Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

спр. № 336/4311/2020

пр. № 2/336/2571/2020

м. Запоріжжя 25 листопада 2020 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.,

при секретарі Олексієнко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, за яким зазначила, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 03.09.1994 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

Шлюбні відносини фактично між сторонами припинені.

На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб сторін.

Вищевказана справа була призначена до судового розгляду, проте у судове засідання учасники справи не явилися.

Відповідач просив відкласти справу розглядом через зайнятість його представника, проте доказів на підтвердження поважності причини неявки не надав, через що судом не встановлено законних підстав для задоволення вказаного клопотання.

У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин заявлений позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.09.1994 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб.

Як зазначає позивач, сторони від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

Згідно ст.110-112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Отже, з`ясувавши фактичні взаємовідносини сторін, обставини їх життя, зокрема, відсутність у сторін неповнолітньої дитини, дійсні причини заявленого позову, від на якого сторона позивача не відмовлялася, вважаючи неможливість збереження шлюбу, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечить інтересам позивача, бо сторони мають непорозуміння між собою, що має суттєве значення для вирішення спору, через що вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Вказаний висновок суду підкріплюється й тим, що наданий судом строк подружжя не примирив.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110-112 СК України, ст.ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81, 82, 89, 189-200, 258, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 03.09.1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, про що зроблено запис № 1304.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін