П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 759/1776/20

Номер провадження № 22-ц/824/5537/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В. В., Шахова О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Яворської А. А.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2020 року, постановлену під головуванням судді Бабич Н. Д., у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олевська-11» про припинення нарахувань за послуги теплопостачання та відновлення становища, яке існувало до порушення,

в с т а н о в и в :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олевська-11» про зобов`язання ОСББ «Олевська» в особі керівника Погребного А. О. припинити дії, які порушують право позивача, а саме: припинити нарахування за послуги теплопостачання в квартирі АДРЕСА_1 ; відновити становище, яке існувало до порушення, а саме скасувати нарахування за ненадану послугу теплопостачання в квартирі АДРЕСА_2 .

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2020 року (а.с. 15 - 17) у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олевська-11» про припинення нарахувань за послуги теплопостачання та відновлення становища, яке існувало до порушення, відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, 12 лютого 2020 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, невідповідність оскаржуваного судового рішення нормам матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2020 року та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції посилається на прецеденти, у яких обставини справи не є аналогічними з тими, які викладені в даній позовній заяві.

Так, скаржник зазначає, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших, є: наявність у них спору про цивільне право; суб`єктний склад такого спору; пряма вказівка закону про вирішення спору в порядку певного судочинства. Таким чином, оскаржувана ухвала не відповідає нормам ст.. 20 ГПК України.

Скаржник зазначає, що основна діяльність ОСББ полягає в здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами. Таким чином ОСББ за своїм статусом є особою приватного права метою якої є реалізація інтересів визначеного кола приватних осіб та вирішення замість них питань у сфері отримання комунальних послуг та послуг утримання будинку та його прибудинкової території. Крім того, співвласники багатоквартирного будинку не є носіями корпоративних прав, а відносини між ними та ОСББ не є корпоративними.

Таким чином, на думку скаржника, спір між співвласниками багатоквартирного будинку та ОСББ не є корпоративним та не належить до юрисдикції господарських судів, а є цивільно-правовим та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства..

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 березня 2020 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в судове засідання з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ній.

Відповідач до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення поштового відправлення, у зв`язку з чим, колегія суддів, керуючись ч. 2 ст. 372 ЦПК України, вважала за можливе розпочати та завершити розгляд справи за відсутності останнього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи представника скаржника, дослідивши матеріали справи та письмові докази, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у відкритті провадження на підставі п.1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

У ст.. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (ч. 1 ст. 19 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Як вбачається з приписів ст.. 20 ГК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Згідно ст.. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст.. 385 ЦК України, власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.

Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», яким врегульовано, в тому числі, й відносини суб`єктів права власності щодо користування та розпорядження нерухомим майном в ОСББ (ст.. 2 цього Закону).

За змістом ст.. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» ОСББ - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна, а співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Згідно зі ст. 4 вказаного Закону, ОСББ створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність ОСББ полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Тобто ОСББ за своїм правовим статусом є особою приватного права (створена в добровільному порядку шляхом її заснування власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку на підставі домовленості між собою), метою діяльності якої є реалізація інтересів визначеного кола приватних осіб та вирішення замість них питань у сфері отримання комунальних послуг та послуг утримання будинку і його прибудинкової території, вирішення інших завдань, а відтак є учасником у цивільному обороті.

Так, в даному випадку, спір, що виник, стосується захисту прав споживача послуги теплопостачання, учасниками якого є, з однієї сторони - власник квартири в багатоквартирному будинку, а з іншої - особа, що здійснює функції та несе відповідальність за утримання, експлуатацію та ремонт цього будинку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що постановлену ухвалу не можна назвати законною та обґрунтованою, оскільки суд першої інстанції з порушенням вимог процесуального закону дійшов висновку про наявність підстав для віднесення вказаної справи до юрисдикції господарських судів та відмови у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Згідно п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин, ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2020 року слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2020 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 22 червня 2020 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О. В. Шахова