Провадження № 2-н/760/687/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Усатова І. А., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, суддя -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою та просить видати судовий наказ, яким стягнути з боржника заборгованість за житво-комунальні послуги у сумі 26334,96 грн.

Заявник в обґрунтування заявлених вимог вказав, що є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначив що боржник користується вказаним житлом, однак з квітня 2019 по травень 2020 року, боржником послуги не оплачені, у зв`язку із чим, у останньої, перед заявником виникла заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг.

У видачі судового наказу має бути відмовлено, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Статтею 161 ЦПК України передбачено, що заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються, в тому числі, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відносини між споживачем та постачальником житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 1 Закону житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

З матеріалів заяви та додатків до неї вбачається, що власником майна за адресою: АДРЕСА_1 є Акціонерне товариство «Українська залізниця», однак договору оренди укладеного між заявником та боржником, чи іншого документа, що підтверджує право боржника користуватися зазначеним житловим приміщенням до суду не надано.

Також суддею встановлено, що згідно відомостей з реєстру територіальної громади міста Києва, вбачається, що станом на 09.11.2020 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, заявником не надано підтвердження користування вказаним житлом виключно ОСОБА_1 та не враховано, що у вказаному житлі значаться зареєстрованими ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суддя звертає увагу, що вимога про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з однієї особи, при фактичній реєстрації за вказаною адресою декількох осіб, породжує спір про право. Такі вимоги підлягають розгляду в порядку позовного провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Виходячи з цього, у видачі судового наказу має бути відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 163, 165, 166 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Відмовити Акціонерному товариству «Українська залізниця» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: