Справа 556/366/19
Номер провадження 2/556/104/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2020 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Котик Л.О.,

при секретарі - Соловей Г.С.,

за участю представника позивача - адвоката Кругліцької В.М.

представника відповідача - адвоката Печончика О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

06.03.2019 року ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 28 березня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

05.07.2019 року Володимирецьким районним судом ухвалено заочне рішення. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 35000 грн. моральної шкоди. В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, за недоведеністю.

26.07.2019 року відповідачем подано заяву про перегляд заочного рішення, яка згідно ухвали суду від 07.08.2019 року прийнята судом до розгляду.

Ухвалою Володимирецького районного суду від 20.08.2019 року заочне рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 05.07.2019 року по цивільній справі №556/366/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням скасовано, справу призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

25.09.2019 року ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Відзив не подано.

Як на підставу позову ОСОБА_1 посилається на те, що згідно обвинувального акту кримінального провадження №0000519 від 17.07.2015 року, ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він 13.07.2015 року, приблизно о 15 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки «ЗАЗ ТF69YР», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по автодорозі «Київ-Ковель-Ягодин», неподалік с. Городець Володимирецького району Рівненської області зі сторони м.Сарни, Рівненської області, в напрямку с. Полиці, Володимирецького району, Рівненської області, зі швидкістю 70 км/год., проявив неуважність до дорожньої обстановки та неправильно її оцінив, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, здійснив наїзд на мопед марки «ХGJAO ХGJ50Q2А» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який перебував на правій смузі автодороги, попереду відносно руху зазначеного транспортного засобу та готувався з увімкнутим лівим покажчиком повороту здійснити маневр (поворот) лівого повороту.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій мопеда ОСОБА_1 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, забою головного мозку, осадження та підшкірних гематом обличчя, кистей рук, лівої гомілки, закритого перелому нижньої третини лівої мало-гомілкової кисті з незначним допустимим зміщенням, які відносяться до середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я, а автомобіль та мопед зазнали механічних пошкоджень.

Порушення ОСОБА_2 вимог підпункту б) пункту 2.3 та пункту 12.3 Правил дорожнього руху, знаходяться у прямому безпосередньому причинному зв"язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

Cвоїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_2 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою Володимирецького районного Рівненської області від 11.12.2018 року ОСОБА_2 , на підставі ст.49 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито.

В результаті неправомірних та винних дій відповідача ОСОБА_2 , потерпілому ОСОБА_1 було заподіяно матеріальну шкоду у вигляді понесених витрат на лікування та моральну шкоду, яку в добровільному порядку ОСОБА_2 не відшкодував. А тому ОСОБА_1 вимушений був звернутися в суд з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Кругліцька В.М. позовні вимоги підтримала та надала пояснення в межах пред"явленого позову. Просить позов задоволити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 1141,51 грн. матеріальної шкоди, заподіяної злочином та 80000,00 грн. завданої моральної шкоди.

Представник відповідача - адвокат Печончик О.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Що стосується матеріальної шкоди, вважає що в цій частині в позові слід відмовити за недоведеністю, оскільки суду не надано належних та достовірних доказів, що підтверджують матеріальну шкоду завдану ОСОБА_1 кримінальним правопорушенням. Що стосується моральної шкоди, відповідач вважає, що розмір шкоди є надмірно високим і необгрунтованим. Окрім того відповідач є особою переміщеною з тимчасово окупованої території, злочин вчинений ним з необережності, на утриманні троє неповнолітніх дітей, син ОСОБА_3 навчається у Волинській духовній семінарії, стипендії та іншого матеріального чи фінансового забезпечення не утримує.

Просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

Судом встановлено, що ухвалою Володимирецького районного Рівненської області від 11.12.2018 року ОСОБА_2 , на підставі ст.49 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито.

Дана ухвала набрала законної сили.

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, не потребує доказування та обставина, що 13.07.2015 року, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно Висновку експерта №312 від 30.12.2015 року, який оглянуто в судовому засіданні, згідно наданих Медичних документів у гр. ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, осаднення та підшкірних гематом обличчя, кистей рук, лівої гомілки, закритого перелому нижньої третини лівої мало-гомілкової кистки з незначним допустимим зміщенням. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмета, можливо, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди при обставинах та в термін вказаних в постанові і відносяться до розряду середнього ступеня тілесних ушкоджень спричинивших довготривалий розлад здоров`я.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Конституція України визначає життя і здоров`я людини найвищою соціальною цінністю (ст. 3). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права і способом захисту цивільних прав може бути відшкодування, в тому числі, моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та майнової шкоди (ст. 16 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Як зазначено в ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч.1 ст.81 ЦПК України)

Однак позивачем не надано належних та достовірних доказів у підтвердження матеріальних збитків.

Жодних виписок із медичної карти про проходження ОСОБА_1 , будь-якого лікування у період з 13.07.2015 року не надано.

А надані позивачем чеки про купівлю медикаментів, не містять інформацію щодо предмета доказування. Тобто це є неналежні і недостовірні докази.

Враховуючи вище викладене, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення матеріальної шкоди у вигляді понесених витрат на лікування, слід відмовити за недоведеністю.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Факт заподіяння позивачеві моральної шкоди у вигляді душевних страждань, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та пошкодження його майна - не викликає сумніву.

А як зазначено в ч. 1 ст. 1167 ЦПК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз`яснень, викладених в п.п.5,9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Факт заподіяння позивачу моральної шкоди, яка виразилась в душевних стражданнях, переживаннях, фізичному болю, погіршенні здоров"я, що негативно вплинуло на його психоемоційний стан, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, насторога, порушення життєвих планів у зв"язку з пошкодженням транспортного засобу, погіршенні можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів, та в тривалому невідшкодуванні відповідачем матеріальної шкоди, суд вважає доведеним. За таких обставин, підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди наявні. Проте розмір моральної шкоди, визначений позивачем ОСОБА_1 - 80000 грн., суд вважає завищеним і таким, що не відповідає характеру та ступеню завданої моральної шкоди.

Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує, що ОСОБА_5 овинувачується у вчиненні злочину, який за формою вини є необережним, також обставини, які стосуються його майнового стану та мають значення для справедливого вирішення цивільного позову. ОСОБА_5 є особою переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою № від 23.10.2014 року; має на утриманні троє неповнолітніх дітей (довідка №572 від 05.08.2019 року, видана виконавчим комітетом Красносілської сільської ради Володимирецького району); син навчається у Волинській духовній семінарії, не отримує стипендії та ніякого іншого матеріального чи фінансового забезпечення, що підтверджуються довідкою №64 від 13.04.2019 року, виданої ректором Волинської духовної семінарії.

Таку ж правову позицію висловив Верховний Суд у Постанові від 23.01.2019 року, у справі №187/292/17.

Сталою судовою практикою визначено, що, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. (Постанова Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі №463/4619/18)

А тому, з врахуванням вище викладеного, характеру і обсягу моральних страждань потерпілого, суд вважає за необхідне визначити суму грошового відшкодування завданої злочином моральної шкоди в розмірі 25000 грн., що буде відповідати принципам розумності і справедливості.

За вищевикладених обставин, керуючись засадами виваженості та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути моральну шкоду в розмірі 25000 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовити, за недоведеністю позовних вимог.

Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути 840,80 грн. судового збору в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1168, 1177 ЦК України, суд, -

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий 29 квітня 1998 року Нововолинським МВ УМВС України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 6 січня 1998 року Володимирецьким РВ УМВС України в Рівненській облаті, 25000 (двадцять п"ять тисяч) грн. моральної шкоди.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, за недоведеністю.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 840,80 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С У Д Д Я : Котик Л.О.