Справа № 569/3244/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання Михайленко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Рівне в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) та ОСОБА_2 про зняття арешту ,-

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду Рівненської області звернулась ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , з позовом про скасування арешту нерухомого майна ОСОБА_4 , який накладений відділом ДВС Рівненського міського управління юстиції згідно постанови про відкриття виконавчого провадження 31791413 від 21.03.2012 року, на підставі виконавчого листа №2-6559 від 02.02.2012 року, виданого Рівненським міським судом, реєстраційний номер обтяження 12301613, тип обтяження - арешт нерухомого майна, зареєстрованого 21.03.2012 року 16:10:47 за номером № НОМЕР_1 реєстратором : Рівненська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина. Позивач є матір`ю померлого, і як єдина спадкоємиця звернулася до нотаріальної контори з метою отримання спадкового майна. З відмовити нотаріуса №1165/02-14 від 12.07.2019 р. позивач дізналася, що на усе нерухоме майно ОСОБА_4 накладено арешт. Накладення арешту на належне ОСОБА_4 майно, порушує право власності позивача, як спадкоємиці майна померлого. Позивач зазначає, що оскільки виконавче провадження завершене та знищене, рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог набрало законної сили у 2013 році, тому відпали підстави для застосування заходів забезпечення виконання рішення суду.

Від Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області надійшов відзив на позов від 07.05.2020 р. У задоволенні позову представник відповідача просить суд відмовити. Свої заперечення на позов мотивує тим, що вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими, з огляду на наступне. На виконанні відділу перебувало виконавче провадження №31791413 з примусового виконання виконавчого листа №2-6559 від 16.03.2012 Рівненського міського суду Рівненської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 99834,50 грн. компенсації вартості належної їй на праві приватної часткової власності Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 . В межах виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно божника. 12.03.2013 державним виконавцем Гнесь Т.В. було повернуто виконавчий документ стягувачу за письмовою заявою стягувача на підставі п.1 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 18.01.2013 року №4212-VI. Підтвердження про сплату виконавчого збору та витрат виконавчого провадження в автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутні, а ОСОБА_1 є спадкоємцем боржника ОСОБА_4 , тому згідно ст..1218,1281 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ухвалою суду від 02.03.2020 року прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду 21.05.2020 р. задоволено клопотання позивача та залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 .

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності від 05.06.2020 року.

Від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Заявлені позовні вимоги визнала у повному обсязі. Не заперечила проти зняття арешту.

У клопотанні від 21.05.2020 р. начальник Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), просила розглянути справу без участі представника Рівненського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст.316,317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 є матір`ю померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 , виданим повторно, 18.07.2019 р. Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Як вбачається із відповіді Першої державної нотаріальної контори №1165/02-14 від 12.07.19р., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , на Ѕ частку в квартирі АДРЕСА_2 , оскільки наявний арешт на усе нерухоме майно зареєстрована на ім`я ОСОБА_4 .

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебувала справа №2-6559 2011р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, шляхом стягнення грошової компенсації.

02 лютого 2012 року прийнято рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю. Після набрання законної сили рішенням Рівненського міського суду справі №2-6559 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції було накладено арешт на все нерухоме майно належне на праві власності ОСОБА_4 . Справа розглядалася Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яким рішення суду було скасовано та направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

21 березня 2013 року у вищевказаній справі №569/288/13-ц Рівненським міським судом було прийнято рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, шляхом стягнення грошової компенсації відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 02 квітня 2013 року.

Після прийняття у вищевказаній справі 21 березня 2013 року Рівненським міським судом рішення про відмову у задоволенні позову стягувач ОСОБА_2 подала заяву до відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження.

Як вбачається із відповіді Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 11.09.2019 року №ПІ-Л-58/01.1-39/03 12.03.2013 року виконавче провадження закінчено на підставі п.1 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: за письмовою заявою стягувача.

Із вищевказаної відповіді вбачається, що по закінченому виконавчому провадженню №31791413 матеріали знищено, у зв`язку із сплином терміну зберігання.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №174795927 від 23.07.2019 р. Ѕ частка на праві приватної спільної часткової власності, квартири АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_4 . Постановою про відкриття виконавчого провадження 31791413 від 21.03.2012 р. державним виконавцем відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції накладено арешт на все нерухоме майно.

На звернення ОСОБА_1 до Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області із заявою про зняття арешту, останній було надано відповідь №69136 від 20.09.2019 р.

Як вбачається із даної відповіді, на виконанні відділу перебувало виконавче провадження №31791413 з примусового виконання виконавчого листа №2-6559 від 16.03.2012 р. Рівненського міського суду про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 99834,50 грн., компенсації вартості належної їй на праві приватної спільної часткової власності Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 . В межах виконавчого провадження державним виконавцем Гнесь Т.В. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. Виконавче провадження повернуто без подальшого виконання на підставі ЗУ «Про виконавче провадження». Підтвердження про сплату боргу, виконавчого збору та витрат на виконавче провадження відсутні.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року. Відповідно до ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

На сьогодні позивач має намір оформити спадщину після смерті сина, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.

За приписами ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 18.01.2013 року), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 2 цієї статті визначено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження відсутності сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, на момент повернення виконавчого документу.

Враховуючи, що 12.03.2013 р. виконавче провадження закінчено на підставі п.1 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», за письмовою заявою стягувача, рішення суду про відмову в задоволені позовних вимог набрало законної сили у 2013 році, тривалий час питання про зняття арешту не вирішено в повному обсязі, що призводить до порушення прав позивача, як власника майна, у зв`язку із чим необхідність у забезпеченні виконання виконавчого документу шляхом накладення арешту на майно на даний час відсутня.

Оскільки судом не встановлено порушень прав третіх осіб у разі звільнення вказаного майна з-під арешту, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) та ОСОБА_2 про зняття арешту - задоволити.

Скасувати арешт нерухомого майна ОСОБА_4 , накладений відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції згідно постанови про відкриття виконавчого провадження 31791413 від 21.03.2012 року, на підставі виконавчого листа №2-6559 від 02.02.2012 року, виданого Рівненським міським судом Рівненської області, реєстраційний номер обтяження - арешт нерухомого майна, зареєстрованого 21.03.2012 року 16:10:47 за №12301613 реєстратором: Рівненська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), м. Рівне, вул. Замкова, будинок 22а, .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована в АДРЕСА_4 .

Суддя І.О.Гордійчук