Справа № 732/935/20
Провадження 2/732/477/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі : головуючої судді -Лиманської М.В., в присутності секретаря Бруй І.В., за участі позивача ОСОБА_1 , його представника - адвоката Гиляки О.М., відповідача - ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Антоненко Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Городнянська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області,-

В С Т А Н О В И В :

30 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 та просить встановити факт того, що він, як спадкоємець, постійно проживав на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в будинку АДРЕСА_1 , та прийняв спадщину, яка відкрилась в зв`язку з її смертю.

Позовні вимоги вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна баба позивача ОСОБА_3 . На день смерті ОСОБА_3 була зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 , а фактично з осені 2005 року проживала разом з позивачем та його сім`єю в будинку АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 склала заповіт на все належне їй майно на ім`я позивача. Як спадкоємець, який проживав на день смерті зі спадкодавцем, позивач вважається таким, що прийняв спадщину. Але через різницю місця реєстрації та фактичного місця проживання ОСОБА_3 виникла необхідність підтвердження цього факту в судовому порядку. В зв`язку з тим, що з приводу встановлення вказаного факту виник спір, вимоги заявлені в позовному провадженні. Встановлення зазначеного факту має для позивача юридичне значення, оскільки з цим пов`язана можливість реалізації спадкових прав.

В судовому засіданні позивач та його представник підтвердили обставини, викладені в позовній заяві, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Пояснили, що у зв?язку із значним погіршенням стану здоров?я з 2005 року рідна баба позивача ОСОБА_3 почала проживати в будинку АДРЕСА_1 , де на той час були зареєстровані та постійно проживали позивач - ОСОБА_1 та його матір - ОСОБА_4 ( рідна донька ОСОБА_3 ) Згодом в цьому будинку почали проживати також дружина позивача - ОСОБА_5 та їхні діти - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . На день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 була зареєстрована в будинку АДРЕСА_2 , однак за вказаною адресою з 2005 року вона не проживала, оскільки була похилого віку та мала незадовільний стан здоров`я. Після смерті баби її спадщину за законом прийняв її син ОСОБА_2 відповідач у справі, який звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою. Навесні 2020 року позивач дізнався про те, що за життя його баба ОСОБА_3 склала на його ім`я заповіт на все її майно. Про наявність цього заповіту позивач не був обізнаний та дізнався випадково від мешканки села Куликівка, яка живе по сусідству. Дізнавшись про заповіт, позивач звертався з позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, який був залишений без розгляду, після чого позивач звернувся з цим позовом.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили у задоволенні позову відмовити. На обгрунтування заперечень пояснили, що після смерті ОСОБА_3 її спадщину прийняв відповідач як її рідний син, який звернувся до Городнянської районної державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини за законом. Рідна сестра відповідача ОСОБА_4 нотаріально відмовилась від прийняття спадщини. Про наявність заповіту, складеного на ім`я позивача, останньому та його матері ОСОБА_4 було достовірно відомо. Однак на оформлення спадщини, позивач не мав коштів. Не бажаючи залишати майно матері безхазяйним, маючи кошти для оформлення спадщини відповідач її прийняв та частково оформив. Оскільки право власності на спадкове майно - будинок АДРЕСА_2 не було зареєстровано, відповідач звертався до суду з відповідним позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2018 року за відповідачем ОСОБА_2 визнано право власності на спадковий будинок. Цим будинком він особисто не користується, віддав будинок у користування сестри ОСОБА_4 . Відповідач наполягав на тому, що його матір ОСОБА_3 на момент своєї смерті була зареєстрована та постійно проживала у належному їй будинку АДРЕСА_2 . На протязі багатьох років він надавав матері матеріальну та фізичну допомогу, постійно відвідував матір у селі, привозив продукти харчування та дрова, допомагав в обробленні земельної ділянки, періодично забирав матір на проживання до себе у м.Чернігів, де також займався організацією та фінансуванням її лікування. Останні роки свого життя ОСОБА_3 хоча і мала серцеве захворювання, утім могла себе самостійно повноцінно обслуговувати. У листопаді 2008 року позивач у черговий раз забирав матір з її будинку на лікування до м.Чернігова. Після виписки її стан не покращився, декілька днів матір пробула у відповідача, потім - у своєї дочки ОСОБА_4 в будинку АДРЕСА_1 , де і померла. Однак постійним місцем проживання матері вказаний будинок ніколи не був, в цьому будинку матір проживала періодично, переважно у зимовий період, звідки завжди поверталась до свого будинку за місцем реєстрації.

Представник Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання третя особа повідомлена належним чином. Заяв, клопотань, заперечень проти позову від третьої особи не надійшло. (а.с. 145).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши в судовому засіданні сторони та їхніх представників, допитавши в судовому засіданні свідків, дослідивши письмові докази, з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ч.3, ч.4 ст.12 ЦПК України, а також виходячи з приписів ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За правилами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом роз`яснень, викладених у п.2, 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 N 7 „Про судову практику у справах про спадкування справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на момент смерті має для позивача ОСОБА_1 юридичне значення, оскільки надає право на спадкування після смерті ОСОБА_3 .

В судовому засіданні судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Куликівка Городнянського району Чернігівської області у віці 75 років померла ОСОБА_3 , що підтверджується актовим записом про смерть № 14 від 20 грудня 2008 року та свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 . (а.с. 17,34)

Дослідженням свідоцтва про народження НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Куликівка Івашківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, в графі батьки зазначено : батько - ОСОБА_8 , матір - ОСОБА_3 .(а.с.38)

Після смерті ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 звернувся до Городнянської державної нотаріальної контори Чернігівської області з відповідною заявою про прийняття спадщини своєї матері за законом. 11 червня 2009 року Городнянською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 197 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .(а.с.73-83). За даними спадкової справи ОСОБА_2 , який проживає в квартирі АДРЕСА_3 , прийняв все спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 . Крім ОСОБА_2 спадкоємцем за законом є його рідна сестра (дочка спадкодавця) - ОСОБА_4 , яка 11 червня 2009 року подала заяву до нотаріальної контори про відмову від спадщини.(а.с.79)

З дослідженого в судовому засіданні дублікату заповіту, що має силу оригіналу від 26 лютого 2004 року встановлено, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіла все своє майно ОСОБА_1 . Заповіт складено та посвідчено секретарем виконкому Куликівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області Високос С.М., зареєстровано в реєстрі № 14. (а.с.14).

Згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Городнянським РВ УМВС України в Чернігівській області 03 серпня 2001 року, позивач ОСОБА_1 з 1998 року зареєстрований в булинку АДРЕСА_1 (а.с.15).

ОСОБА_3 на момент своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована в будинку АДРЕСА_2 , що підтверджено актовим записом про смерть №14, довідками в.о. старости Куликівського старостинського округу № 2 від 18 червня 2020 року №131, від 30 липня 2020 року № 184 (а.с.17,19,41).

З довідки в.о. старости Куликівського старостинського округу № 2 від 30 липня 2020 року № 185 встановлено, що в будинку АДРЕСА_1 станом на 19 грудня 2008 року були постійно зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . (а.с.42)

За даними дослідженої довідки в.о. старости Куликівського старостинського округу № 2 від 18 червня 2020 року № 132 ОСОБА_3 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі слів свідків, фактично проживала та померла за адресою: АДРЕСА_1 , у складі такої сім`ї : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ( а.с. 18 ).

З виписки-епікризу № 1967 з медичної карти стаціонарного хворого, наданої терапевтичним відділенням Чернігівської міської лікарні № 3 (на базі ВАТ «ЧеЗаРа») встановлено, що хвора ОСОБА_3 , 1933 року народження, яка проживала в АДРЕСА_4 , знаходилася на лікуванні з 16 березня 2005 року по 30 березня 2005 року з діагнозом: IXC: стенокардія напруження, дифузний кардіосклероз, симптоматична гіпертонія, миготлива аритмія.(а.с.117)

З виписки-епікризу № 1247 з медичної карти стаціонарного хворого, наданої терапевтичним відділенням Чернігівської міської лікарні № 3 (на базі ВАТ «ЧеЗаРа») встановлено, що хвора ОСОБА_3 , 1933 року народження, яка проживала в АДРЕСА_4 , знаходилася на лікуванні з 17 лютого 2006 року по 13 березня 2006 року з діагнозом: IXC: стенокардія напруження, дифузний кардіосклероз, миготлива аритмія.(а.с.118)

З виписки-епікризу № 814 з медичної карти стаціонарного хворого, наданої терапевтичним відділенням Чернігівської міської лікарні № 3 (на базі ВАТ «ЧеЗаРа») встановлено, що хвора ОСОБА_3 , 1933 року народження, яка проживала в АДРЕСА_4 знаходилася на лікуванні з 31 січня 2007 року по 15 лютого 2007 року з діагнозом: IXC: дифузний кардіосклероз, миготлива аритмія, симптоматична гіпертонія.(а.с.119)

З виписки-епікризу № 7198 з медичної карти стаціонарного хворого, наданої терапевтичним відділенням Чернігівської міської лікарні № 3 (на базі ВАТ «ЧеЗаРа») встановлено, що хвора ОСОБА_3 , 1933 року народження, яка проживала в АДРЕСА_4 знаходилася на лікуванні з 11 листопада 2008 року по 26 листопада 2008 року з діагнозом: хронічний обструктивний бронхіт, IXC: дифузний кардіосклероз, миготлива аритмія.(а.с.40)

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 показали, що останні роки свого життя ОСОБА_3 переважно проживала в будинку АДРЕСА_1 , де проживали її дочка ОСОБА_4 та онук ОСОБА_1 з його сім`єю, які здійснювали за нею догляд. Особливо це стосувалося зимового періоду, коли ОСОБА_3 за станом свого здоров`я не могла самостійно виконувати роботу по господарству у своєму приватному будинку, зокрема опалювати будинок, приносити воду тощо.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_4 , показали, що постійним місцем проживання ОСОБА_3 завжди був її власний будинок АДРЕСА_2 , у якому вона була зареєстрована. Стан здоров`я ОСОБА_3 дозволяв їй себе обслуговувати. Їй постійно допомагали по господарству її дочка ОСОБА_4 та син ОСОБА_2 , які систематично навідувалися до неї. Також певну фізичну допомогу інколи надавав її онук ОСОБА_1 . Крім того, на її прохання та з власної ініціативи допомогу в побуті їй надавали сусіди - ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 . Час від часу, особливо у періоди погіршення стану здоров`я, ОСОБА_3 залишала свій будинок та тимчасово проживала у своєї дочки ОСОБА_4 та у свого сина ОСОБА_2 . Останній опікувався матір`ю та надавав їй матеріальну допомогу, організовував її періодичне стаціонарне лікування у м.Чернігові.

Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

В силу ч.1,6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово; фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

За правилами п. 1.12. гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України. Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Проаналізувавши докази справи у їх сукупності, а також наведени норми законодавства, суд дійшов висновку про те, що в судовому засіданні встановлено, що останні роки свого життя в період з 2005 року по момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 мала постійне місце проживання будинок АДРЕСА_2 , в якому була зареєстрована. Вказаний будинок ОСОБА_3 час від часу залишала на періоди проживання у своєї дочки в будинку АДРЕСА_1 та у свого сина в АДРЕСА_4 , а також для проходження курсів стаціонарного лікування в лікувальних закладах.

Таким чином, в судовому засіданні судом встановлено, що позивачем не надано суду належних доказів, документів, що підтверджують факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем. Оскільки щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

З урахуванням викладеного, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 133, 137, 141 ЦПК України, за змістом яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Виходячи з наведених норм ЦПК України, витрати відповідача на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з позивача, оскільки підтверджені документально. Адвокат Антоненко Л.А. діє у справі на підставі договору про надання правової допомоги від 30 липня 2020 року. Квитанція на суму 6500 грн. від 30 вересня 2020 року та детальний опис робіт (послуг), пов`язаних з наданням відповідачу професійної правничої допомоги, є належними та достатніми доказами здійснення відповідачем вказаних витрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 12, 13, 17, 76-81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в повернення судових витрат 6500,0 грн. (шість тисяч п`ятсот грн. 00 коп.)

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції або безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення складений 06.11.2020 року.

Суддя М.В.Лиманська