 22.08.2018 у справі № 363/214/17-ц, провадження № 61-15154св18, вказав на те, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України.

Ствердження заінтересованої особи про наявність спору про право суд вважає необгрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; установлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, убачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (ч.4 ст.315 ЦПК). Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Отже визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; наявність суперечності, конфлікту, протиборства сторін.

У даному випадку доводи заінтересованої особи стосуються виключно того, що звернення заявника до суду є передчасним.

Отже посилання Управління Державної міграційної служби у відзиві на існування між ним та заявником спору про право не свідчать про наявність такого спору.

Свідок ОСОБА_2 пояснила, що заявник - її син. Він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Успенівка, закінчив Успенівську середню школу в 1982 році, в 1983 році його призвали до армії, звідки він повернувся у 1985 році, працював в колгоспі. В 1987 році син поїхав в м. Кагалим Тюменської області на заробітки, де працював водієм. В 1989 році він приїхав додому у відпустку. На мотоциклі попав в ДТП, сім днів був в Саратській ЦРЛ без свідомості, його лікував травматолог ОСОБА_6 . Після травми поїхати назад на роботу в Тюменську область він вже не міг, оскільки довго лікувався. В Одеській обласній лікарні йому робили пластику носа, який після травми був роздроблений. Син хворіє, працювати не може, однак інвалідність йому не встановлена. З 1989 року заявник проживає в АДРЕСА_1 разом з нею, однак не зареєстрований та не має паспорту громадянина України.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що є односельцем та проживає на одній вулиці з заявником ОСОБА_1 . Знайомий з заявником приблизно з 1981 року, свідок пам`ятає, що в 1989 році заявник потрапив в аварію, в якій отримав тяжку травму голови і з того часу проживає в с.Успенівка Саратського району Одеської області разом з матір`ю.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що проживає по АДРЕСА_3 по сусідству з ОСОБА_1 .Знає заявника з дитинства, оскільки його мати була вчителем свідка. Заявник у 1989 році попав в аварію, тривалий час лікувався, після аварії постійно проживає в с.Успенівка Саратського району Одеської області разом з матір`ю, не працює.

Аналізуючі досліджені докази, суд дійшов висновку про задоволення заяви щодо встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , на території України станом на 1991 рік. Законом не передбачено іншого порядку встановлення зазначеного факту, що надасть можливість заявнику реалізувати свої права.

Керуючись ст. 2-15, 293, 294, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України,суд

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити. Встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Успенівка, Саратського району Одеської області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на території України станом на 1991 рік, у тому числі станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 13 листопада 2020 року.

Суддя А. І. Бучацька