Ухвала

04 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 623/1401/20

провадження № 61-12910ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кузнєцова В. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 квітня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Касаційного цивільного суду про стягнення збитку, завданого органом державної влади,

ВСТАНОВИВ :

28 серпня 2020 року на розгляд до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 квітня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 липня 2020 року у даній справі.

Оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 була подана з пропуском строку на касаційне оскарження, викладена російською мовою, за формою і змістом не відповідала вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), ухвалою Верховного Суду від 14 вересня 2020 року її залишено без руху.

Заявникові слід було: звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень та надати належні докази на підтвердження поважності причин його пропуску; подати виправлену касаційну скаргу, викладену державною (українською) мовою, яка за формою і змістом відповідала б вимогам статті 392 ЦПК України; надіслати копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи; уточнити своє ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) державною мовою та вимоги до суду касаційної інстанції, зазначивши, які саме судові рішення ним оскаржуються. В ухвалі зазначено строк її виконання, а також попереджено ОСОБА_1 про наслідки її невиконання.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали Верховного Суду від 14 вересня 2020 року отримано ОСОБА_1 29 вересня 2020 року.

05 жовтня 2020 року до суду касаційної інстанції від ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 14 вересня 2020 року надійшла заява, у якій він зазначає, що подання ним будь-якого звернення до суду російською мовою є його конституційним правом, а спроби зобов`язати його звертатися до суду іншою мовою є порушенням Конституції України. Вважає, що вимога Верховного Суду про подання касаційної скарги державною (українською) мовою є незаконною, тому виконанню не підлягає. Вказує на те, що копії касаційної скарги та доданих до неї документів для відповідача ним не подаються, оскільки провадження у справі не відкрито, тому він являється єдиним учасником справи. ОСОБА_1 зазначає, що копію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції надіслано йому поштою 31 липня 2020 року та отримано ним 05 серпня 2020 року, тому підстав для звернення з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження немає.

Частиною другою статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Разом з тим, ОСОБА_1 у заяві посилається на те, що дата постановлення ухвали суду першої інстанції «21 квітня 2020 року» замість «27 квітня 2020 року» у касаційній скарзі вказана помилково, і залишає поза увагою необхідність уточнення також дати прийняття постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу і заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявникові.

Оскільки на час постановлення цієї ухвали вимоги ухвали Верховного Суду від 14 вересня 2020 року ОСОБА_1 не виконані, недоліки касаційної скарги не усунуті, її слід визнати неподаною і повернути заявникові на підставі частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України.

Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 квітня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 липня 2020 року визнати неподаною і повернути заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. О. Кузнєцов