Справа № 149/1970/20
Провадження №2/149/553/20
Номер рядка звіту 62
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.11.2020 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Павлюк О. О.,

при секретарі Зоріній О. Г.,

за участю

позивача ОСОБА_1

свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення права користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом доОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з відповідними господарчими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 . В даному житловому будинку зареєстровані її сестра - ОСОБА_4 та її донька - ОСОБА_5 , які фактично там не проживають, не сплажують комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймають, їх особистих речей в будинку не має та взагалі їх місце перебування позивачу не відоме, оскільки вони не спілкуються. За таких обставин позивач просить позбавити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права користування житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 15.09.2020 у справі відкрито загальне позовне провадження та надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 15.10.2020 закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.

Позивач та в судовому засіданні позов підтримала повністю, просила його задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Як вбачається договору дарування житлового будинку від 22.05.2008 (копія на а.с. 10) та Витягу з державного реєстру правочинів (копія на а.с. 11), ОСОБА_6 подрарував ОСОБА_1 житловий будинок з прибудовами та господарчими будівлями, що по АДРЕСА_1 .

Відповідно до домової книги (копія на а.с. 6-9), в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані зокрема ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

З довідки голови вуличного комітету № 07-21/747 від 03.09.2020 (копія на а.с. 13) вбачається, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично не проживають за даною адресою понад 10 років.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 повідомили, що ОСОБА_4 та її донька - ОСОБА_5 на протязі тривалого часу (з 2010-2011 року) не проживають за даною адресою та взагалі там не з`являються. Останній раз їх бачили на похованні батька позивача.

Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч. 4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 109 ЖК України виселення з займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в ході судового розгляду знайшло своє підтвердження посилання позивача на те, що відповідачі не проживають у належному їй житловому будинку без поважних причин більше одного року. Оскільки вони фактично не беруть участь в утриманні будинку, таким чином перешкоджають позивачу належним чином використовувати своє право власника на даний будинок. За таких обставин, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 319, 321, 346, 383 ЦК України, ст.ст. 264, 265, 273, 280, 288, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено і проголошено 06.11.2020 року о 09:10 год.

Суддя Павлюк О. О.