Провадження № 2-з/638/400/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Семіряд І.В.

за участю секретаря Башинської К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення Харківської міської ради,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться зазначена цивільна справа.

Позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій посилається на те, що в проваджені суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ХМР про визнання незаконним та скасування рішення, яким передано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку, яка належить територіальній громаді м. Харкова. На думку позивача, зазначеним рішенням ХМР порушені її права. 26.10.2020 їй стало відомо, що ОСОБА_2 14.08.2020 уклав договір купівлі- продажу на земельну ділянку, яка є предметом позову, з ОСОБА_3 для запобігання подальшого розпорядження перепродажу земельної ділянки та ускладненню вирішення справи, вважає за потрібне вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно земельну ділянку, яка є предметом спору. Окрім того, ОСОБА_1 вказує, що володіння черговим власником земельною ділянкою перешкоджає її вільному доступу до частини будинку, який їй належить, тому вважає за необхідне також вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо володіння цією земельною ділянкою. Також ОСОБА_1 вказує відомості про теперішнього власника ОСОБА_3 та зазначає, що він може стати учасником судового розгляду.

Заяву про забезпечення позову подано з дотриманням порядку, встановленого п. 3 ч.1 ст.152 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття комплексу заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Вжиття цих заходів має гарантувати реалізацію позовних вимог у разі задоволення позову і застосовуються лише до позовів про визнання та про присудження.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Тобто, забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення ХМР.

Предметом позову є: визнати незаконним та скасувати рішення 3 сесії 7 скликання ХМР від 26.02.2020 №2021/20 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» в частині п. 109 додатка 1 передачі ОСОБА_2 у власність земельну ділянку, яка належить територіальній громаді м. Харкова за адресою АДРЕСА_1 . Визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку , що розташована за адресою АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 та скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_2 .

Позивач звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову просив накласти арешт на спірну земельну ділянку та заборонити власнику вчиняти будь- які дії щодо володіння та користування вказаною земельною ділянкою.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Згідно п.1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Отже, заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту можуть бути застосовані лише щодо майна, яке належить відповідачу у справі.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.10.2020 земельна ділянка, кадастровий номер :07:013:0028 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Як випливає з витягну Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер земельної ділянки :07:013:0028, розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що позивачем ОСОБА_1 не доведено ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог щодо забезпечення позову, окрім того враховуючи зміст позовних вимог та обґрунтування позивачем необхідності забезпечення позову, суд вважає, що підстави для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане нерухоме майно та забороною вчиняти певні дії щодо майна, яке належить іншій особі та не надано доказів належності відповідачу, відсутні, оскільки будь-яких вимог до власника майна не заявлено, він не є відповідачами у справі.

Керуючись ст. ст. 2, 150-153, 157, 260-261, 353, 354, ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення Харківської міської ради залишити без задоволення.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом 15-ти днів з дня її з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Суддя: І.В. Семіряд