№ 207/3199/16-ц
№ 2/207/639/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року м. Кам`янське .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді Скиби С.А. , при секретареві Куцевол Л.В. , за участю представника позивача Багмет Д.С. , представника відповідача Куценко В.А. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське справу № 207/3199/16 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми ,

В С Т А Н О В И В

У листопаді 2016 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою , у якій просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 11488 гривень 70 копійок , оскільки 23 липня 2013 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 300 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Відповідач отримав кошти , але своїх зобов`язань у повному обсязі не виконав .

У судовому засіданні представник позивача Багмет Д.С. заявлений позов підтримала повністю та пояснила , що 23 липня 2013 року відповідач ОСОБА_1 уклав договір з банком та підписав анкету-заяву , відповідно до якого отримав кредит у сумі 300 гривень 00 копійок у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку . Відповідач користувався та поповнював картку , але порушив свої зобов`язання у результаті чого виникла заборгованість , яка станом на 30 вересня 2016 року складає 11488 гривень 70 копійок , з яких : заборгованість за кредитом 224 гривні 66 копійок , заборгованість по процентам за користування кредитом 7240 гривень 77 копійок , заборгованість за пенею та комісією 3000 гривень 00 копійок , штраф ( фіксована частина ) 500 гривень , штраф ( процентна складова ) 523 гривні 27 копійок . Останній платіж за кредитним договором відповідач здійснив 2 грудня 2013 року . Позовну заяву було направлено до суду 26 жовтня 2016 року без пропуску позовної давності . Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі .

Представник відповідача ОСОБА_3 заявлений позов визнав частково і пояснив , що в обґрунтування позову позивач вказав , що відповідач ОСОБА_1 уклав договір з АТ «ПриватБанк» . Вважає , що ніякого кредитного договору відповідач ОСОБА_1 з позивачем не укладав . Дійсно у 2013 році відповідач ОСОБА_1 отримав кредит на картковий рахунок , але частина коштів була повернута . Відповідач ОСОБА_1 визнав позов частково , лише в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 224 гривні 66 копійок . Відповідач ОСОБА_1 не знав , який розмір відсотків він повинен сплачувати , оскільки у анкеті-заяві не було зазначено розмір відсотків . Кредитний договір між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 не укладався , була лише підписана анкета-заява . Згідно анкети-заяви ОСОБА_1 отримав кошти , які він не заперечує повернути . У подальшому у судове засідання не явився , письмово просив розглядати справу без його участі .

Суд , вислухавши представника позивача , вивчивши матеріали справи , вважає , що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав .

У судовому засіданні встановлено , що 23 липня 2013 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 300 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку , що підтверджується анкетою-заявою ( а.с. 5 ) .

Згідно ст. 1054 ЦК України 2003 року за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірах та на умовах , встановлених договором , а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти .

Згідно розрахунку заборгованість за кредитним договором на 30 вересня 2016 року складала 11488 гривень 70 копійок , з яких : заборгованість за кредитом 224 гривні 66 копійок , заборгованість по процентам за користування кредитом 7240 гривень 77 копійок , заборгованість за пенею та комісією 3000 гривень 00 копійок , штраф ( фіксована частина ) 500 гривень , штраф ( процентна складова ) 523 гривні 27 копійок ( а.с. 4 ) .

При цьому матеріали справи не містять підтверджень , що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними , підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку , а також те , що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови , зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та зокрема саме у зазначеному в цих документах , що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того , роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку) , яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи .

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг , відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту , надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма , що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору , оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Тому відсутні підстави вважати , що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог , передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов , про які вважав узгодженими банк .

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року по справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) , а відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України : при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права , викладені в постановах Верховного Суду . Окрім цього в ч. 5 , 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено : висновки щодо застосування норм права , викладені у постановах Верховного Суду , є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень , які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт , що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права , викладені у постановах Верховного Суду , враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права .

Тому не підлягають стягненню заборгованість по процентам за користування кредитом 7240 гривень 77 копійок , заборгованість за пенею та комісією 3000 гривень 00 копійок , штраф ( фіксована частина ) 500 гривень , штраф ( процентна складова ) 523 гривні 27 копійок .

Відповідач ОСОБА_1 користувався карткою , отримував кошти банку , про що свідчить розрахунок заборгованості та останній раз погашав заборгованість 2 грудня 2013 року у сумі 200 гривень 00 копійок ( а.с. 4 ) .

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України 2003 року перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії , що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку .

Суд вважає , що дії відповідача по сплаті заборгованості свідчили про визнання ним свого боргу , у відповідності з ч. 3 ст. 264 ЦК України 2003 року перебіг позовної давності з цього часу починається заново .

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання , з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства , зокрема ст. 625 , 1048 ЦК України 2003 року позивачем не пред`являлося .

Згідно ст. 1049 ЦК України 2003 року позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі , визначені родовими ознаками , у такій самій кількості , такого самого роду та такої самої якості , що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку , що встановлені договором .

Доводи представника відповідача про те , що кредитний договір не укладався , спростовуються копією анкети-заяви позичальника , копією фотокартки відповідача при отриманні картки . Відповідач ОСОБА_1 не заперечував , що отримував картку , користувався нею .

Укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети , підписаної сторонами , не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак , враховуючи , що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті , а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України 2003 року , згідно якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги , кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час , що свідчить про порушення його прав , тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів . Таким чином , стягненню підлягає сума фактично отриманих кредитних коштів 224 гривні 66 копійок .

При розподілі судових витрат суд враховує , що позов задоволено частково , тому судові витрати понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених позовних вимог .

Керуючись ст. 525 , 526 , 530 , 1046 - 1050 , 1054 ЦК України 2003 року , ст. 10 , 19 , 81 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В

Заявлений позов задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків : НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» , місцезнаходження : м. Дніпро , вулиця Набережна Перемоги , 50 , ідентифікаційний код юридичної особи : 14360570 , заборгованість за кредитним договором у розмірі 224 гривні 66 копійок , яка складається з : заборгованості за тілом кредиту 224 гривні 66 копійок , судові витрати 26 гривень 95 копійок .

У задоволенні іншої частини позовних вимог Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» відмовити .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя С.А. Скиба