КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4253/19
Провадження № 2/552/38/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.11.2020 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.

При секретарі - Сороки Є.С.

За участю а.двоката - Малофєєва А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Відділення поліції №1 Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу, що здійснює досудове розслідування, -

В С Т А Н О В И В :

29.07.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів Держави України в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Відділення поліції №1 Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якому просить суд стягнути з Держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду в сумі, яка буде визначена після проведення судово-психологічної експертизи.

15.10.2020 року позивач уточнив свої позовні вимоги, відповідно до яких просив суд стягнути з Держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду в сумі 135 000 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в провадженні Відділення поліції №1 Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0001027 від 29.05.2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. По вказаному провадженню його визнано потерпілим, оскільки 28.05.2014 року близько 17-00 год. невідома особа перебуваючи в 1-й МКЛ, що по вул. Енгельса 27а в м. Полтава нанесла йому тілесні ушкодження. Даним злочином йому завдано матеріальних збитків. 29.05.2014 року він направив відповідну заяву до слідчого відділення поліції в Київському районі міста Полтава ГУ НП в Полтавській області з приводу надання відповідної інформації, щодо стану досудового розслідування кримінального провадження №0001027, порушеного за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та повідомлення щодо встановлення особи, яка вчинила злочин, але відповіді так і не отримав. В межах компетенції управлінням проведено перевірку та вивчено матеріали зазначеного кримінального провадження. Встановлено, що на даний час у кримінальному провадженні триває досудове розслідування, зокрема, проводяться слідчі (розшукові дії), направлені на встановлення особи (осіб) причетних до скоєння злочину. Внаслідок допущення порушення розумних строків та довготривалого досудового розслідування, не встановлення особи, яка (які) вчинили злочин, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст.125 КК України Відділенням поліції №1 Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області йому, довелось вживати додаткових заходів з відновлення своїх процесуальних прав шляхом неодноразових звернень із заявами, витрачаючи на це свій особистий час, внаслідок чого він переніс сильні, душевні хвилювання, стреси та психо-емоційні навантаження, що в свою чергу впливає на його стан здоров`я, внаслідок чого він вимушений лікуватись та проходити обстеження. Внаслідок зазначених порушень йому завдано моральних збитків в сумі 135000 грн., які просив стягнути з Держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду, завдану протиправними, неправомірними діями та бездіяльністю Відділення поліції №1 Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , та його представники Малофєєв А.І. та ОСОБА_3 позов підтримали, просили його задовольнити.

Представник відповідача ГУНП в Полтавській області Білько В.В. в судовому засідання проти задоволення позову заперечував.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Суд вважає можливим слухати справу у відсутності представника відповідача Державної казначейської служби України.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29.07.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 13.08.2019 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 19.09.2020 року.

Ухвалою від 19.09.2019 року закрито підготовче судове засідання.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 19.09.2020 року призначено по справі судово-психологічну експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою Київського районного суду від 20.01.2020 року відновлено провадження у справі.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1 , представників позивача Малофєєва А.І. , ОСОБА_3 , представника відповідача Білько В.В. , вивчивши матеріали кримінального провадження №0001027 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 28.05.2014 року близько 17-00 год. невідома особа, перебуваючи в 1-й МКЛ, що по вул. Енгельса 27а в м. Полтава нанесла ОСОБА_1 тілесні ушкодження.

За даним фактом в провадженні Відділення поліції №1 Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0001027 від 29.05.2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

По даному кримінальному провадженню позивача визнано потерпілим.

Судом встановлено і дані обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження №0001027 від 29.05.2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, що на даний час по дану кримінальному провадженню проводиться досудове розслідування і остаточне рішення по справі не прийнято. Цивільний позов потерпілим ОСОБА_1 в рамках досудового розслідування не заявлявся.

Позивач обґрунтовує свій позов бездіяльністю як посадових осіб органів державної влади так і бездіяльністю самих органів державної влади. Позивач вважає, що майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину та моральна шкода відшкодовується державою, за рахунок Державного бюджету України з підстав передбачених статтю 1177 ЦК України.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади органів місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" ( v0009700-96 ) (1 листопада 1996 року), що оскільки Конституція України ( 254к/96-ВР ), як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди: а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Статтею 1177 ЦК України в редакції Закону № 245-VII від 16.05.2013 передбачено умови відшкодування шкоди завданої потерпілому від кримінального правопорушення : Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. 2. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Таким законом є загальні норми Цивільного кодексу, які встановлюють загальні підстави цивільно-правової відповідальності при заподіянні шкоди, заподіяної органами державної влади чи їх посадовими особами ст. 1173, 1174 ЦК України.

Саме таке трактування норм матеріального права підтверджено і судовою практикою як Верховного суду України такі Верховного суду,що викладено у постановах Верховного суду України від 25травня 2016 року у справі №6-440цс16., від 24.04.2017 року справа № 6-2885цс16, від 22.06.2017року №6-501цс 17, постановах Верховного Суду у справах: від 4.04.2018 року №331/5901/17; від15.08.2018 року №182/4433/16-ц, № 336/1150/17ц; від 25.07.2018 року №638/6944/16 та інших справах.

За правилами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми матеріального права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі ««Кривіцька та Кривіцький проти України» (Заява № 30856/03) Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах, а також закон має передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування (див., серед багатьох інших джерел, рішення від 12 червня 2008 р. у справі «Власов проти Росії» (Vlasov v. Russia), заява № 78146/01, п. 125). Функція роз`яснення та тлумачення положень національного закону належить насамперед національним судам (див., наприклад, рішення у справі «Озтюрк проти Туреччини» (Ozturk v. Turkey) [ВП], заява № 22479/93, п. 55, ECHR 1999-VI).

У відповідності з вимогами ст.12 Цивільно процесуального Кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи маютьрівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної чи моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач послався лише на факт нанесення йому тілесних ушкоджень, а також зазначив, що органи Національної поліції не вжили належних заходів реагування для встановлення винних осіб у вчиненні злочину, притягнення їх до кримінальної відповідальності.

Посилання позивача, що йому протиправними, неправомірними діями та бездіяльністю Відділення поліції №1 Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області завдано шкоду, в судовому порядку не встановлено та позивач і не просить їх встановити в даному судовому процесі. А тому суд позбавлений можливості задовольнити позовні вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди, оскільки особи, які вчинили злочин не встановлені, досудове розслідування не закінчено, відсутній обвинувальний акт по справі та вирок суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4-14, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Відділення поліції №1 Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу, що здійснює досудове розслідування відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 05.11.2020 року.

Головуючий Т.В. Турченко