Справа № 515/977/20
Провадження № 2/515/1639/20
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О.Е.

представника позивача - адвоката Давиденко К.В.

представника відповідача - адвоката Логінова О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області в по- рядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на час навчання,

В С Т А Н О В И В:

06 серпня 2020 року ОСОБА_1 в особі свого представника пред`явила вказаний позов, посила- ючись на те, що рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 05.04.2017 р. у справі № 515/343/17 було розірвано шлюб між нею та ОСОБА_2 . Їхній спільний син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття, однак він є студентом першого курсу денної форми навчання навчально-наукового інституту бізнесу інформаційних технологій Одеської державної академії будівництва та архітектури. Всі витрати на навчання сплачується нею особисто, але їй не вистачає коштів самостійно утримувати дитину, а відповідач, як батько, зобов`язаний надавати ма- теріальну допомогу. На добровільних засадах відповідач допомагати відмовляється без будь яких поважних мотивів. Тому вона просила стягувати з нього аліменти на утримання сина, який про- довжує навчання, в розмірі 1200 грн. щомісячно, на період навчання, тобто до 30.06.20203 р..

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розгля- нути за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача до суду за викликом не з`явився, але надав відзив на позов, вважає, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону та не можуть бути задоволені. В своєму відзиву зазначає, що позивач вимагає стягнути з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1200 грн. щомісячно на період навчання, тобто до 30.06.2023 р. При цьому розмір аліментів у твердій грошовій сумі позивачем жодним чином не аргументовано та на підтверджено посиланням на будь-які обставини, наприклад, на вартість навчання, підручників, проїзду до навчального зак- ладу, проживання за місцем його знаходження та тому подібне. Крім того, просить врахувати, що відповідач є непрацездатною особою - інвалідом дитинства ІІ групи безстроково та сума його пенсії за 1 місяць становить 1050 грн. Таким чином відповідач отримує пенсії в розмірі нижчому за встановлений законом прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність та не є спро- можним утримувати навіть себе, не говорячи про повнолітніх дітей. Інших джерел доходу у нього не має. Тому у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступ- них підстав.

Згідно ст. ст.12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуван- ню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд роз- глядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Дока- зування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.ст.15,16 ЦК України, ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встано- вленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспо- рюваних цивільних прав,свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.201 СК України, відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм ут- римання застосовуються норми ст.ст.187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Як передбачено ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здо- ров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника алі- ментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключ- них прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істот- не значення.

За правилами ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадця- ти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

В силу ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повно- літніми дочкою, сином.

У п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліме- нтів» від 15.05.2006 р. № 3, зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд по- винен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.20 своєї постанови «Про застосування суда- ми окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який переви- щує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріаль- ній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК (2947-14) право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необ- хідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стя- гуються аліменти.

Із наданих суду учасниками справи та дослідженими судом доказами встановлено наступні об- ставини.

Так, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 24.07.2002 р., ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3)

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 05.04.2017 р. (копія на а.с.9) шлюб, зареєстрований 25.01.2002 р. виконкомом Білоліської сільської ради Татарбунарського рай- ону Одеської області, про що було зроблено актовий запис № 1, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які мають двох неповнолітніх дітей, розірвано.

Із виконавчого листа за № 515/1745/17 (а.с.7) вбачається, що на підставі рішення Татарбунарсь- кого районного суду Одеської області, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення повноліття, починаючи з 06.11.2017 р.

Довідкою № 060123/6790 від 01.06.2020 р. (а.с.8) підтверджується, що ОСОБА_3 є дійсно сту- дентом І-го курсу контрактної форми навчання Навчально-наукового інституту бізнесу та інфор- маційних технологій Одеської державної академії будівництва та архітектури. Період навчання з 01.09.2019 р. по 30.06.2023 р.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ № 240352 (а.с.21), ОСОБА_2 - відповідач у справі, є непрацездатною особою - інвалідом дитинства ІІ групи безстроково.

Довідкою про доходи № 7347 9133 7023 3312 (а.с.20, зворот) підтверджується, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Саратському обєднаному управлінні ПФУ в Одеській області і отримує пенсію по інвалідності в розмір 1050 грн.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює на- явність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників сп- рави, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Проте, із наведених позивачем доводів на обгрунтування позову та наданих на їх підтверджен- ня доказів, не вбачається можливим встановити, який дохід (розмір стипендії та ін.) отримує дитина та якого саме матеріального забезпечення потребує на придбання продуктів харчування, одягу, взуття навчального приладдя, а тому не заслуговує уваги, так як є не конкретним (не вка- зано суму таких витрат).

Посилання позивача на довідку з місця навчання сина ніяк не свідчить про потреби матеріаль- ної допомоги, а лише про продовження ним навчання.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що відповідач працює та має дохід, а також про наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інших обставин, що мають істотне значення, не наведено та будь-яких доказів на їх обгрунтування, суду не надано.

Також в ході судового розгляду стороною позивача не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу синові, а судом їх не встановлено. Навпаки, пред- ставником відповідача надано суду докази, які заслуговують на увагу, про неспроможність відпо- відача надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові.

Отже, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивач не довела потребування си- ном допомоги у зв`язку із продовженням навчання і спроможності відповідача її надавати в заз- наченому в позові обсязі, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274, 354 ЦПК Укра- їни, ст.ст.180-182, 184, 191, 198-199 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягне- ння аліментів на час навчання.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня йо- го проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учас- никами справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили піс- ля повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тимошенко С.В.