ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року

м. Харків

справа № 638/5929/20

провадження № 22-ц/ 818/4042/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів Пилипчук Н.П., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Акціонерне товариство «ОТП Банк», ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 8 травня 2020 року, постановлену у складі судді Цвірюк Д.В.,

УСТАНОВИВ:

П`ятого травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив зняти арешт із квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (надалі Шевченківський ВДВС) Доренської К.С. від 16.12.2019 у виконавчому провадженні (ВП) № 46497658.

Позов мотивований тим, що з метою забезпечення укладеного 29.05.2008 із ЗАТ «ОТП Банк» кредитного договору № ML-700/1182/2008 боржник ОСОБА_2 , а також ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передали в іпотеку ЗАТ «ОТП Банк» квартиру АДРЕСА_1 (надалі Квартира) відповідно до договору іпотеки № РML-700/1182/2008 від 29.05.2008. ОСОБА_1 відповідно до укладеного 29.11.2019 з ТОВ «ФК «Карточка плюс» (правонаступника ЗАТ «ОТП Банк») договору про відступлення прав вимоги № 29/11/219 та договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки став іпотекодержателем за договором іпотеки № РML-700/1182/2008 від 29.05.2008. Постановою заступника начальника Шевченківського ВДВС від 16.12.2019 на Квартиру накладений арешт у ВП № 46497658. Боржником у ВП № 46497658 є ОСОБА_2 , стягувачем АТ «ОТП Банк». ОСОБА_2 не виконує зобов`язання із повернення кредитних коштів за кредитним договором № ML-700/1182/2008 від 29.05.2008, тому у нього перед ОСОБА_1 існує заборгованість у розмірі 672 529 грн 1 коп. Накладення постановою від 16.12.2019 арешту на Квартиру позбавляє позивача права як іпотекодержателя задовольнити свої вимоги на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, тому пред`явлений дійсний позов про зняття арешту з Квартири.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 8 травня 2020 року у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 відмовлено з посиланням на п.1 ч.1 ст.186 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України).

Ухвала суду мотивована тим, що обтяження, припинити чинність яких просить позивач, накладені у виконавчому провадженні, яке на даний час знаходиться на виконанні у Шевченківському ВДВС. ОСОБА_1 на підставі Договору про відступлення прав вимоги №29/11/2019 та Договору про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки набув усіх прав та обов`язків стягувача у зазначеному виконавчому проваджені. Тому ОСОБА_1 повинен звертатися зі скаргою на дії або бездіяльність державного виконавця в порядку визначеному розділом VII ЦПК України, а не в порядку позовного провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції. У якості доводів апеляційної скарги посилається на ті ж доводи, що були підставою для пред`явлення позову. Зазначає, що накладення арешту на Квартиру порушує його право як іпотекодержателя на задоволення своїх вимог у позасудовому порядку. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на численні постанови Верховного Суду, у яких він зазначав, що якщо іпотека виникла раніше за накладення арешту й іпотекодержатель позбавлений можливості здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки внаслідок існування арешту позов про зняття арешту підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.п. 3,4 ч.1 ст.379 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Як установлено судовим розглядом і вбачається із матеріалів справи, пред`явлений ОСОБА_1 позов про зняття арешту з Квартири мотивований тим, що 29.05.2008 ОСОБА_2 уклав із ЗАТ «ОТП Банк» кредитний договір № ML-700/1182/2008, за умовами якого отримав кредит у розмірі 73 492 доларів США 50 центів. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 29.05.2008 уклали із ЗАТ «ОТП Банк» договір іпотеки № РML-700/1182/2008, за умовами якого передали в іпотеку Квартиру. Двадцять дев`ятого листопада 2019 року ОСОБА_1 уклав із ТОВ «ФК «Карточка плюс» (правонаступником ЗАТ «ОТП Банк») Договір про відступлення права вимоги № 29/11/2019 та Договір про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки, за якими ОСОБА_1 відступлене право вимоги у повному обсязі до позичальника та іпотекодавців за кредитним договором № ML-700/1182/2008 від 29.05.2008 та договором іпотеки № РML-700/1182/2008 від 29.05.2008. Позивач з 29.11.2019 є іпотекодержателем Квартири за договором іпотеки № РML-700/1182/2008. Накладений постановою заступника начальника Шевченківського ВДВС від 16.12.2019 арешт на Квартиру у ВП № 46497658 порушує права іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому боржником у ВП № 46497658 є ОСОБА_2 , стягувачем АТ «ОТП Банк».

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як роз`яснено у пункті 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року № 5 в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

В пункті 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року № 5 вказано, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» 1999 року (статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» 2016 року).

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30 травня 2018 року у справі № 640/7794/16-ц, від 22 серпня 2018 року у справі № 658/715/16-ц, від 22 квітня 2019 року у справі № 661/624/16-ц зробила висновок, що спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Колегія суддів не може повністю погодитися з висновком суду про те, що ОСОБА_1 має право на вступ до ВП № 46497658 у якості правонаступника стягувача , тому у відкритті провадження за його позовом слід відмовити.

Як убачається з ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.02.2020 у справі № 2-2728/10 (а.с. 81-83) у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості відмовлено, тому що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить вимогам законодавства.

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 у ВП № 46497658, відкритому на виконання рішення суду про стягнення з боржника ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № ML-700/1182/2008, не визнаний стягувачем, тому захистити свої права в інший спосіб, окрім як пред`явивши позов не може.

Оскільки висновок суду про наявність підстав для відмови у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 зроблений передчасно та не відповідає обставинам у справі апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить задоволення, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 386, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 8 травня 2020 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 12 листопада 2020 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді Н.П. Пилипчук

О.М. Хорошевський