Справа № 658/1837/20
Провадження № 4-с/658/8/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі судді Под`ячевої І.Д., при секретарі Левицькій Н.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Каховка Херсонської області, скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Каховського МР ВДВС Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Пасічник І.В., -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник в обґрунтування своїх вимог зазначає, що державним виконавцем в межах виконавчого провадження неправомірно накладено арешт на картковий рахунок, з якого вона отримує пенсію, яка є її єдиним засобом до існування, просить визнати дії державного виконавця неправомірними щодо накладення арешту на рахунок, з я якого отримує пенсію, скасувати постанову від 21 травня 2020 року в частині накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Укрсиббанк», ОСОБА_1 , МФО НОМЕР_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 , для пенсійних виплат. Крім того, просить поновити їй строк на оскарження постанови державного виконавця від 21 травня 2020 року, оскільки строк пропущений з поважних причин, так як про постанову дізналась лише 02 червня 2020 року безпосередньо в Банку під час намагання зняти кошти з рахунку.

В судовому засіданні представник скаржника та скаржник скаргу підтримали та просили її задовольнити з підстав зазначених в скарзі.

Державний виконавець в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, посилаючись на Закон України «Про виконавче провадження» та Інструкцію з організації примусового виконання рішень, якими не заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти, які знаходяться на пенсійних рахунках.

Розглянувши подану скаргу, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Вимогами ст. 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 дізналась про існування постанови лише 02 червня 2020 року, під час відвідування Банку, працівники якого і повідомили особу про накладення арешту на її пенсійний рахунок.

ОСОБА_1 до суду звернулась 11 червня 2020 року, тобто через 9 днів після того як дізналась про постанову, а тому строк скаржником пропущено з поважних причини та підлягає поновленню.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно до ч. 1 статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконання та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дії визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 18 названого Закону визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 статті 18 вищевказаного закону передбачено, що виконавець зобов`язаний в тому числі здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Тобто, виконавче впровадження це сукупність дій державного виконавця (при цьому вказані дії повинні бути вичерпними), спрямованих на реальне виконання судового рішення, і проведення всіх дій є обов`язком державного виконавця.

Судом встановлено, що в Каховському МР ВДВС Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) на виконанні перебуває виконавчий лист виданий Каховським міськрайонним судом від 15 березня 2016 року справа № 658/3814/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 224972 грн. 30 коп..

Також судом встановлено та не оспорюється сторонами, що в межах виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа державним виконавцем Пасічник І.В. постановою від 21 травня 2020 року було накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено Законом.

Звертаючись до суду зі скаргою ОСОБА_1 зазначає, що рахунок відритий в АТ «Укрсиббанк» є пенсійним, на нього ПФУ перераховує пенсійні виплати, що є її єдиним доходом і накладення арешту на цей рахунок позбавляє її на отримання пенсії та достатній життєвий рівень, порушує її конституційні права.

Крім того, саме з пенсійних виплат здійснюється погашення боргу особою, шляхом списання органами ПФУ коштів на підставі постанови державного виконавця.

Пунктом 7 частини 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частиною 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно ч.2, 3, 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Згідно представленої до суду довідки АТ «Укрсиббанк» встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 дійсно відкрито рахунок № НОМЕР_1 для отримання пенсії, на який згідно постанови приватного виконавця накладено арешт.

Дослідивши всі надані до суду документи, заслухавши доводи заявника та державного виконавця, суд приходить до висновку, що дійсно накладенням арешту на рахунок, з якого отримує пенсію ОСОБА_1 поставило її у скрутне матеріальне становище.

При цьому, судом враховано, що з пенсійних виплат боржника стягується борг частинами, щомісяця, що не перешкоджає проведенню виконавчих дій та реальному виконанню рішення суду.

Діючим законодавством, дійсно, як зазначено в запереченнях державним виконавцем, не надано особливого статусу рахункам, які відкритті для отримання пенсійних виплат, а тому державний виконавець самостійно прийняти рішення щодо відсутності підстав для арешту коштів на такому рахунку не має права відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, оскаржувана постанова в частині накладення арешту на кошти, які нараховуються на пенсійний рахунок не відповідає принципам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та порушує законні права та інтереси скаржника, як сторони виконавчого провадження.

Виходячи з принципу «належного урядування», визначення якого міститься в рішеннях Європейського суду з прав людини в справі «Москаль проти Польщі», «Пінкова та Пінков проти Чеської Республіки» та «Лелас проти Хорватії», ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а тому оскаржувана постанова державного виконавця в цій частині підлягає скасуванню.

Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, в старості та в інших випадках, передбачених законом.

В рішенні Конституційного Суду України № 25рп/2009 від 07.10.2009 року зазначено, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 46 та 64 Конституції України.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до ч. 2. ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких підстав, можливо зробити висновок про те, що вимоги скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця в частині накладення арешту на єдиний рахунок, з якого отримується пенсія є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині скасування арешту встановленого на рахунок фізичної особи боржника, як такого, що суперечить вимогам: п. 7 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити строк ОСОБА_1 на оскарження постанови головного державного виконавця Каховського МР ВДВС Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Пасічник І.В. від 21 травня 2020 року.

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Каховського МР ВДВС Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Пасічник І.В. задовольнити частково.

Скасувати постанову головного державного виконавця Каховського МР ВДВС Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Пасічник І.В від 21 травня 2020 року., винесену в рамках виконавчого провадження № 50864776 в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_2 , відкритому в АТ «Укрсиббанк», ОСОБА_1 , МФО НОМЕР_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 , для пенсійних виплат.

В іншій частині скарги відмовити

Ухвалу може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги на ухвалу, а у разі подання апеляційної скарги - відразу після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя:І. Д. Под`ячева