Провадження № 2/344/3258/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

24 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод в користуванні майном,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 , про усунення перешкод в користуванні майном квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням, мотивуючим позов тим, що вона перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_3 придбали у ОСОБА_4 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 . Покупцем за Договором купівлі-продажу від 03 вересня 2010 року виступив її колишній чоловік - ОСОБА_3 . На момент купівлі житла, у ньому були зареєстровані продавці які, відповідно до п. 8 вказаного Договору, зобов`язалися знятися з реєстрації особисто в термін не пізніше 03 жовтня 2010 року. Подружнє життя з колишнім чоловіком не складалося, він вважав, що спірна квартира є тільки його власністю, бо оформлена на його ім`я. З цієї причини він не допускав позивачку до житла. Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2016 року шлюб між нею та ОСОБА_3 розірвано. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 травня 2019 року майно, що було спільною сумісною власністю, між позивачкою та колишнім подружжям поділено та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину спірної квартири. Починаючи з опалювального сезону, позивачка має намір проживати з дітьми у квартирі АДРЕСА_1 . Для цього вона, як мати одиначка, бажає скористатися субсидією на відшкодування житлово-комунальних послуг. Відповідач у квартирі не проживає, однак зареєстрований у житлі, що створює перешкоди у користуванні та розпорядженні власним майном.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 03.09.2010 року та витягу з Державного реєстру правочинів ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_4 та ОСОБА_2 квартиру під номером АДРЕСА_1 .

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.09.2010 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу № 1454 від 03.09.2010 ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 .

Відповідно до заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_2 від 27.09.2010 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Проців Л.Я. останні підтвердили факт проведення між ними та ОСОБА_3 повного та остаточного розрахунку за продане нерухоме майно, а саме: квартиру під номером АДРЕСА_1 .

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25.05.2016 року шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , розірвано. Після розірвання шлюбу встановлено позивачці ОСОБА_5 дошлюбне прізвище « ОСОБА_5

Згідно заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 20.05.2019 року поділено спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.12.2019 року ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/2 квартири АДРЕСА_1 .

Ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено, що право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч. 1 ст. 383 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16, від 15 травня 2017 року у справі №6-2931цс16, постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №235/9835/15-ц, від 30 січня 2020 року у справі №569/1478/18 міститься висновок про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, як постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Згідно довідки №14688 від 31.08.2020 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за даними Муніципального реєстру м.Івано-Франківська у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 03 вересня 2010 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 продали квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , таким чином у відповідача припинилось право власності на спірну квартиру, однак ОСОБА_2 залишається зареєстрованим у спірному житловому приміщенні.

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Таким чином, власник житла вправі вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення.

Відповідач ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача, спільним побутом із позивачкою не пов`язаний, а тому право користування відповідача ОСОБА_2 , квартирою АДРЕСА_1 підлягає припиненню на вимогу власника цього майна.

Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316,317,319,321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавлення володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16,386,391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379,382 ЦК України).

Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України , які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно з положеннямист.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Судом встановлено, що відповідач, як колишній власник зареєстрований в квартирі, яка належить на праві спільної часткової власності позивачу, чим порушує право власності позивача, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності.

Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють данні правовідносини, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим, обставини, зазначені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 в користуванні квартирою шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Татарінова О.А.