Справа № 591/4855/19
Номер провадження 22-ц/816/792/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року м.Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача - Орлова І.В.,

суддів: Левченко Т.А., Хвостика С.Г.,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 січня 2020 року (суддя Клименко А.Я.),

в с т а н о в и в :

07 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позов мотивовано тим, що шлюб між сторонами не розірвано, відповідач проживає окремо, а на утриманні у заявниці, яка не працює та отримує 830 гривень державної допомоги, залишилась малолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка вважає, що оскільки відповідач має задовільний стан здоров`я, є працездатним, тому має можливість утримувати її до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 2000 гривень щомісячно, до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, починаючи стягнення з 07 серпня 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 840,80 гривень судового збору.

З рішенням суду ОСОБА_2 не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував викладені у відзиві на позовну заяву обставини, зокрема, що на утриманні відповідача знаходяться його непрацездатні батьки, а також малолітня дочка, на яку стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку. На думку відповідача, суд не врахував докази, якими підтверджується надання позивачці матеріальної допомоги на придбання їй ліків, а також на витрати, пов`язані із народженням доньки. Заявником також зазначається, що позивачка створює перешкоди для участі у вихованні дитини, а її позовні вимоги є недоведеними та задоволенню не підлягають.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 січня 2020 року без змін. При цьому зазначає, що під час вагітності та після народження доньки відповідач матеріальну допомогу не надавав, хоча таку змогу мав, оскільки працював за кордоном та мав достатній для цього дохід. Звертає увагу, що батьки відповідача утримання не потребують, мають задовільний стан здоров`я, а подані ОСОБА_2 докази про працевлаштування та розмір заробітної плати є недостовірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають в шлюбі, який зареєстровано 21 квітня 2018 року (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилась донька ОСОБА_3 (а.с. 9).

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що вони проживають окремо, а їх малолітня донька знаходиться на утриманні у позивачки (а.с. 26-28, 80).

Судовим наказом Зарічного районного суду м. Суми від 08 серпня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 02 серпня 2019 року (а.с. 25).

З 25 лютого 2020 року ОСОБА_2 працює підсобним робітником в Товаристві з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма «Тростянецька цегла - імпульс», посадовий оклад якого становить 4735 гривень на місяць (а.с. 114).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що сторони є батьками малолітньої доньки, перебувають в зареєстрованому шлюбі, проте проживають окремо, а дитина знаходиться на утриманні матері. З урахуванням цих обставин суд виходив з передбаченого ст. 84 СК України права позивачки на аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трьох років та стягнув з відповідача 2000 гривень. Мотиви, з яких суд виходив при визначенні розміру аліментів, в оскаржуваному рішенні не наведені.

Апеляційний суд з рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23 січня 2020 року в частині розміру стягнутих з відповідач а аліментів погодитись не може з наступних підстав.

Згідно з положеннями частини другої, четвертої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Під час судового розгляду предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування у даній справі є можливість надавати відповідачем матеріальну допомогу на утримання дружини у розмірі 2000 гривень на місяць до досягнення дитиною трьох років.

Колегія суддів вважає, що на підставі наявних у справі доказів суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачка у зв`язку з утриманням малолітньої дитини віком до трьох років потребує матеріальної допомоги відповідача.

ОСОБА_2 фактично визнав можливість сплачувати аліменти на утримання дружини, проте, як зазначив у відзиві на позовну заяву, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 600 гривень на місяць (а.с. 24).

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про визначення розміру аліментів у розмірі 2000 гривень з наступних підстав.

ОСОБА_1 , обґрунтовуючи позовні вимоги, вказувала, що вона має щомісячний дохід у розмірі 830 гривень державної допомоги по народженню дитини, а відповідач матеріальну допомогу їй не надає, хоча має таку можливість у зв`язку з роботою за кордоном. Проте, доказів про отримання відповідачем заробітку за кордоном матеріали справи не містять, як і не доведено, що ОСОБА_2 виїздив на роботу за кордон. Доводи позивачки про її матеріальне становище, а також про неналежне виконання батьком обов`язків з утримання дитини не впливають на вирішення питання про стягнення аліментів на утримання дружини та їх розмір.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дружині у розмірі 2000 гривень на місяць є помилковим, а тому рішення суду в цій частині слід змінити, зменшивши розмір стягнутих аліментів до 1000 гривень на місяць до досягнення дитиною трирічного віку.

Доводи заявника апеляційної скарги обґрунтовуються обставинами, які суд першої інстанції не досліджував під час розгляду справи, а саме: доданими до апеляційної скарги копіями банківських квитанцій про перерахування на користь позивачки коштів у 2019 році (а.с. 96-98).

Клопотання про прийняття зазначених нових доказів при поданні апеляційної скарги ОСОБА_2 не заявляв, про причини неподання цих доказів до суду першої інстанції апеляційному суд не повідомив, як і не надав доказів неможливості подання вказаних доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно від нього не залежали. Таким чином, нові докази при перегляді судового рішення в апеляційному порядку судом не приймаються, а доводи скарги, які ґрунтуються на нових доказах, до уваги не беруться.

Не може бути прийнята до уваги апеляційним судом також і довідка про працевлаштування відповідача з 25 лютого 2020 року (а.с. 114), яка не має правового значення на стадії апеляційного перегляду судового рішення, ухваленого 23 січня 2020 року, тобто до працевлаштування заявника. Апеляційний суд звертає увагу, що відповідач не обмежений у праві звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на підставі статті 192 СК України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, законних підстав для задоволення позову у повному обсязі суд першої інстанції не мав, а тому рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 січня 2020 року в частині визначення розміру аліментів та розподілу судових витрат підлягає зміні.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки позивачка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому, ураховуючи, що її вимоги задовольняються частково (на 50%), з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 420,40 гривень (50% від 840,80 гривень судового збору, який підлягав сплаті за подання позову), а не 840,80 гривень, як вказав суд першої інстанції.

Відповідачу за рахунок держави слід компенсувати 576,30 гривень (50% від 1152,60 гривень) судового збору, сплаченого ним за подання апеляційної скарги.

Подане ОСОБА_1 10 квітня 2020 року клопотання про витребування доказів, з огляду на порушення заявницею встановлених статтями 83 та 84 ЦПК України строків і порядку його подання, апеляційним судом не розглядається.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 січня 2020 рокузмінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно до 01 квітня 2022 року, починаючи стягнення з 07 серпня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 576 (п`ятсот сімдесят шість) гривень 30 копійок за апеляційний розгляд справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Дата складення повного тексту постанови - 14 квітня 2020 року.

Суддя-доповідач - І.В.Орлов

Судді: Т.А.Левченко

С.Г.Хвостик