ПОСТАНОВА

Іменем України

18 червня 2020 року м. Кропивницький

справа № 404/2079/18

провадження № 22-ц/4809/629/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,

секретар судового засідання Савченко Н. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

треті особи: приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Прохор Любов Євгенівна, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 грудня 2019 року у складі головуючої судді Варакіної Н. Б.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Прохор Л. Є., ОСОБА_4 ОСОБА_5 , в якому просила визнати договір обміну від 20.06.2000, укладений між ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Прохор Л. Є., недійсним в частині покупця укладеного під відкладальною умовою визнання власником ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , квартири за номером сто, яка знаходиться в АДРЕСА_1 будинку за номером сімнадцять дріб один нарівні з ОСОБА_3 , ОСОБА_9 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належала трикімнатна квартира АДРЕСА_1.

Подружжю: ОСОБА_3 та ОСОБА_9 належала двокімнатна квартира АДРЕСА_2, в якій проживав разом з ними їх неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно договору обміну, укладеного 20.06.2000 ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 обміняли належну їм трикімнатну квартиру на належну ОСОБА_3 та ОСОБА_9 двокімнатну квартиру.

Позивач стверджувала, що обмін квартирами проводився в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , з умовою, що останній мав би в подальшому стати власником частки квартири.

Під час посвідчення договору обміну нотаріус запевняла їх, що ОСОБА_4 як неповнолітній не позбавляється права власності при такому обміні.

Позивач погодилась на обмін лише в інтересах неповнолітнього племінника, і тільки за умови отримання у власність ним частки квартири та певним розрахунком з нею.

Власного житла на той час не мала, окрім частки у разом з батьками приватизованій квартири, яку погодилась обміняти. Зі своєю родиною винаймала житло.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер.

Його спадкоємці - дружина ОСОБА_2 , в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_12 звернулась до суду з позовом про виділення часток у спадщині, а саме, квартирі № 100 по проспекту Університетський (пр. Правди), 17/7, в м. Кропивницький .

Позивач вважаючи, що умови договору обміну під відкладальною умовою дотримані, не втручалась у спірні правовідносини.

На даний час вважає, що її інтереси та інтереси ОСОБА_4 порушені.

Позовну давність рахує з дня, коли наприкінці 2017 року дізналась про порушення її та ОСОБА_4 прав спадкоємцями померлого ОСОБА_9 .

Посилаючись на ст. 61 ЦК України (у редакції 1963 року), просила задовольнити позов.

04.10.2018 третя особа ОСОБА_5 , заявила самостійні вимоги щодо предмету позову, подавши позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , в якому просила визнати правочин - договір обміну від 20 червня 2000 року, укладений між ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_9 посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Прохор Л. Є. недійсним в частині покупця укладеного під відкладальною умовою визнання власником ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , квартири за номером сто, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , будинку за номером сімнадцять дріб один на рівні ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , та прийняти її позов до спільного провадження з позовом ОСОБА_1 .

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровоградавід 11.10.2018 прийнято позов третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмету позову ОСОБА_5 .

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.12.2019 зустрічний позов залишено без розгляду.

11.12.2019 представником позивача ОСОБА_13 подано клопотання про залучення до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_5 (а.с.41-42 т.1 ).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.12.2019 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні позову з підстав необґрунтованості та недоведеності порушення прав позивача спірною угодою і наявності у неї права представляти інтереси ОСОБА_4 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Позивач подала апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення, та скасування ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 грудня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про залучення співвідповідача.

Вважає оскаржувані судові рішення необґрунтованими, ухваленими з недотриманням норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

В апеляційній скарзі позивач посилається на доводи викладені у позовній заяві, та додатково зазначає, що ОСОБА_3 , яка була стороною правочину, визнала позов і підтвердила домовленості сторін під час укладення даного правочину. Проте, суд не дав належної оцінки її поясненням та визнанню позовних вимог представником цього відповідача, надавши перевагу поясненням та запереченням представника ОСОБА_2 та ОСОБА_12 , які не були і не могли бути присутні при укладенні договору обміну квартир.

Звертає увагу на те, що в Постанові ВС/КЦС від 12.06.2019 в справі №405/3974/14-ц суд зазначтв, що згідно зі ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. У справі про визнання недійсним договору, удаваним у частині покупця спірні правовідносини виникли у позивача зі сторонами договору купівлі-продажу квартири. Належними відповідачами мають бути сторони договору купівлі - продажу квартири.

Посилаючись на цю постанову, представник позивача, подала в судовому засіданні клопотання про залучення співвідповідачем ОСОБА_5 як сторони договору обміну.

Стверджує, що до подання позову не знала та не могла знати, що має підстави для залучення співвідповідачем особу, яка не порушувала права позивача, але була стороною (учасником) договору.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_13 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, представників відповідачів адвокатів Фільштейна В. Л. та Смірнову Г. Р . , які заперечували проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Згідно копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_9 та ОСОБА_2 22.06.2007 року уклали шлюб (а.с.68 т.1).

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_9 та ОСОБА_2 розірвали шлюб 13.08.2005 року (а.с.63).

Від шлюбу у них народилася дитина - донька ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.62 т.1).

Крім доньки у ОСОБА_9 , від іншого шлюбу є син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6 т.1).

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7 т.1).

Відповідач ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 31.01.1995 НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 стали власниками квартири АДРЕСА_1 (а.с.8 т.1).

Відповідно нотаріально посвідченого договору обміну квартирами від 20.06.2000 ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , які є власниками квартири АДРЕСА_1 , з однієї сторони, та ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , які є власниками квартири АДРЕСА_2 , з другої сторони, дійшли згоди щодо обміну належними їм на праві власності квартирами без доплати. Сторони засвідчили, що квартири, які обмінюються, кожному з них подобаються, матеріальних та інших претензій один до одного вони не мають (а.с.9, 116 т.1).

ОСОБА_3 та ОСОБА_9 24.10.2006 зареєстрували право власності на квартиру АДРЕСА_1 , підстава: дублікат договору міни (а.с.11 т.1).

Згідно копії довідки ОКП «КООБТІ» від 20.07.2010 щодо квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку із перенумерацією вулиці змінено адресу : АДРЕСА_1 (а.с.12 т.1).

Як вбачається із копії договору дарування від 07.02.1997 ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 , яка належала дарувальнику на підставі договору обміну (а.с.40 т.1).

В подальшому договором від 18.02.1997 року ОСОБА_3 подарувала Ѕ частку вказаної квартири ОСОБА_9 (а.с.207 т.1).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Згідно ст. 153 ЦК Української РСР (1963 року), який регулює спірні правовідносини, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 241 ЦК в редакції 1963 року, діяв на час укладення договору, за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожен з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦК УРСР (1963 року) угода визнається укладеною під відкладальною умовою, якщо сторони поставили виникнення прав і обов`язків у залежність від обставин, щодо якої невідомо, станеться вона чи не станеться.

Встановлено, що у спірному договорі обміну квартирами від 20.06.2000 сторони правочину обумовили обмінятися належними їм на праві власності квартирами, без доплати, та дійшли згоди щодо усіх його істотних умов.

Договір вчинений у письмовій формі, нотаріально посвідчений, й покази свідків, щодо проведення обміну квартирами в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 не можуть бути належними та допустимими доказами на підтвердження факту недійсності правочину, укладення сторонами спірного договору під відкладальною умовою й не дотримання його умов.

Така умова, як визначення на рівні із ОСОБА_3 та ОСОБА_9 покупця квартири за АДРЕСА_1 , під відкладальною умовою їх неповнолітнього на той час сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , письмово не була обумовлена, доказів про її узгодження між сторонами правочину не надано.

Не знайшли свого підтвердження й доводи позивача про те, що при укладенні договору обміну були порушені її права та не дотримані інтереси.

При цьому самим ОСОБА_4 , який є повнолітнім, позов про захист його порушених та не визнаних прав суду не подано.

В даному випадку ОСОБА_1 не є особою, в розумінні ст. 4 ЦПК України, яка має право звертатися до суду за захистом прав ОСОБА_4 .

Представником відповідача адвокатом Фільштейном В. Л. до суду першої інстанції було подано заяву про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності (а.с.162 т.1).

Відповідно до ст. 71 ЦК Українського РСР (1963 року) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Згідно ст. 76 ЦК Української РСР (1963 року) перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Суд першої інстанції розглянув цю заяву і дійшов правильного висновку, що позивач була присутня й безпосередньо приймала участь в укладенні та підписанні договору обміну квартирами від 20.06.2000, обізнана з його змістом, умови вказаного правочину протягом восьми років не оспорювала, проте з даним позовом звернулась до суду лише 06.04.2018, поза межами строку позовної давності, що може бути самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, але суд обгрунтовано вважав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за їх безпідставністю і недоведеністю, а також за необґрунтованістю і відсутністю прав у позивача на звернення до суду в інтересах повнолітнього ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі позивач також висловлює свою незгоду з ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.12.2019, якою відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про залучення співвідповідачем ОСОБА_5 у даній цивільній справі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Доводи в цій частині є безпідставними, викладених в ухвалі суду обставин не спростовують.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач звернулась з даним позовом 06.04.2018. Справа призначена до розгляду по суті ухвалою суду від 20.12.2018. Позивач, готуючи позов до суду, усвідомлювала, що стороною у договорі обміну була, в числі інших, ОСОБА_5 , зазначена обставина їй достеменно була відома. Не може бути поважною причиною пропуску передбаченого законом строку для залучення співвідповідача до участі у справі те, що позивач тільки у червні 2019 року ознайомилась із відповідною судовою практикою.

Згідно норм ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (ст. 126 ЦПК).

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 ЦПК України, позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Колегія суддів вважає ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.12.2019 про відмову у залученні співвідповідача законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, не порушено норми процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко