Справа № 545/725/18
Провадження № 2-зз/545/3/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2020 року суддя Полтавського районного суду Полтавської області Стрюк Л.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 01.07.2020 року на розгляд надійшла заява ОСОБА_1 № 545/725/18 ( провадження № 2зз/545/3/20) зняття арешту з майна.

До початку з`ясування обставин, з метою недопущення виникнення у сторін сумнівів в моїй неупередженості та об`єктивності при розгляді заяви, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України заявляю самовідвід від розгляду зазначеної заяви, оскільки під моїм головуванням розглядалась цивільна справа №1625/2186/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя та визнання права власності на нерухоме майно та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання рішень органу місцевого самоврядування та державних актів на землю недійсними, по якій 05.03.2013 року було постановлено рішення.

Враховуючи, що правовідносини, які є предметом спору по цивільній справі №545/725/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку майна колишнього подружжя, в межах якого подана зазначена заява про зняття арешту з майна, безпосередньо пов`язані та випливають з цивільної справи №1625/2186/12, тому заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Визначаючи, чи є суд незалежним, Європейський суд з прав людини звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд Європейський суд з прав людини іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Бєлілос проти Швейцарії», «Очолан проти Туреччини») і застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»).

Згідно п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. Так, при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення.

Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах «розсудливого спостерігача». В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

У зв`язку з вищевикладеним, з метою недопущення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді зазначеної заяви, вважаю, що заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 36 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А :

Задовольнити заяву про самовідвід судді Стрюк Л.І. щодо розгляду заяви № 545/725/18 (провадження №2зз/545/3/20) ОСОБА_1 про зняття арешту з майна.

Заяву ОСОБА_1 про зняття арешту з майна передати на розгляд іншому судді в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л. І. Стрюк