Єдиний унікальний номер 243/6384/20
Номер провадження 22-ц/804/2930/20
Єдиний унікальний номер 243/6384/20 Головуючий у 1 інстанції Дюміна Н.О.
Номер провадження 22-ц/804/2930/20 Доповідач Агєєв О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів Гапонова А.В., Канурної О.Д.,

за участю секретаря судового засідання Гладуха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області цивільну справу №243/6384/20 за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису у зв`язку з вчиненням домашнього насильства, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2020 року (суддя першої інстанції Дюміна Н.О.), -

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2020 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулася ОСОБА_3 із заявою про видачу обмежувального припису у зв`язку з вчиненням домашнього насильства, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви зазначено, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 21.06.2019 року. ОСОБА_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ., заявниця в зв`язку з вчиненням насильницьких дій з боку чоловіка примушена мешкати за іншою адресою, щоб уникнути насильницьких дій.

Під час спільного проживання з ОСОБА_2 останній постійно застосовував насилля, висловлювався нецензурною лайкою, завдавав їй тілесних ушкоджень, внаслідок чого вона декілька разів викликала співробітників поліції, що фіксували вказані обставини. Постійні сварки з ОСОБА_2 стали підставою розриву їх відносин, втім останній все рівно не залишає її у спокої: весь час її переслідує, нецензурно виражається у її бік та бік її батька ОСОБА_4 , висловлює погрози нанесення тілесних ушкоджень та намагався декілька разів їх нанести, бив її сина.

20.05.2020 року відносно ОСОБА_2 було складено три протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 ч.2 КУпАП України за повторне вчинення протягом року насилля у сім`ї.

10 червня 2020 року Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Після притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 не припинив свої насильницькі дії та намагався знов їх вчинити відносно неї, що підтверджується викликами поліції 26.06.2020 року та складеним приписом.

На теперішній час ОСОБА_2 на неодноразові зауваження та її прохання не реагує або починає вчиняти насильницькі діяння. Усі ці діяння відбуваються в присутності малолітньої дитини.

26 червня 2020 року ОСОБА_2 прийшов додому в нетверезому стані та безпідставно вчинив в черговий раз домашнє насильство: висловлювався брудними, нецензурними словами до неї та її батьків, принижував, погрожував фізичною розправою. Кидав цеглою у вікно. Все це знову відбувалося в присутності дитини.

Вона боїться за свою безпеку, батьків та безпеку дитини, тому що нездатна захистити себе від ОСОБА_2 .?

Аби забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від чергового вчинення домашнього насильства щодо неї вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_2 обмежувальний припис у вигляді: заборони переслідувати ОСОБА_3 та в будь-який спосіб спілкуватись з нею та заборонити вести листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2020 року Заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису у зв`язку з вчиненням домашнього насильства задоволено.

Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та покладено на нього строком на 6 (шість) місяці наступні обов`язки: 1) заборони ОСОБА_2 переслідувати ОСОБА_5 та в будь-який спосіб спілкуватись з нею; 2) заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з постраждалою ОСОБА_6 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто; 3) заборонити ОСОБА_2 вхід та перебування в місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Роз`яснено, що рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднесено на рахунок держави.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, заінтересована особа ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на упередженість судом при розгляді справи, порушення норм процесуального права; неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2020 року, та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

В мотивування апеляційної скарги зазначив, що при розгляді справи судом були суттєво порушені його процесуальні права, що зробило неможливою підготовку до участі у справі, реалізацію прав щодо наданні суду доказів в обґрунтування своїх заперечень проти скарги. Зазначає, що про те, що до суду поступила заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису і що вона призначена до розгляду у Слов`янському міськрайонному суді у місті Слов`янську 29 липня 2020 року о 16 годині він дізнався телефоном, коли йому зателефонували із суду о 13-30 годині 29 липня 2020 року. У зв`язку з тим, що він знаходився у місті Миколаївка, часу до початку слухання справи йому вистачило тільки на те, щоб доїхати до Слов`янська, поспілкуватися з адвокатом і о 15-30 попасти до приміщення Слов`янського міськрайсуду. О 15-45 29 липня 2020 секретар судді Дюміної вручила йому копію заяви ОСОБА_1 із додатками, про що була написана відповідна розписка.

Перед початком слухання справи його (апелянта) представником було заявлено клопотання про відкладання слухання справи для надання часу на підготовку, було зазначено, що матеріали було отримано безпосередньо перед початком слухання, що доводи, визначені у заяві він не визнає, у задоволенні клопотання головуючим було відмовлено з мотивуванням що нам, йому та представнику можуть надати на підготовку ще 5 хвилин, не більше. І можливо, якщо слухання справи буде перенесено, суд прийме від нього та його представника докази на підтвердження його заперечень. Скаржник вважає, що суд умисно позбавив його можливості реалізувати свої права сторони по справі та порушив основні завдання та засади цивільного судочинства.

Вказує, що суд у рішенні прийшов до висновку про те, що він вчиняє над емоціями заявника, вагітної дружини ОСОБА_6 систематичне психологічне насильство, що включає в себе словесні та невербальні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, використання емоційного та психологічного перенавантаження, часті і непередбачувані перепади настрою агресора, що він категорично заперечує і не визнає себе винним навіть після притягнення до адміністративної відповідальності та винесення відносно нього постанови про адміністративне правопорушення.

Зазначає, що згідно тексту рішення він вчинив відносно заявника психологічне насильство, але формулювання так званого психологічного насильства, яке вказав суд, не співпадає з визначенням терміну психологічне насильство, яке зазначено у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Звернення заявника до різних інстанцій (за умови наявності у заявника вільного часу, бо вона звільнилася з роботи), не є доказом вчинення ним будь-яких дій відносно неї, або її батьків. Зазначає, що працює головним механіком КП «Сервіскомуненерго» і не має часу, щоб вживати алкоголь і вчиняти будь-які дії щодо заявника або її батьків.

Зазначає, доказом вчинення ним будь-яких дій відносно будь-якої особи може бути тільки прийняте повноважними особами рішення - рішення суду, рішення правоохоронних органів, тощо, але не звернення. Наявність заяв до правоохоронних органів від заявника ОСОБА_6 це є тільки її припущенням про те, що нібито вчинив якісь діяння відносно неї, але ж ніяк не може бути доказом вчинення таких діянь.

Вважає, що заявниця не довела належним чином факт вчинення ОСОБА_2 психологічного насильства щодо неї, погроз застосування фізичного насильства, а також ризиків вчинення насильства у майбутньому, підстав для задоволення заяви про видачу обмежувального припису немає. При цьому, убачається і є встановленою наявність між сторонами конфлікту з приводу поділу майна, що є предметом розгляду судом іншої цивільної справи.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник заявника ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав її необґрунтованою і такою, що задоволенню не підлягає.

Заявник ОСОБА_6 та заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_6 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 7).

Відповідно до копії постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 червня 2020 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., за вчинення домашнього насильства по відношенню до своєї дружину ОСОБА_6 . Зокрема, відповідно до постанови 13.05.2020 року о вечірній годині ОСОБА_2 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 влаштував сварку відносно дружини ОСОБА_6 , в ході якої висловлювався нецензурною лайкою, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю потерпілої, повторно протягом року, таким чином скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Крім того, 15.05.2020 року о 08 годині 00 хвилин ОСОБА_2 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , де біля квартири висловлював погрози на адресу дружини ОСОБА_6 , чим своїми діями завдав шкоди психологічному здоров`ю потерпілої, повторно протягом року, таким чином скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Крім того, 14.05.2020 року о 09 годині 00 хвилин ОСОБА_2 в ході телефонної розмови висловлювався нецензурною лайкою на адресу батька дружини ОСОБА_4 , в ході якої висловлювався брудною лайкою, повторно протягом року, чим своїми діями завдав шкоди психологічному здоров`ю потерпілого, таким чином скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до листа керівника Слов`янської місцевої прокуратури від 01 липня 2020 року №40-01-44/1332-20, встановлено, що Слов`янською місцевою прокуратурою звернення ОСОБА_6 від 18.06.2020 року, яке 19.06.2020 надійшло до Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області щодо притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 , розглянуто. 17.06.2020 року ОСОБА_6 звернулась з аналогічним зверненням до Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області щодо притягнення до кримінальної відповідальності колишнього чоловіка ОСОБА_2 за вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених статтями 194 (умисне знищення або пошкодження майна) та 296 (хуліганство) Кримінального кодексу України. На даний час перевірка за зверненням триває. Згідно вимог ст.216 Кримінального процесуального кодексу України повноваження щодо здійснення досудового розслідування злочинів вказаної категорії віднесені до компетенції слідчих органів внутрішніх справ. Для отримання відповіді на вищезазначене звернення необхідно звернутися до Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області.

Відповідно до термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №057423 від 26 червня 2020 року, відносно ОСОБА_2 працівниками Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області було винесено терміновий заборонний припис, а саме заборона у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_7 строком на 10 діб з 16:00 год. 26 червня 2020 року та діє до 16:00 06 липня 2020 року.

Згідно з талоном-повідомлення єдиного обліку №20220 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, 26 червня 2020 року від ОСОБА_8 отримано заяву такого змісту: 26.06.2020 року 08:43 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 26.06.2020 о 08:42 за адресою: АДРЕСА_3 , Лейтенант поліції Слов`янського ВП повідомив, що звернулась гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /м АДРЕСА_2 просить прийняти міри до чоловіка доньки ОСОБА_2 , 1989 р.н., який 26.06.2020 р. приблизно о 06-15 год. за адресою АДРЕСА_3 безпричинно висловлювався в її бік нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою.

Згідно з талоном-повідомлення єдиного обліку №20286 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, 26 червня 2020 року від ОСОБА_6 отримано заяву такого змісту: 26.06.2020 року о 17:11 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 26.06.2020 о 17:10 за адресою: АДРЕСА_2 , До дільничного звернулась гр. ОСОБА_3 1990 р.н., яка повідомила про сварку з чоловіком, який надсилає повідомлення чим вчиняє тиск.

Згідно з талоном-повідомлення єдиного обліку №22985 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, 26 червня 2020 року від ОСОБА_6 отримано заяву такого змісту: 17.07.2020 року о 11:27 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 17.07.2020 о 11:26 за адресою: АДРЕСА_2 , Реєстрація. До працівника поліції звернулась гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Просить прийняти заходи до чоловіка гр. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ), який 10.07.2020 о 17:30 за м/с висловлювався нецензурно погрожував фіз. розправою.

Відповідно до копії заяви від 17 липня 2020 року, ОСОБА_6 звернулася до начальника Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності її чоловіка ОСОБА_2 щодо погрози застосування до неї фізичного насилля.

У судовому засіданні також були досліджені фотокартки вайбер переписки мами заявниці з її чоловіком, з якої вбачається, що останній погрожував застосувати фізичне насилля відносно родини дружини.

Також з наданого скріншоту інтернет сторінки, вбачається, що особа яка зареєстрована як « ОСОБА_9 » розміщує в інтернеті оголошення щодо продажу речей, а саме: холодильника, дитячого крісла та інших меблів.

Також у судовому засіданні було досліджено листи від Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Офісу президента України з яких вбачається, що ОСОБА_6 зверталася до вищевказаних органів з заявами про застосування заходів впливу до її чоловіка.

Також матеріалами справи встановлено, що заявницею подано до Слов`янського міськрайонного суду позови до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_10 систематично здійснює психологічне насильство над емоціями вагітної дружини, що включає в себе словесні та невербальні образи, погрози, у тому числі приниження, переслідування, залякування, використання емоційного та психологічного перенавантаження, часті і непередбачувані перепади настрою агресора, і наявність такого насилля ОСОБА_10 категорично заперечує, не визнає себе винним, навіть, після винесення відносно нього постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Наслідками даної поведінки ОСОБА_10 для ОСОБА_6 є психологічні страждання, які виражаються у емоційній дезадаптації, нездатності відчувати позитивні емоції від життя, депресії, а також погіршення якості життя, що є неприпустимим для вагітної жінки.

Таким чином враховуючи встановлені судом обставини, з метою захисту інтересів заявника, встановлено наявні ризики продовження вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо зазначеної особи, тому суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 ..

Заявниця просила суд покласти на чоловіка ОСОБА_2 наступні обов`язки: заборони ОСОБА_2 переслідувати ОСОБА_5 та в будь-який спосіб спілкуватись з нею; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з постраждалою ОСОБА_6 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб та заборонити ОСОБА_2 вхід та перебування в місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

На думку суду першої інстанції перебування ОСОБА_10 за місцем проживання ОСОБА_6 становить безпосередню небезпеку ОСОБА_6 , як жертві домашнього насильства, а тому забезпечення фізичної дистанції між жертвою та її кривдником є найефективнішим способом гарантувати безпеку ОСОБА_6 .

Щодо заборони наближатися до домової території ОСОБА_6 суд зазначив, що такий захід об`єктивно дозволить ані доторкнутися до потерпілої, ані докинути до неї будь-який предмет, ані докричатися до неї.

Проте, враховуючи, що на теперішній час між подружжям виникли цивільні правовідносини (подання до суду позовів щодо розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна подружжя, можливе вирішення питань з приводу часів спілкування з новонародженою дитиною або визначення місця її мешкання в органах опіки), тому заборонити подружжю спілкування через третіх осіб (якими можуть бути представники сторін або адвокати) у даному випадку буде недоцільно, оскільки, під час розгляду цивільних справ у суді можуть виникнути питання які необхідно буде вирішити сторонам спільно. Зокрема під час розгляду цивільної справи про поділ майна подружжя сторони повинні будуть узгодити вартість сумісного майна.

На думку суду першої інстанції достатнім строком застосування обмежувального припису буде 6 місяців, так як за цей час ОСОБА_10 буде в змозі оцінити свою поведінку та змінити її по відношенню до ОСОБА_6 . А вона, в свою чергу, зможе виносити дитину та відновитись після пологів у сприятливій психологічній обстановці.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що подана заява підтверджена належними та допустимими доказами, тому підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції також зазначено, що встановлення припису не обмежує прав заінтересованої особи ОСОБА_10 , як батька його майбутньої дитини, оскільки питання пов`язані зі спілкуванням з дитиною та її вихованням можуть бути вирішені у законний спосіб, шляхом звернення до відповідних органів.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон).

Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до ст.1 Закону особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 цього Закону домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Положеннями ст.26 Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до статті 350-6 ЦПК України у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців (ч.2). Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч.4)

Суд правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами і надав їм належну оцінку.

За таких обставин, на підставі дослідження наданих заявником доказів, суд першої інстанції правильно виходив з того, що доводи заявниці знайшли своє підтвердження, та дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для застосування до ОСОБА_2 заходів тимчасового обмеження його прав і видав обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 строком на 6 місяців.

Суд виходив із наявності встановлених фактів вчинення психологічного насильства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_6 , а тому заслуговують на увагу доводи заявниці про те, що випадки насильницьких дій призвели до постійних побоювань за свою безпеку та безпеку своїх близьких.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , оскільки згідно із частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суд під час вирішення такої заяви має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

З матеріалів справи вбачається наявність конфлікту між сторонами у справі, що мало наслідком звернення заявниці ОСОБА_6 до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення домашнього насилля, та відсутність бажання примирення у сторін, що дало суду підстави дійти висновку про наявність ризиків щодо повторного вчинення домашнього насильства.

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заходи спрямовані на захист потерпілих від насильства вживаються не після притягнення кривдника до відповідальності, а на підставі звернення постраждалої особи, стосовно якої існує реальна загроза вчинення насильства у сім`ї.

У зв`язку з чим апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо того, що доказом вчинення ним будь-яких дій відносно будь-якої особи може бути тільки прийняте рішення суду, рішення правоохоронних органів, тощо, але не звернення, та про те, що наявність заяв до правоохоронних органів від заявника ОСОБА_6 це є тільки її припущенням про те, що нібито вчинено якісь діяння відносно неї, але ж ніяк не може бути доказом вчинення таких діянь.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального права, що зробило неможливим його підготовку до участі у справі, реалізацію його прав щодо надання суду доказів в обґрунтування заперечень проти скарги.

З матеріалів справи вбачається, що заява про видачу обмежувального припису надійшла до суду 27 липня 2020 року (а.с.1). У той же день, 27 липня 2020 року, протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену справу передано судді Дюміній Н.О. (а.с.16). 28 липня 2020 року відкрито провадження та призначено судове засідання на 29 липня 2020 року на 16 годину 00 хвилин (а.с.17), про що 28 липня 2020 року судом першої інстанції повідомлено стори, шляхом здійснення телефонограм (а.с.18, 19).

Згідно протоколу судового засідання 29 липня 2020 року у судове засідання з`явилися сторони та їх представники (у тому числі ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_11 ) (а.с.56). Після оголошення перерви 29 липня 2020 року, 30 липня 2020 року у судове засідання з`явилися сторони та їх представники (у тому числі ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_11 ), в результаті якого було ухвалено оскаржуване рішення (а.с.69-71).

Згідно чч.1, 2 статті 3505 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Таким чином, суд першої інстанції на виконання приписів статті 3505 ЦПК України розглянув справу 30 липня 2020 року, тобто не пізніше 72 год. після надходження 27 липня 2020 року заяви про видачу обмежувального припису до суду, за участю заявника та заінтересованої особи.

Судовим рішенням встановлено обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк шість місяців, які на час розгляду справи не сплинули.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно встановив обставини справи, перевірив доводи заявника, наданим доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про видачу обмежувального припису.

Порушень норм процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

За вказаних обставин, апеляційний суд доходить висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги - без задоволення, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 382 ЦПК України, в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2020 року залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повне судове рішення складено 19 листопада 2020 року.

Головуючий суддя О.В. Агєєв