Справа № 703/4704/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Прилуцького В.О.

секретаря судового засідання Кочеткової І.В.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поновлення строку на прийняття спадщини,-

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом в якому просить поновити йому термін для прийняття спадщини, яка відкрилась після ОСОБА_5 .

Позов мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5 , після його смерті відкрилась спадщина на будинковолодіння АДРЕСА_1 та автомобіль ВАЗ 21063. Оскільки батько заповіту не склав то він разом з відповідачі є спадкоємцями першої черги. Термін подачі заяви про прийняття спадщини сплив 26 січня 2019 року. Відповідачі в передбачений законом термін подали заяву про прийняття спадщини, а він не встиг. В зв`язку з тим, що він проживає в м. Бориспіль то не часто буває в Черкаській області, планував приїхати в м. Сміла та подати заяву до нотаріальної контори на новорічні свята. Однак в зв`язку з тим, що він раптово захворів та перебував на амбулаторному лікуванні з 18 січня по 5 лютого 2019 року не зміг подати заяву про прийняття спадщини, тому змушений звернутись до суду із даним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився.

Представник позивача, адвокат Примак В.А. в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що позивач ОСОБА_4 є сином померлого ОСОБА_5 . Однак у встановлений законом строк не встиг подати заяву про прийняття спадщини, оскільки проживає в іншому місті та з 18 січня по 5 лютого 2019 року перебував на амбулаторному лікуванні через те не зміг приїхати до м. Сміла та звернутись до нотаріальної контори.

Просив надати ОСОБА_4 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 , визнавши причини пропуску такого строку поважними.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала та просила поновити її сину ОСОБА_4 термін для подання заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 .

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову. Вказав на те, що причини вказані позивачем у позовній заяві є не поважними та він протягом піврічного терміну мав змогу подати відповідну заяву до нотаріальної контори як особисто так і через свого представника, а чи направити її засобами поштового зв`язку. Жодних непереборних обставин, які б не давали змоги позивачу подати заяву про прийняття спадщини а ні ОСОБА_4 а ні його представником не наведено. Посилання позивача на амбулаторне лікування протягом двох тижнів жодним чином не підтверджує поважності причин пропуску строку, оскільки він перебував на робочому місці та відвідував розважальні заходи у цей час про що надав докази суду та і сам представник позивача цих фактів не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, приходить до висновку про те, що позов до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ст. 15 ЦК України). Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 27 липня 2018 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сміла Черкаської області.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на будинковолодіння АДРЕСА_1 та автомобіль ВАЗ 21063 д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується випискою з погосподарської книги № 16 за 2016-2020 роки Костянтинівської сільської ради Смілянського району Черкаської області та копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 6 квітня 2007 року.

З відповіді нотаріуса № 148/02-14 від 5 лютого 2020 року вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 з заявами про прийняття спадщини до Смілянської державної нотаріальної контори звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Як вбачається з дослідженої судом вище копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , це і є днем відкриття спадщини та відповідно до норм ЦК України піврічний термін для прийняття спадщини закінчується - 26 січня 2019 року включно.

Як вказує позивач в позовній заяві та підтверджено і представником позивача, адвокатом Примак В.А. в судовому засіданні позивач ОСОБА_4 достовірно знав про час відкриття спадщини, оскільки перебував на похоронах батька ОСОБА_5 та займався підготовкою до поховання. Крім того протягом встановленого Законодавством терміну позивач не одноразово перебував за місцем відкриття спадщини на поминальні дні, що також не заперечував представник позивача в судовому засіданні.

Отже судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 був усвідомлений щодо смерті спадкодавця та про початок перебігу строку для прийняття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

З копії виписки з погосподарської книги № 84 від 14 січня 2019 року вбачається, що з померлим ОСОБА_5 на час смерті позивач ОСОБА_4 не проживав та зареєстрований не був.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 24 січня 2020 року по справі № 192/1663/17 зазначив, що «судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №351/2403/17, постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16».

Так, ОСОБА_4 в обґрунтування поважності причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини посилється на те, що він постійно проживає в м. Бориспіль Київської області де працює та через роботу рідко перебував у Черкаській області. Вказує на те, що планував подати заяву про прийняття спадщин після смерті батька ОСОБА_5 після новорічних свято, однак через раптову хворобу, в період з 18 січня 2019 року по 5 лютого 2019 року не зміг цього зробити.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78,79 ЦПК України).

Позивач ОСОБА_4 , надав до суду єдиний доказ на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 - копію виписки із медичної карти амбулаторного хворого.

З дослідженої в судовому засіданні копії виписки із медичної карти амбулаторного хворого, виданої КНП «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Бориспільської районної ради Київської області вбачається, що ОСОБА_4 дійсно перебував на амбулаторному лікуванні з 18 січня 2019 року по 5 лютого 2019 року.

Доказів на підтвердження факту проживання в м. Бориспіль Київської області та працевлаштування в цьому місті позивачем та його представником а ні до позовної заяви а ні під час судового засідання суду не надано.

Крім того із наданого відповідачем ОСОБА_3 відзиву на позовну заяву вбачається, що позивач ОСОБА_4 в період часу в який перебував на амбулаторному лікуванні (18.01-05.02. 2019 р.) та через це не зміг подати заяву на прийняття спадщини, вів активний образ життя та відвідував розважальні заходи.

Факт перебування позивача ОСОБА_4 в період амбулаторного лікування (18.01.19-05.02.19) на робочому місці та відвідування заходів на Водохреща (19.01.19) не заперечувався представником позивача, адвокатом Примак В.А.

Однак, на запитання відповідача ОСОБА_3 , представник позивача пояснив, що оскільки позивач працює на роботі де немає необхідності перебувати в сидячому положенні тривалий час (а в зв`язку із специфікою захворювання йому це було протипоказано) то він перебуваючи на амбулаторному лікуванні продовжував виконувати свої посадові обов`язки та відвідувати роботу. Але через специфіку захворювання не міг їхати із м. Бориспіль Київської області до м. Сміла Черкаської області для звернення із заявою про прийняття спадщини, а тому вважає дану обставиною поважною та такою, яка є підставою для поновлення ОСОБА_4 строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Оскільки представник позивача, адвокат Примак В.А. в судовому засіданні визнав факт перебування позивача ОСОБА_4 в період амбулаторного лікування на робочому місці та відвідування ним заходів на Водохреща відповідно дані обставини не підлягають доказуванню.

Суд, дослідивши надані позивачем докази та врахувавши пояснення сторін по суті справи, приходить до висновку, що ОСОБА_4 не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку про прийняття спадщини, а його проживання в іншому місті та перебування протягом двох тижнів на амбулаторному лікуванні не свідчить про поважність причини пропуску такого строку.

Із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивач звернувся лише 26 листопада 2020 року, більш ніж через рік з моменту смерті спадкодавця ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), та майже через 10 місяців після закінчення амбулаторного лікування (05.02.19), що є досить тривалим проміжком часу.

Позивач не був позбавлений можливості звернутися із відповідною заявою про прийняття спадщини в період часу коли перебував в м. Сміла на «поминальні дні» або подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини через засоби поштового зв`язку, що передбачено пунктом 3.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 , тобто доказів, які б свідчили про перешкоди для подання такої заяви, позивачем не надано.

Щодо визнання позову одним із відповідачів ОСОБА_2 слід зазначити, що така заява з урахуванням вищевикладеного не може бути підставою для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини позивачем.

Разом з тим слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При цьому суд визнає неповажними наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки з досліджених судом доказів вбачається, що протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини позивач перебував на амбулаторному лікуванні нетривалий період, що не позбавляло його можливості звернутися до нотаріуса з відповідною заявою. Також суд визнає, що зазначене позивачем ОСОБА_4 проживання в іншому місці (хоча жодних доказів цього суду не надано) не позбавляло останнього можливості звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини особисто, через представника а чи засобами поштового зв`язку.

Керуючись, наведеними вище висновками та вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд визнає, що визнання позову відповідачем суперечить закону та з цих підстав відмовляє у прийнятті визнання позову відповідачем.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у позові, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. підлягають покладенню на позивача.

Таким чином, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що оскільки позивач не довів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 , - в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. 1220, 1222, 1268-1270, 1272 ЦК України, ст. 4, 10, 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поновлення строку на прийняття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 354 ЦПК України щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22 червня 2020 року.

Головуючий: В. О. Прилуцький