Ухвала

09 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 462/2221/19

провадження № 61-15374ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 липня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

На обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що з 02 серпня 2005 року до 04 січня 2019 року перебувала з відповідачем у шлюбі, під час якого набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 , вартістю 342 463,50 грн. Ця квартира придбана у власність за її особисті кошти, отримані від продажу квартири АДРЕСА_2 , вартістю 253 119,90 грн, яка раніше була їй подарована. Різниця між коштами, отриманими за продаж подарованої їй квартири, та вартістю квартири, набутої у шлюбі, становила 91 323, 60 грн. Позивач зазначила, що відповідач надав половину від частки спільних коштів, що становить 1/8 вартості квартири.

У зв`язку з цим просила визнати за нею право власності на 7/8 частин спірної квартири, а за ОСОБА_1 - 1/8 частину.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року, позов ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі.

Поділено спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 7/8 частин квартири АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , виходили з того, що вартість спірної квартири на дату придбання становила 342 463,50 грн, з яких 251 139,90 грн - особисті кошти позивача (вартість 6/8 частин квартири), а решта - спільні кошти подружжя (вартість 2/8 частин квартири), тобто 2/8 частини квартири підлягало поділу між сторонами в рівних частинах, як об`єкт спільної сумісної власності.

18 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся доВерховного Суду з касаційною скаргою на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 липня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 в рівних частинах з ОСОБА_2 .

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

За правилом пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року - 2 102 грн.

Ціна позову у цій справі становить 342 463,50 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102*250=525 500).

За правилом пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову та складність зазначеної справи, а також враховано, що касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Ураховуючи вищевикладене і те, що частина шостої статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються у тому числі і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Крім цього, Верховним Судом враховано, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08 травня 2019 року цю справу визнано малозначною.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, узгоджуються із положеннями Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до Рекомендації № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року рекомендовано державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключають з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягнення таких цілей.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, оскільки оскаржувані заявником рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 липня 2019 року та постанова Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року ухвалені в малозначній справі, вони не підлягають касаційному оскарженню і у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Разом з тим, не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 липня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець