Справа № 286/1414/20
УХВАЛА

28 травня 2020 року

Суддя Овруцького районного суду Житомирської області Гришковець А. Л. , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Овруцької міської ради Житомирської області про визнання права власності на нерухоме майно , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Овруцької міської ради Житомирської області про визнання права власності на нерухоме майно.

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України.

Так, позовна заява повинна містити серед інших відомостей і зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, а також перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви, зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригінала письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 .

Наразі предметом позову у даній справі є вимога позивача до відповідача про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна.

Ціна позову - це грошовий вираз майнових вимог позивача. Ціна позову визначається лише щодо майнових вимог, тобто тих вимог, які мають грошову оцінку. Ціну позову визначає позивач у позовній заяві.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна..

В п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України законодавець закріпив, що ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, визначається дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Позивач в позовній заяві зазначила ціну позову 6000 грн., але не обґрунтувала наведену нею оцінку. Як свідчить договір купівлі-продажу частини жилого будинку та земельної ділянки, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований в реєстрі за №1346, вказана вартість погоджувалась сторонами договору на час його укладення - 21.05.2002. Тобто, вказана вартість не є дійсною вартістю спірного нерухомого майна. Відповідно ціна позову не грунтується на законі.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За приписами процесуального законодавства позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу. Тобто, учасники справи - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів, і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник).

Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес.

Між тим, в позовній заяві не зазначено з огляду на приписи ч.1 ст.2, ч.1 ст.4 ЦПК України ч. 1 ст. 15 ЦК як, яким чином і коли відповідач порушив, не визнав чи оспорив права позивача; немає достатніх правових обґрунтувань існування спірних правовідносин. Зазначені обставини мають істотне значення для вирішення судом питання щодо наявності спору за даним позовом.

Крім того, позовна заява не містить переліку документів та інших доказів, що додаються до заяви.

Виходячи з вищевикладеного, позовну заяву слід залишити без руху до виправлення вказаних недоліків, шляхом приведення позовної заяви у відповідність з вимогами зазначених правових норм.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.185 ЦПК України суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Овруцької міської ради Житомирської області про визнання права власності на нерухоме майно залишити без руху і надати позивачеві строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ : А. Л. Гришковець