КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції - Сіромашенко Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат у розмірі 325 181,36 грн., -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 про стягнення витрат, в якому просив суд встановити факт порушення ОСОБА_2 умов договору про спільну діяльність від 08 червня 2011 року; стягнути з відповідача витрати у розмірі 325 181,36 грн.; стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Такі вимоги позивач обґрунтовував тим, що 08 червня 2011 року між сторонами було укладено договір про спільну діяльність №б/н, за умовами якого сторони об`єднали майно і зусилля та погодили, що зобов`язались спільно діяти в сфері розробки та виробництва засобів медичного призначення з метою отримання прибутку, шляхом організації контрактного виробництва засобів медичного призначення, проведення реєстрації засобі медичного призначення в Україні та інших країнах світу для подальшої реалізації даних засобів медичного призначення в країнах світу.

Також позивач зазначав що сторони у вказаній справі, укладаючи договір погодили умови відповідальності сторін, які викладені в розділі 10 вказаного договору. Зокрема сторони погодили, « у випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством. Порушення зобов`язань є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язань» п.10.2 Договору.

Також сторони погодили умови вирішення спору між сторонами . Зокрема, пунктом 10.8 Договору передбачено, що усі спори, що пов`язані із цим Договором, його укладенням або такі, що виникають в процесі виконання умов цього Договору вирішуються шляхом переговорів між представниками сторін. Якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору у порядку, визначеному відповідним чинним законодавством.

Позивач вказував, що відповідач у справі, ОСОБА_2 неналежно виконував покладенні на нього вказаним вище договором зобов`язання у зв`язку з чим було порушено права позивача та для відновлення яких, він вимушений був звертатися за допомогою до адвоката магістра Міхаіла Вія ( Чеська республіка) та нести відповідні витрати в розмірі 10102, 00 Євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 23 липня 2020 року становить 325181,36 грн.

У зв`язку з тим, що відповідач в добровільному порядку відмовився відшкодовувати спричинену позивачу матеріальну шкоду, він просив вирішити вказаний спір у судовому порядку.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 серпня 2020 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Свої доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження у зазначені справі дійшов висновку, що спір між ним та відповідачем ОСОБА_2 підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Разом із тим, із яких підстав суд виходив відносячи вказаний спір до господарського судочинства в ухвалі не зазначив.

Апелянт вважає вказаний висновок суду першої інстанції безпідставним. Оскільки договір про спільну діяльність укладений між ним та відповідачем ОСОБА_2 , як фізичними особами. Будь яких посилань на реєстрацію обох учасників вказаного правочину чи будь кого із них підприємцем договір не містить. Вказаний спір виник з приводу неналежного виконання відповідачем ОСОБА_2 як стороною договору та фізичною особою взятих на себе зобов`язань за Договором, а тому вказаний спір не може бути розглянутий в порядку господарського судочинства і підлягає вирішення саме за правилами цивільного процесуального законодавства.

Просив апеляційну скаргу задовольнити та скасувати ухвалу суду першої інстанції.

При апеляційному розгляді справи представник ОСОБА_1 , адвокат Абакумова А.С. підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі та просила її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи представника позивача, дослідивши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження у вказаній справі, мотивував свій висновок тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладаючи договір про спільну діяльність визначили, що відповідальність за порушення умов вказаного договорупокладається на певні компанії (Холдинг), тобто на юридичні особи, а тому прийшов до висновку про не підсудність вказаного спору між сторонами вказаного договору суду загальної юрисдикції.

Однак повністю погодитися із даним висновком суду першої інстанції колегія суддів не може виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Однак зазначеним вимогам закону ухвала суду не відповідає .

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з відповідача витрат пов`язаних із неналежним виконання останнім взятих на себе зобов`язань по договору про спільну діяльність.

Також із матеріалів справи вбачається, що 08 червня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладено договір про спільну діяльність №б/н, за умовами якого сторони об`єднали майно і зусилля та погодили, що зобов`язались спільно діяти в сфері розробки та виробництва засобі медичного призначення з метою отримання прибутку, шляхом організації контрактного виробництва засобів медичного призначення, проведення реєстрації засобі медичного призначення в Україні та інших країнах світу для подальшої реалізації даних засобів медичного призначення в країнах світу.

Зі змісту вказаного договору вбачається, що вище вказаний договір укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як фізичними особами, а не підприємцями.

Відповідно до частини першої статті 24 Цивільного кодексу України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Також із матеріалів справи вбачається, що укладаючи вказаний договір ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як сторони договору погодили умови за яких наступає відповідальність за невиконання чи неналежне виконання взятих на себе зобов`язань.

Зокрема, сторони погодили, що « у випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством. Порушення зобов`язань є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язань» п.10.2 Договору.

Також сторони погодили умови вирішення спору між сторонами . Зокрема, пунктом 10.8 Договору передбачено, що усі спори, що пов`язані із цим Договором, його укладенням або такі, що виникають в процесі виконання умов цього Договору вирішуються шляхом переговорів між представниками сторін. Якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору у порядку, визначеному відповідним чинним законодавством.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції проте, що сторонами погоджено, що відповідальність за невиконання укладеного 08 листопада 2011 року Договору, несуть не сторони, а певні компанії (Холдинг), тобто на юридичні особи, таким, що суперечить змісту вище вказаного договору, а тому вказаний висновок не відповідає матеріалам справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з позицією ЄСПЛ основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і держава не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного апеляційний суд доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального законодавства, тому вона підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст.379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 серпня 2020 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська

В.О. Фінагеєєв