Справа № 713/1991/20
Провадження №4-с/713/10/20
УХВАЛА

іменем України

02.11.2020 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Пилип`юка І.В., з участю секретарки судових засідань Паучек Є.В., стягувача ОСОБА_1 , представника стягувача адвоката Пустовіт Юрія Омеляновича, представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Семенова Михайла Валерійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця скаргу стягувача ОСОБА_1 , на бездіяльність заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича, заінтересовані особи - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, боржник Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

УСТАНОВИВ:

Стягувач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пустовіт Ю.О., звернувся в суд із скаргою на бездіяльність заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В., заінтересовані особи - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, боржник АТ КБ «ПриватБанк».

У скарзі вказував, що на підставі виконавчого листа №713/1187/15-ц від 18.12.2015 року, виданого Вижницьким районним судом Чернівецької області про стягнення з боржника 10000,00 доларів США, що еквівалентно 159500,00 грн. та сплаченого ним судового збору в сумі 1595,00 грн. Соборним відділом ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровський області було відкрито виконавче провадження №49754344.

Рішення суду не виконувалося з 2015 року, тому адвокатом в інтересах стягувача було направлено запит до Соборного відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровський області. 18.10.2019 року листом-відповіддю №63830/19.3-34/11 на адвокатський запит Соборний відділ ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровський області підтвердив, що по справі №713/1187/15-ц 13.01.2016 року було відкрито виконавче провадження №49754344. 21.01.2016 року вказане виконавче провадження було приєднане до зведеного виконавчого провадження №11355726 і в 2017 році в рамках зведеного виконавчого провадження з боржника було стягнуто на рахунок Соборного відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровський області повну суму визначену судовим рішенням.

Постановою директора департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 01.12.2017 року зведене виконавче провадження було передане до департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України (далі департаменту ДВС МЮ України), а всі стягнуті по зведеному виконавчому провадженні грошові кошти з рахунку Соборного відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровський області були перераховані на рахунок департаменту ДВС МЮ України.

Вказане зведене виконавче провадження знаходиться на виконанні у заступника начальника відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС МЮ України Мурихіна С.В.

30.10.2019 року на адресу департаменту ДВС МЮ України, направлено адвокатський запит з клопотанням про повідомлення причин невиконання судового рішення. 14.11.2019 року департамент ДВС МЮ України листом №20.1/39009-33-19 відповів, що виконавче провадження №11355726 приєднане до зведеного виконавчого провадження №56010919, перебуває на виконанні заступника начальника відділу Мурихіна С.В. На даний час державним виконавцем здійснюється розподіл коштів між стягувачами у відповідності до вимог ст.46 ЗУ «Про виконавче провадження». Також, державним виконавцем скеровано вимогу стягувачу щодо повідомлення рахунку для перерахування коштів.

22.11.2019 року представник стягувача вручив департаменту ДВС МЮ України адвокатський запит №19/25 від 22.11.2019 року, яким втретє просив надати копії матеріалів виконавчого провадження №49754344 та повідомити причини невиконання судового рішення.

З відповіді без номеру від 17.12.2019 року департаменту ДВС МЮ України вбачається, що єдиною перешкодою для закінчення виконавчого провадження була відсутність в матеріалах виконавчого провадження реквізитів рахунку стягувача для перерахування коштів.

Листом від 13.12.2019 року стягувач повідомив департаменту ДВС МЮ України реквізити рахунку стягувача для перерахування коштів. Однак на час подання скарги грошові кошти стягувач не отримав.

Згідно даних на офіційному сайті АТ КБ «Приватбанк» у відповідності до ст.69 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» - чистий прибуток Групи за 2019 рік досяг 32,8 млрд грн, що складає понад половину прибутку всього банківського сектору України за 2019 рік. В т.ч. чистий процентний дохід склав 19,7 млрд грн, чистий комісійний дохід - 18,2 млрд грн, торговий дохід та переоцінки, включаючи валютну переоцінку, переоцінку ОВДП та майна - 7,5 млрд грн, операційні витрати - 14,9 млрд грн.

Зазначене доводить, що судове рішення не виконується не по причині відсутності коштів у боржника, а через неправомірну бездіяльність державного виконавця.

Виходячи з викладеного вище, враховуючи, що грошові кошти стягнуті з боржника на рахунки виконавчої служби, вважає, що виключно через бездіяльність державної виконавчої служби, стягувач не отримав грошові кошти, відповідно до рішення Вижницького районного суду, за виконавчим листом №713/1187/ 15-ц від 18.12.2015 року.

Зазначав, що державний виконавець, допустивши бездіяльність при виконанні судового рішення по справі №713/1187/15-ц, порушив положення Конституції України, п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, ЦПК України, ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ЗУ «Про державну виконавчу службу», ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції від 04.11.2010 року №2677-VІ) чинній на час ухвалення судового рішення, та на день звернення з даною скаргою, інші нормативно-правові акти, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо, чим порушив право скаржника на справедливий суд.

Не виконуючи рішення суду, заступник начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України ОСОБА_2 порушив свої посадові обов`язки та приписи всіх вищевказаних законів та нормативних актів чинних в Україні, щодо обов`язковості виконання судового рішення. Крім того, в порушення вимог ч.2 ст.19 Конституції України, виконавець умисно не виконував покладені на нього обов`язки державного службовця по виконанню судового рішення.

Враховуючи, що подані скаржником відомості та докази підтверджують неправомірну бездіяльність заступника начальника відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС МЮ Мурихіна С.В., яка призвела до порушення права стягувача на отримання присудженого судовим рішенням, невиконання судового рішення та до спричинення збитків стягучеві.

Посилаючись на ч.1 ст.317, ст.321 ЦК України, ст.ст.2, 10, 13 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.447-453 ЦПК України просив визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС МЮ України Мурихіна С.В. та зобов`язати начальника відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС МЮ України усунути порушення права заявника на отримання присудженого судовим рішенням та вжити заходів, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження», для повного виконання виконавчого провадження №49754944, відкритого на підставі рішення суду по справі №713/1187/15-ц шляхом перерахування сум, зазначених у виконавчих листах на поточний рахунок стягувача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , рахунок № НОМЕР_2 в АТ «Ощадбанк», МФО 356334.

У судовому засіданні стягувач ОСОБА_1 та його представник адвокат Пустовіт Ю.О. скаргу підтримав, посилаючись на викладені в ній обставини просив скаргу задовольнити. Надали довідку АТ КБ «ПриватБанк» №1PQMTTHOJB3CMS23 від 02.11.2020 року про те, що у вказаному банку у ОСОБА_1 відкритий валютний рахунок для одержання SWIFT у доларах США.

У судовому засіданні представник Департаменту ДВС МЮ України Семенов М.В. підтримав відзив на скаргу та доповнення до нього, у якому зазначив, що скаргу ОСОБА_1 вважає безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню.

Підтвердив, що у відділі примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України перебуває виконавче провадження ВП №49754344 з примусового виконання виконавчого листа №713/1187/15-ц, видане 18.12.2015 року Вижницьким районним судом Чернівецької області, про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 10000 доларів С1ІІА, що еквівалентно 159500 грн та сплаченого ним судового збору.

13.01.2016 року на підставі заяви стягувача про стягнення з ПАТ «ПриватБанк» 10000 доларів США на його користь винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №49754344 державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

В подальшому державним виконавцем Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області винесено постанову про передачу виконавчого провадження до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України.

При надходженні виконавчого провадження державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України винесено постанову про прийняття виконавчого провадження.

В ході проведення виконавчих дій кошти стягнуто і вони перебувають на депозитному рахунку відділу.

14.11.2019 року державним виконавцем на адресу стягувача надіслано вимогу державного виконавця, якою запропоновано стягувачу надати рахунок для перерахування стягнутих коштів згідно із виконавчим документом, одночасно роз`яснено положення ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Представником стягувача листом від 13.12.2019 року за вих. №19/31 повідомлено реквізити для зарахування коштів стягувачу ОСОБА_1 та зазначено картковий рахунок НОМЕР_2 в гривнях України. Інших повідомлень про реквізити рахунка стягувача державному виконавцю невідомі та йому стягувачем не повідомлялися.

Підставою звернення до суду зі скаргою є те, що державним виконавцем не було перераховано грошових коштів, стягнутих з боржника в рамках виконавчого провадження №49754944 на банківський рахунок останнього в гривнях України. Однак, відповідно до виконавчого листа №713/1187/15-ц, виданого 18.12.2015 року Вижницьким районним судом та заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження стягненню на користь ОСОБА_1 підлягає сума в розмірі 10000 доларів США.

У державного виконавця на сьогоднішній день відсутні відомості про рахунок стягувача в іноземній валюті для перерахування боргу згідно виконавчого документа.

У зв`язку з ненаданням стягувачем державному виконавцю відомостей про рахунок в іноземній валюті, державний виконавець не має на сьогоднішній день можливості перерахувати кошти стягувачу.

Крім того, зі скарги вбачається, що скаржник із заявою про поновлення строку не звертався, про обставини зазначені в скарзі щодо порушених на думку скаржника прав йому стало відомо ще у 2019 році, а тому вважає, що скарга подана із порушеним строком.

Суд не вправі підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження державного виконавця (державної виконавчої служби) щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до їх компетенції.

Що стосується дати надходження коштів на рахунок виконавчої служби пояснити не зміг, письмових доказів перерахунку коштів суду не надав.

Просив залишити скаргу ОСОБА_1 без розгляду, а у разі встановлення судом відсутності підстав щодо залишення її без розгляду - відмовити в задоволені скарги в повному обсязі.

У судове засідання заступник начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України Мурихіна С.В. та представник боржника АТ КБ «ПриватБанк» не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши стягувача ОСОБА_1 , його представника адвоката Пустовіт Ю.О., представника Департаменту ДВС МЮ України Семенова М.В., дослідивши додані до скарги письмові докази, заперечення, вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З наданих стягувачем та його представником доказів, а зокрема копій: листа Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області №18.10.19/63830/19.3-94/11, листів Відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС МЮ України №20.1/39009-33-19/ від 14.11.2019 року та №6418/41596-33-19/20.1 від 04.12.2019 року, судом установлено, що:

- рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 29.01.2015 року по цивільній справі №713/1187/14-ц задоволено позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», про стягнення коштів за депозитним договором. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 10000 доларів США, що еквівалентно 159500 грн. та сплаченого ним судового збору в сумі 1595 грн;

- 18.12.2015 року судом видано виконавчий лист по цивільній справі №713/1187/14-ц про стягнення з боржника - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь стягувача - ОСОБА_1 10000 доларів США, що еквівалентно 159500 грн. та сплаченого ним судового збору в сумі 1595 грн.;

- на підставі виконавчого листа та заяви стягувача ОСОБА_1 13.01.2016 року у Соборному ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження №49754344;

- 21.01.2016 року виконавче провадження №49754344 приєднане до зведеного виконавчого провадження №11355726, у рамках якого з боржника було стягнуто на користь стягувачів суми боргу за виконавчими документами та розміщено на рахунок Соборного відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровський області;

- постановою директора департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 01.12.2017 року зведене виконавче провадження №11355726 передане до Департаменту ДВС МЮ України, а всі стягнуті по зведеному виконавчому провадженні грошові кошти з рахунку Соборного відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровський області були перераховані на рахунок Департаменту ДВС МЮ України;

- вказане зведене виконавче провадження знаходиться на виконанні у заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України Мурихіна С.В.

Зазначені обставини визнав у судовому засіданні представник Департаменту ДВС МЮ України Семенов М.В., а тому вони не потребують доказуванню.

06.11.2019 року адвокат Пустовіт Ю.О. надіслав поштовим зв`язком до Департаменту ДВС МЮ України адвокатський запит №19/24 від 30.10.2019 року, у п.2 якого просив повідомити причини невиконання судового рішення та зазначити посадову особу ДВС. Відповідальну за невиконання судового рішення (по справі №713/1187/14-ц), що підтверджується його копією та копією опису вкладення у цінний лист.

28.11.2019 року адвокат Пустовіт Ю.О. особисто приїхав в м.Київ та подав до Міністерства юстиції України адвокатський запит №19/25 ідентичного змісту, що підтверджується його копією та копією реєстру поданої до Міністерства юстиції України документації.

Листами Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України №20.1/39009-33-19/ від 14.11.2019 року та №6418/41596-33-19/20.1 від 04.12.2019 року адвоката Пустовіт Ю.О. повідомлено, що у відділі на виконанні перебуває виконавче провадження №49754344 з примусового виконання виконавчого листа №713/1187/15-ц, виданого 18.12.2015 року Вижницьким районним судом про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 10000,00 доларів США, що еквівалентно 159500,00 грн. та сплачений ним судовий збір в сумі 1595,00 грн. На даний час державним виконавцем здійснюється розподіл коштів між стягувачами у відповідності до вимог ст.46 ЗУ «Про виконавче провадження». Також державним виконавцем скеровано вимогу стягувачу щодо повідомлення рахунку для перерахування коштів.

13.12.2019 року адвокат Пустовіт Ю.О. надіслав на адресу Департаменту ДВС МЮ України повідомлення №19/31 від 13.12.2019 року, у якому повідомив реквізити ОСОБА_1 для зарахування коштів, що підтверджується його копією та копією опису вкладення у цінний лист.

Представник Департаменту ДВС МЮ України Семенов М.В. стверджує, що підставою невиконання рішення суду є неповідомлення стягувачем відкритого валютного рахунку, однак доказів надіслання йому вимоги щодо повідомлення саме такого рахунку не надає.

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» №1PQMTTHOJB3CMS23 від 02.11.2020 року ОСОБА_1 у вказаному банку відкрито валютний рахунок для одержання SWIFT у доларах США. Стягувач стверджує, що даний рахунок відкритий більше десяти років.

Станом на час розгляду скарги кошти у розмірі 10000,00 доларів США та судовий збір в сумі 1595,00 грн. на користь стягувача ОСОБА_1 з боржника ПАТ КБ «ПриватБанк» не стягнуті, а отже рішення суду від 29.01.2015 року по цивільній справі №713/1187/14-ц у виконавчому провадженні №49754344, приєднаному до зведеного виконавчого провадження №11355726, залишається не виконаним.

Наведене стало підставою для звернення стягувача з даною скаргою до суду.

Порядок розгляду скарг на дії, бездіяльність, рішення, державного виконавця, чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання рішення визначений розділом VІІ ЦПК України.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

У статті 449 ЦПК України зазначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною 1 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.5 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

У постанові Верховного Суду від 25.03.2020 року по справі №175/3995/17-ц викладено правову позицію, згідно якої триваюче правопорушення розуміється - проступок, пов`язаний з тривалим та безперервним невиконанням суб`єктом обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка допустила бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження бездіяльності та, відповідно, порушення закону. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку: усунення стану, за якого об`єктивно існує певний обов`язок у суб`єкта, що вчиняє правопорушення; виконанням обов`язку відповідним суб`єктом.

Таким чином, бездіяльність виконавця, посадових осіб органів ДВС є триваючим правопорушенням, у зв`язку з чим початок перебігу строку на її оскарження автоматично відкладається.

Враховуючи наведене, Суд дійшов висновку, що скарга стягувача ОСОБА_1 на бездіяльність заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України Мурихіна С.В. подана в межах строку звернення до суду за захистом порушеного права, передбаченого ч.5 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження».

Стаття 129-1 Конституції України закріплює, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У статті 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються ЗУ «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

У статті 1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Порядок виплати стягнутих грошових сум регламентований положеннями ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Стягувачу - фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 51 цього Закону).

У разі якщо стягнуті з боржника грошові суми не витребувані стягувачем протягом одного року з дня їх зарахування на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця, такі суми зараховуються до Державного бюджету України в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, за умови повідомлення виконавцем стягувача про наявність стягнутих на його користь грошових сум.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що виконавець зобов`язаний, зокрема: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом та роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

У п.3 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З безпосередньо досліджених у судовому засіданні доказів судом установлено, що:

рішення суду від 29.01.2015 року, яке набрало законної сили, добровільно боржником не виконане;

кошти, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача зараховані на депозитний рахунок Департаменту ДВС МЮ України;

порушуючи вимоги ч.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець Мурихін С.В. наступного робочого дня з дня надходження коштів на депозитний рахунок Департаменту ДВС МЮ України, зазначені кошти стягувачу на повідомлений ним рахунок у банку не перерахував;

про необхідність повідомлення саме валютного рахунку для перерахування коштів державним виконавцем стягувача не повідомлено, тим самим не вжито жодного заходу, спрямованого на забезпечення примусового виконання судового рішення у справі №713/1187/14-ц у розумні строки.

Аналіз викладеного дає підстави для висновку, що бездіяльність державного виконавця - заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України Мурихіна С.В., під час примусового виконання рішення Вижницького районного суду від 29.01.2015 року по цивільній справі №713/1187/14-ц, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, доказів протилежного суду не надано.

Вказана бездіяльність державного виконавця призвела до того, що рішення суду від 29.01.2015 року, яке набрало законної сили і є обов`язковим для виконання, залишається не виконаним протягом п`яти років, чим грубо порушуються права та законні інтереси стягувача.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За встановлених обставин Суд дійшов висновку, що зазначену бездіяльність заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України Мурихіна С.В. необхідно визнати неправомірною та зобов`язати його усунути порушення прав стягувача.

Разом з тим, Суд не вбачає підстав для задоволення скарги в частині вимог про зобов`язання начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України усунути порушення права стягувача на отримання присудженого судовим рішенням та вжити заходів, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження», для повного виконання виконавчого провадження №49754944 шляхом перерахування сум, зазначених у виконавчих листах на поточний рахунок стягувача, оскільки його бездіяльність не оскаржувалася і жодним з досліджених у судовому засіданні доказів не доведена.

Крім того, Суд не наділений повноваженнями зобов`язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (дискреційні повноваження).

Відповідно до ст.452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на боржника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Враховуючи наведене з органу державної виконавчої служби - Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України необхідно стягнути в дохід держави 840,80 грн. судового збору.

На підставі наведеного, ст.ст.19, 129-1 Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст.81, 258, 260-261, 447-453, п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, Суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу стягувача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Бездіяльність заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича під час примусового виконання рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 29.01.2015 року по цивільній справі №713/1187/14-ц у виконавчому провадженні №49754344, приєднаному до зведеного виконавчого провадження №11355726 визнати неправомірною.

Зобов`язати заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича усунути порушення, допущені ним під час примусового виконання рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 29.01.2015 року по цивільній справі №713/1187/14-ц у виконавчому провадженні №49754344, приєднаному до зведеного виконавчого провадження №11355726, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

У задоволенні решти вимог скарги ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в дохід держави 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.) судового збору.

Складання повного тексту ухвали відкладено на строк п`ять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Роз`яснити, що відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: І. В. Пилип`юк