Справа № 602/304/20
Провадження № 2/602/123/2020
ЛАНОВЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Тернопільської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" жовтня 2020 р. м.Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді- Костів Л.І.,

секретар - Майхрук Н.М.,

з участю:

представника позивача - Бартків-Краєвської І.Б.,

представника третьої особи,

яка не заявляє самостійних вимог

щодо предмета спору:

Лановецької РДА Тернопільської області - Бельми Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ланівці цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Лановецька районна державна адміністрація Тернопільської області про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_6 про визначення місця проживання дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із ним в АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що з 03 лютого 2008 року він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, в якому в них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася одна дитина - донька ОСОБА_7 . Однією сім`єю з відповідачем та донькою вони проживали до квітня 2019 року. Однак, в травні 2019 року відповідачка покинула сім`ю, після чого рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 01 листопада 2019 року шлюб між ними розірвано.

Причиною розпаду сім`ї було те, що ОСОБА_6 тривалий час жила своїми власними інтересами, не враховуючи інтересів сім`ї, підтримувала стосунки з іншим чоловіком, при цьому не розірвавши шлюбних відносин, а інтереси малолітньої доньки залишалися поза її увагою, що негативно вплинуло на психо-емоційний стан дитини.

Відповідачка перестала спілкуватися з донькою та бачитися з нею, не цікавиться її шкільним життям, подругами, захопленнями, не підтримує її фінансово. В той же час, вона усім спільним знайомим розповідала, що з часом забере доньку жити до себе. Дізнавшись від оточуючих таку інформацію, дитина тривалий час боялася сама виходити на вулицю, в зв`язку з чим відвідувала консультації психолога, що змусило позивача звернутися в службу у справах неповнолітніх Лановецької районної державної адміністрації із заявою про надання висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої доньки з батьком.

17 січня 2020 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Лановецької райдержадміністрації було розглянуто питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 . Комісія, ознайомившись з поданими документами, поясненнями сусідів та сільської голови, заслухавши обох батьків, думку дитини, врахувавши те, що підтримки з боку матері дитина не має, прийняла рішення про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_7 з батьком в с.Москалівка, Лановецького району Тернопільської області.

Таким чином, позивач вважає, що проживання із ним малолітньої доньки ОСОБА_7 відповідає її інтересам. При цьому він не заперечує проти вільного спілкування матері з дитиною.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, однак, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 заявлені вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечила. Крім цього, представник позивача просить суд розглядати справу у відсутності неповнолітньої ОСОБА_7 , оскільки це може негативно вплинути на емоційно-психологічний стан дитини.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, хоча згідно ст.128 ЦПК України про день, час і місце розгляду справи була двічі повідомлена належним чином. Не повідомила відповідачка і про причини своєї неявки в судове засідання. Суд на підставі ст.280 ЦПК України проводив заочний розгляд даної справи.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Лановецької РДА Тернопільської області - Бельма Т.В. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечила та пояснила, що вони спілкувалися з батьками дівчинки, сподівалися, що мама буде провідувати свою дитину. Звичайно, дівчинці було б краще проживати з мамою. На засідання комісії з питань захисту прав дитини Лановецької РДА, на якому 17 січня 2020 року розглядалося питання щодо визначення місця проживання дитини, мати не з`явилася та не телефонувала. Дитина пояснила, що бажає залишитися проживатися з батьком, але хоче й спілкуватися з мамою. Хотіла би проживати з обома батьками. Мама мала намір її забрати до себе, але дівчинка боялася туди іти, однак і мама ніяких дій не вчиняла. Саме питання про маму для дитини болюче. В зв`язку з чим представник Лановецької РДА Тернопільської області просить розглядати справу у відсутності дитини, так як це може негативно вплинути на її емоційно-психологічний стан та врахувати думку дитини з висновку органу опіки та піклування Лановецької РДА, а також психолога.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона є класним керівником малолітньої ОСОБА_7 . Дівчинка навчається в 5-му класі. Дитина розумна, охайна та доглянута, до школи приходить завжди акуратною, домашнє завдання виконує. Дівчинка навчається добре, має хист до малювання, бабуся у неї також педагог. До школи на батьківські збори приходили батько та бабуся, завжди цікавляться успіхами у школі, в тому числі в телефонному режимі. Маму дівчинки вона бачила лише одного разу 01 вересня 2019 року на шкільній лінійці. Усіх батьків того дня було запрошено до класу на відкритий урок, після чого ОСОБА_6 залишила доньці цукерки та пішла. З нею, як з класним керівником, не розмовляла. В подальшому мама навідувалася до доньки лише один раз, однак навчанням у класного керівника не цікавилася. Дівчинка хороша, розумна, однак переживає з приводу ситуації в сім`ї та трішки замкнута у собі.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона є сільським головою с.Москалівка Лановецького району Тернопільської області. В квітні 2019 року позивач з відповідачкою поїхали до Польщі на заробітки, однак, додому повернувся лише ОСОБА_4 , а ОСОБА_6 почала проживати в іншій сім`ї. З того часу вона рідко спілкується з дитиною та матеріально не допомагає. Відповідач зверталася до сільської ради зі скаргою, що чоловік не віддає їй паспорт, однак ОСОБА_4 заперечив та пояснив, що не чинить дружині жодних перешкод. На пропозицію піти з нею за паспортом, відповідач пояснила, що боїться йти додому через ймовірний скандал, що вона залишила дитину та покинула сім`ю. Коли піднімалося питання щодо місця проживання дитини, свідок спершу була на боці матері, однак згодом вона змінила думку, побачивши, що протягом року матір не спілкується з дитиною та не прагне до цього. Відвідуючи з опікунською радою місце проживання відповідача, вона зауважила, що хоч саме місце проживання хороше, однак, в будинку проживає багато мешканців.

Відповідач не прийшла на виступ доньки на Новорічному вечері в школі та протягом року лише раз провідала дочку, привезла їй цукерки, після чого знову 2-3 місяці не відвідувала дитину. Після проведення суворої бесіди з ОСОБА_6 стосовно того, що вона не провідує дитину, хоч приїхала три місяці тому, відповідач того ж дня навідалася до доньки у школі. В спілкуванні з позивачем та його мамою їй стало відомо, що вони не забороняють матері приходити до дитини. Сама ж дівчинка повідомила, що вона бажає залишитися проживати в тій сім`ї де вона народилася та проживає на даний час.

Коли в Лановецькій районній державній адміністрації було засідання з приводу визначення місця проживання дитини, відповідач просила залишити проживати дочку з нею, а згодом повідомила, що не знає чи має бажання забрати дитину проживати до себе. В свою чергу дитина говорила, що прагне проживати в сім`ї своєї бабусі.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона є бабусею ОСОБА_7 та матір`ю позивача. З приводу ситуації, яка склалася, пояснила, що її син з невісткою поїхали на заробітки до Польщі разом, однак назад син приїхав сам, а невістка поїхала проживати з іншим чоловіком в с.Плиска Лановецького району Тернопільської області. З тих пір до них не приходить та дитиною не цікавиться. Дитина дуже важко переживала той факт, що мама її покинула, навіть прийшлося возити дівчинку до психолога в м.Тернопіль та до священника. На даний час їй вже краще. Просить залишити дівчинку в їхній сім`ї та сама дитина теж прагне залишитися проживати з ними. Невістка не приходить до них, попри обіцянку подарувати дитині гроші чи взяти її на свята до себе, не робить цього. Дівчинка все розуміє, навіть написала вірша про те, що її покинула мама і вона сирота, відправила лист мамі через інтернет та попросила, щоб вона її не тривожила. Протягом року мама бачила свою дитину лише три рази та інколи телефонувала. Про те, що вона хотіла б забрати ОСОБА_11 до себе жити мова навіть не йшла. В невістки з онукою були хороші відносини до того часу, поки мама не пішла з сім`ї. На даний час вони з чоловіком та сином виховують дівчинку самі, забезпечують дитину та організовують її дозвілля.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 01 листопада 2019 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , зареєстрований 03 лютого 2008 року Москалівською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, актовий запис за №1, розірвано.

Від спільного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 в сторін народилася донька ОСОБА_7 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим Москалівською сільською радою Лановецького району Тернопільської області 08 грудня 2008 року.

Згідно висновку органу опіки та піклування Лановецької районної державної адміністрації Тернопільської області про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , №284 від 24 лютого 2020 року, орган опіки та піклування Лановецької райдержадміністрації вважає за доцільне визначити місцем постійного проживання малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_4 у с.Москалівка Лановецького району Тернопільської області. При цьому, комісія приймає до уваги пояснення дитини, що мати не навідує її, моральної підтримки з боку матері немає, матеріально не допомагає їй, тому вона хоче жити з батьком. Батько створив дочці належні умови для проживання, навчання і виховання, піклується про дитину. Йому у цьому допомагають його батьки. У сім`ї панує взаємоповага, доброзичливість, де дитині комфортно та спокійно.

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку № НОМЕР_2 та Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № НОМЕР_3 , виданих 30 липня 2019 року Москалівською сільською радою Лановецького району Тернопільської області до складу сім`ї ОСОБА_4 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 входять: ОСОБА_7 , дочка, ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_10 , мати, ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_13 , вітчим, ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_14 , брат, ІНФОРМАЦІЯ_5 . Житлово-побутові умови проживання сім`ї ОСОБА_4 задовільні.

З пояснень сільської голови Москалівської сільської ради Лановецького району Тернопільської області ОСОБА_9 , сусідів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , наявних при матеріалах справи слідує, що сім`я позивача постійно проживає на території сільської ради, малолітню ОСОБА_7 виховують батько ОСОБА_4 , бабуся ОСОБА_10 та дідусь ОСОБА_13 . Мати ОСОБА_6 сім`ю покинула, не провідує та не телефонує.

Як вбачається з довідки психолога ГО «Асоціація Розвитку Глибинної Психології та Коучингу» ОСОБА_18 , ОСОБА_10 з 22 серпня по 12 вересня 2019 року відвідувала консультації психолога громадської організації на безоплатній основі, з метою отримання психологічної допомоги для онуки ОСОБА_7 за згодою її батька. Під час трьох консультаційних зустрічей у дівчинки було діагностовано сильне емоційне напруження, ознаки депресивного стану, тривожність. Під час роботи опрацьовувалися відносини з батьками, рідними, зокрема з матір`ю та емоційний вплив на дівчинку. За час роботи тривожність вдалося зменшити та було надано відповідні рекомендації членам сім`ї дитини для роботи з нею вдома.

У відповідності із ст.153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно вимог ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

У відповідності із ч.2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно із ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості ; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини не має розлучатися зі своєю матір`ю.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Судом установлено, що неповнолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із батьком, позивачем ОСОБА_4 , перебуває на його утриманні та виявляє бажання жити з батьком.

Аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги вік дитини, суд приходить до переконання, що визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_4 за адресою зареєстрованого місця проживання позивача: АДРЕСА_1 , якнайкраще відповідатиме інтересам дитини.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Жодних доказів на спростування викладених у позові обставин стороною відповідача суду не надано.

Жодних доказів щодо неможливості визначення місця проживання дитини разом із батьком відповідачем суду не надано.

Таким чином, враховуючи висновок органу опіки та піклування Лановецької районної державної адміністрації Тернопільської області про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , те, що комісія беручи до уваги бажання дитини проживати з батьком, не заперечує щодо встановлення місця проживання дитини разом з батьком ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню та необхідно визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьком ОСОБА_4 , що буде відповідати інтересам дитини.

Також, вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_4 840 грн. 80 коп. сплаченого судового збору. При цьому суд бере до уваги квитанцію 0.0..1 від 10 березня 2020 року про сплату судового збору.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 280, 352, 354, 355, 356 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 153, 155, 157, 160, 161 Сімейного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов представника позивача ОСОБА_1 (мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) - ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (мешканки с.Плиска Лановецького району Тернопільської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Лановецька районна державна адміністрація Тернопільської області (м.Ланівці вул.Незалежності,19 Лановецького району Тернопільської області) про визначення місця проживання дитини - задовільнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 (мешканки с.Плиска Лановецького району Тернопільської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) в користь ОСОБА_1 (мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) 840 гривень 80 копійок сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду управи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Лановецький районний суд Тернопільської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено «06» листопада 2020 року.

Суддя: Л. І. Костів