Справа № 521/1350/20
Провадження № 2/521/1745/20
27 жовтня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси
в складі: головуючого судді - Леонова О.С.,
за участю секретаря судового засідання Шабалдак О.А.
розглянувши у порядку загального позовного провадження у судовому відкритому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користування та розпорядженні майном, шляхом виселення, -
Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов
До Малиновського районного суду м. Одеса звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користування та розпорядженні майном шляхом виселення, в якому просить суд усунути перешкоди в користуванні, розпорядженні квартирою за АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 15.03.2012) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. Позивач є власником квартири за АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.01.2020 року видане приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горбань М.В., зареєстрований в реєстрі за № 56, спадкова справа № 2/2019.
У вказаній квартирі зареєстровані наступні особи: відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Відповідачі не є членами сімї Позивача, між ними відсутня будь яка домовленість або цивільно правовий договір щодо порядку подальшого проживання, користування після смерті ОСОБА_4
ОСОБА_5 має у своїй власності 5/8 часток квартири АДРЕСА_2 .
Після смерті ОСОБА_4 , зі сплином одного року, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_3 втратили право користування та проживання у квартирі Позивача.
Відповідачі відмовляються у добровільному порядку звільнити квартиру, чим обмежують Позивача у користуванні та розпорядженні своєю власністю.
Відповідачі не бажали добровільно виконати вимоги Позивача та звільнити квартиру. ОСОБА_1 був змушений звернутися за захистом своїх законних прав шляхом примусового виселення Відповідачів із квартири.
03.02.2020 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси позов залишено без руху.
11.02.2020 рок позивач усунув недоліки позовної заяви надавши до суду заяву за вх. № 5922 від 11.02.2020 року.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.02.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.06.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися.
Позивач ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України.
Відповідачі ОСОБА_5 разом із ОСОБА_3 про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, відзив на позов до суду не надавали, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомляли, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подавали. До суду повернулись поштові конверти з проставленням у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
2. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено наступні фактичні обставини справи.
Позивачу ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.01.2020 видане приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Горбань М.В., зареєстрований в реєстрі за № 56, спадкова справа № 2/2019 (а.с. 9).
Згідно копії довідки про склад сім`ї та розмір платежів за житлово комунальні послуги видана ЖБК «Моряк 8», станом на 20 лютого 2015 року вбачається, що у вказаній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , серед інших осіб зареєстровані Відповідачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12).
Згідно відповіді від 17.02.2020 року наданої Відділом адресно - довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_2 зареєстрована 15.03.2012 з року, ОСОБА_3 з 15.03.2012 року за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.28-29).
Як вбачається із інформаційної довідки із єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно відносно суб`єкта за № 212252724 станом на 12.06.2020, ОСОБА_2 є власницею 5/8 часток квартири за АДРЕСА_2 (а.с. 66-67).
Згідно копії договору про розподіл спадкового майна від 22.09.2014, зареєстрований в реєстрі за № 3 1570, ОСОБА_2 набула право власності на 5/8 часток квартири за АДРЕСА_2 , після смерті свого батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . Договір про розподіл спадкового майна був укладений між ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , як спадкоємицями після смерті ОСОБА_6 (а.с. 13-14).
Позивачка стверджує, що після вступу у спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , намагався домовитися із Відповідачами про виселення із квартири у добровільному порядку, проте усі звернення залишились без будь якої реакції.
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права
Як регламентує стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Як регламентує ст. 29 ч. 1 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно із ст. 317 ч. ч. 1, 2 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
У силу ст. 321 ч. 1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Як чітко регламентує ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Поняття «майно» в ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.
Згідно ст. 405 ЦК України, при відсутності члена сім`ї власника житла без поважних причин понад один рік, він втрачає право на користування цим житлом та у відповідності до ст. 157 ЖК України, членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їхніх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Як зазначає ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону.
Як роз`яснює ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру.
Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги позивача та усуває ОСОБА_1 перешкоди в користуванні, розпорядженні приватною власністю - квартирою за АДРЕСА_1 .
Враховуючи викладене, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимоги про виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 15.03.2012) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із квартири за АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 141 ч. 1 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, позивачем по справі повністю сплачено судовий збір, що підтверджується квитанцією долученою до матеріалів справи.
Керуючисьст.ст. 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 281, 282, п.п. 8, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_5 ) про усунення перешкод у користування та розпорядженні майном, шляхом виселення - задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_6 перешкоди в користуванні, розпорядженні приватною власністю - квартирою за АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із квартири за АДРЕСА_1 .
Стягнути ізОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень 60 коп. у рівних частках по 840,80 грн. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду буде складено до 09.11.2020 року.

Головуючий О.С. Леонов

09.11.20