Справа № 305/1061/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 жовтня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Кондора Р.Ю., Куштана Б.П.

з участю секретаря - Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду від 06 листопада 2019 року (головуюча суддя Марусяк М.О., повний текст рішення складено 15.11.2019) у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Головного управління Державної казначейської служби України, Закарпатської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у червні 2019 року звернувся в суд з позовом про відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними притягненням до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 09 вересня 2013 року о 18 год. 25 хв., в кафе «У Алли», яке розташоване по АДРЕСА_1 , його було затримано начальником слідчого відділу прокуратури Закарпатської області у зв`язку з розслідуванням кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.14, ч.4 ст.368 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000071 від 04 вересня 2013 року Протокол затримання складено 10 вересня 2013 року. В той же день, 10 вересня 2013 року, прокурором Закарпатської області йому було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27, ч.4 ст.369 КК України. Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 12 вересня 2013 року щодо позивача було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту. Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 25 вересня 2013 року було скасовано ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 12 вересня 2013 року, та обрано ОСОБА_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в строк до 10 листопада 2013 року. Визначено заставу у розмірі 25 (двадцять п`ять) тисяч гривень. В подальшому, вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 30 липня 2015 року позивача виправдано за ч.4 ст.27, ч.4 ст. 369 КК України за недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 21 березня 2016 року та ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.11.2016, вирок Рахівського районного суду Закарпатської області, залишено без змін, а скарги прокурора - без задоволення. Позивач зазначав, що термін перебування під слідством та судом (період з 09.09.2013 - момент затримання, по 21.03.2016 - вступ виправдувального вироку в законну силу) становить 2 роки 5 місяців 12 днів, тобто 892 дні.

Позивач зазначав, що незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, незаконного затримання, незаконного обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, незаконного повідомлення про підозру у скоєнні злочину, віднесеного до категорії тяжких, незаконного акту про обвинувачення, йому спричинено моральну шкоду, яка виразилася в довготривалому перебуванні в психічній та моральній напрузі, істотній зміні умов проживання, страху можливого повторення подій, негативних переживань та спогадів, поширення негативної інформації про нього широкому колу осіб через засоби масової інформації. Просив стягнути на його користь суму 620386 гривень (п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати за перебування під слідством та судом) у відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, за рахунок Державного бюджету України, шляхом безспірного списання з рахунку Державної казначейської служби України.

Рішенням Рахівського районного суду від 06 листопада 2019 року позов задоволено частково. Ухвалено стягнути на користь ОСОБА_1 124077,20 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині визначення розміру коштів, стягнутих у відшкодування моральної шкоди, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що судом не наведено переконливих мотивів зменшення заявленого позивачем розміру компенсації. Зазначає, що термін перебування під слідством та судом становив 2 роки 5 місяців 12 днів (з моменту затримання 09.09.2013 по 21.03.2016 вступ виправдувального вироку в силу) тобто 892 дні. Однак вважає, що вступом в силу виправдувального вироку справа не обмежилася, Вищим спеціалізованим судом України розглядалась касаційна скарга прокурора, вирок Рахівського районного суду залишено без змін ухвалою касаційного суду від 01.11.2016, а тому термін перебування під слідством та судом становив 3 роки 2 місяці і заявлений до стягнення 620386 грн. охоплював і термін касаційного провадження. Апелянт просив рішення суду першої інстанції змінити в частині стягнення моральної шкоди, визначивши її розмір в повному обсязі заявленого позову.

Відповідачі рішення суду не оскаржували.

Прокуратурою Закарпатської області подано відзив на апеляційну скаргу позивача, доводи якої вважає безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Відповідач у відзиві вказує, що ОСОБА_1 не надав жодних доказів, які б підтвердили необхідність відшкодування йому моральної шкоди у сумі 620386 грн. тобто у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, не зазначив з яких саме розрахунків він при цьому виходив.

Наказом Генерального прокурора від 03 вересня 2020 року Прокуратуру Закарпатської області перейменовано у Закарпатську обласну прокуратуру.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію апелянта та представника Закарпатської обласної прокуратури, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що позивач по справі - ОСОБА_1 , 09 вересня 2013 року був затриманий начальником слідчого відділу прокуратури Закарпатської області у зв`язку з проведення досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27, ч.4 ст.369 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 від 04 вересня 2013 року, про що 10 вересня 2013 року було складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від (а.с. 4-7)

10 вересня 2013 року органом досудового розслідування повідомлено ОСОБА_1 про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27, ч.4 ст.369 КК України (а.с. 9-10).

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 12 вересня 2013 року підозрюваному ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 25 вересня 2013 року скасовано ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 12 вересня 2013 року, та обрано підозрюваному ОСОБА_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в строк до 10 листопада 2013 року. Визначено заставу у розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

Вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 30 липня 2015 року ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27, ч.4 ст.369 КК України, та виправдано за недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення. Арешт, накладений на майно ОСОБА_1 на підставі ухвали слідчого судді від 11.09.2013 - скасовано. Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_1 у виді грошової застави - скасовано, а суму грошової застави повернуто заставодавцю.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 21.03.2016 вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 30 липня 2015 року щодо ОСОБА_1 залишено без змін, апеляційну скаргу прокурора прокуратури Закарпатської області Кавки Ю.І. - без задоволення.

Ухвалою Колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 листопада 2016 року вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 30 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 21 березня 2016 року щодо ОСОБА_1 - залишено без змін, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Строк з часу затримання ОСОБА_1 - з 09.09.2013, до вступу виправдувального вироку в законну силу - 21.03.2016, склав 2 роки 5 повних місяців та 12 днів, а саме 892 дні.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, передбачено Конституцією України (ст 56), ст 130 КПК України, ст 1176 ЦК України, і порядок відшкодування шкоди такої шкоди встановлюється законом.

Таким законом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року 266/94-ВР, із змінами та доповненнями (далі Закон № 266/94-ВР).

Тобто, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, у тому числі, й відшкодування моральної шкоди, і право на таке відшкодування виникає в силу прямої вказівки закону.

Згідно із частинами п`ятою, шостою статті 4 Закону N 266/94-ВР відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За змістом ст 23 ЦК України моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, приниження честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до частини 3 статті 13 Закону N 266/94-ВР відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, і суд при вирішенні такого питання, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діють на час розгляду справи.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», установлено з 1 січня 2019 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 4173 грн.

Судом першої інстанції встановлено, та не оспорюється відповідачами, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди. В той же час, Прокуратура Закарпатської області вважала, і з цим погодився суд першої інстанції, що позивачем не доведено розмір відшкодування моральної шкоди, що в п`ять разів перевищує мінімальний розмір, встановлений законом.

Проте колегія суддів не в повній мірі погоджується з такою позицією суду першої інстанції

Як правомірно зазначено судом першої інстанції, у своїх численних рішеннях Європейський Суд з прав людини зазначає, що компенсація моральної шкоди має бути адекватною.

Позивач ОСОБА_1 є адвокатом, а отже є особою, відомою як у м. Рахів (де його було затримано), так і широкому колу правників, зокрема, Закарпатської області - на час його затримання був членом Ради адвокатів Закарпатської області. Про затримання позивача було повідомлено у мережі інтернет (а.с. 175-177), що негативно вплинуло на його ділову репутацію. Колегія враховує тривалість моральних страждань, які переживав позивач протягом всього строку перебування під слідством і судом майже два з половиною роки, перебування в психічній та моральній напрузі, тяжкість вимушених змін у життєвих і суспільних стосунках позивача, на його майно було накладено арешт, враховує ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1ст. 3 КПК України).

Притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було затримано 09.09.2013, повідомлено про підозру у вчиненні злочину - 10.09.2013, тобто саме з цієї дати він вважається таким, якого притягнуто до кримінальної відповідальності.

Виправдувальний вирок відносно позивача постановлений судом першої інстанції 30.07.2015 та залишений без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 21.03.2016, тобто, саме з останньої дати, коли вирок вступив в законну силу, позивач має статус виправданого та наділяється правом на відшкодування йому завданої шкоди.

Таким чином, позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного затримання, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою.

Щодо доводів апелянта про необхідність визначення розміру відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством і судом, з врахуванням часу касаційного провадження 3 роки 2 місяці, колегія зазначає наступне.

Позивач у позовній заяві сам визначив час його перебування під слідством і судом - 2 роки 5 місяців та 12 днів, а отже, і межі своїх позовних вимог відшкодування моральної шкоди за час перебування позивача під слідством та судом протягом 892 днів.

Враховуючи вказані чинники, виходячи з засад справедливості, колегія вважає, що відшкодування моральної шкоди, спричиненої позивачеві, слід провести, виходячи з розміру трьох мінімальних розмірів заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством та судом - 4173 (мінімальна заробітна плата) х 3 / 30 (середня кількість днів у місяці) х 892 (загальна кількість днів перебування під слідством та судом) = 372231,60 грн., а рішення суду першої інстанції, через невідповідність висновків суду обставинам справи змінити.

Керуючись нормами ст.368, п. 2 ч. 1 ст.374, п. 3 ч. 1 ст.376, ст. ст.381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рахівського районного суду від 06 листопада 2019 року змінити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (мешканець АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 372231 (триста сімдесят дві тисячі двісті тридцять одну) гривню 60 копійок на відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 жовтня 2020 року.

Головуюча

Судді