г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3911/19
Номер провадження 2/213/278/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Алексєєва О.В.,

за участі секретаря судового засідання - Бабейкіної Н.О.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника третьої особи - Совенка С.М.,

розглянув заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради м. Кривий Ріг як Орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, призначення опікуна та встановлення належності до громадянства України, В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому уточнила, просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; призначити позивача опікуном вказаних дітей; стягнути з відповідача аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 1/ 3 частки всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дітей на користь ОСОБА_2 ; встановити належність ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до громадянства України за народженням.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є матір`ю відповідача ОСОБА_3 . Остання проживала на території України, мала свою сім?ю. Коли вдруге взяла шлюб, то з чоловіком ОСОБА_6 переїхала проживати до Чеської Республіки. У 2010 році народилось двоє дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в свідоцтві про народження яких батьком зазначений ОСОБА_7 , країна народження якого Казахстан, мати ОСОБА_3 , країна народження якої - Україна.

У 2015 році відповідач повернулась до України разом з дітьми, яких залишила на виховання у позивача, сама можливо покинула країну. Діти більше чотирьох років проживають з бабусею та дідусем, які займаються вихованням дітей та забезпечують усім необхідним для їх належного розвитку. Діти навчаються у Криворізькій загальноосвітній школі №100, відвідують Криворізьку музичну школу. Окрім цього, ОСОБА_5 є вихованцем відділення плавання в Дитячо-юнацькій спортивній школі №2», куди зарахований за заявою позивача. Остання відводить та забирає дитину з тренування.

Батьки дітей жодного разу до школи не з?являлись, навчанням дітей не цікавляться.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знаходяться на обліку у сімейного лікаря в КНП «ЦПМСД №7» КМР, декларації із сімейним лікарем підписані позивачем, остання оплачує необхідне лікування та обстеження дітей. Відповідач життям та станом здоров`я дітей не цікавиться, не займається їх вихованням та утриманням, тобто не виконує батьківські обов`язки, а тому повинна бути позбавлена батьківських прав відносно вказаних дітей.

Позивач офіційно працює, отримує заробітну плату, за місцем роботи характеризується позитивно, має добрий стан здоров`я, є заміжня, проживає з чоловіком ОСОБА_8 , який є пенсіонером. Для повноцінного життя дітей на території України, позивач бажає оформити опіку над малолітніми онуками. Оскільки позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей в розмірі 1/3 частки її заробітку (доходу).

Також позивач зазначає, що оскільки мати малолітніх дітей - відповідач ОСОБА_3 є громадянкою України, тому на підставі ст. 7 Закону України «Про громадянство» ОСОБА_4 і ОСОБА_5 є громадянами України з моменту народження.

Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, пояснила, що відповідач її донька. Остання 22 грудня 2015 року привезла своїх малолітніх дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5 до неї, запевнила, що забере дітей через деякий час. Однак діти по теперішній час проживають разом з нею та її чоловіком, перебувають на їх утриманні. Вона влаштувала дітей на навчання у школу. Відповідач матеріально не допомагає утримувати дітей, лише один раз вислала їй 200 доларів США на дітей. В 2019 році вона телефонувала до відповідачки, остання повідомила, що не має наміру повертатися в Україну, залишиться проживати в Чехії. Просить позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що малолітні діти відповідача ОСОБА_3 проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Діти ходять до школи, відвідують музичну школу, займаються плаванням завдяки бабусі. Мати проживає в іншій країні, з дітьми зв`язок не підтримує, не вітає їх на День народження, матеріальної допомоги позивачу на утримання дітей не надає. Представник спілкувалась з відповідачем, остання повідомила, що приїжджати в Україну не планує, влаштовує власне життя, допомагати дітям не збирається. Всю турботу про дітей вона переклала на позивача та її чоловіка. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за місцем проживання останньої, зареєстрованим у встановленому законом порядку, а також шляхом оголошення на офіційному сайті Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, при цьому, будь - яких заяв про розгляд справи за її відсутності, відзиву на позов не надала.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Представник третьої особи Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради м. Кривий Ріг як органу опіки та піклування - Совенко С.М. в судовому засіданні пояснив, що встановити фактичне місце перебування відповідача неможливо, а отже не має можливості органу опіки та піклування з`ясувати її відношення до позову та надати висновок щодо доцільності позбавлення її батьківських прав стосовно двох малолітніх дітей. Комісія з питань захисту прав дитини виконкому Інгулецької районної у місті ради не дійшла висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а тому не має можливості надати такий висновок. При ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Також представник зазначив, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини позивачу ОСОБА_2 було роз`яснено, що для встановлення правового статусу дітей та встановлення опіки над ними, необхідно вирішити питання про притягнення батьків до відповідальності. В даному випадку, виходячи з віку дітей, орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітніми дітьми. Комісією було з`ясовано, що відповідач тривалий час не з`являється за місцем проживання дітей, їх життям не цікавиться, місце перебування матері дітей не відоме. За таких обставин у позивача є право звернутися до органів поліції для розшуку батьків дітей. За результатами довідки про стан розшукової справи приймається рішення про встановлення опіки над дітьми. В подальшому, через відповідний час, родич може звернутися до суду для визнання особи безвісно відсутньою.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 жовтня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , третя особа Служба у справах дітей Виконкому Інгулецької районної у місті ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, призначення опікуна та встановлення належності до громадянства України. Ухвалено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 18 грудня 2019 року виключено з числа третіх осіб Службу у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті радита залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу як Орган опіки та піклування. Також частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Ухвалою від 28 січня 2020 року за клопотанням представника позивача витребувані докази від Державної міграційної служби України.

Ухвалою суду від 14 травня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті, задоволено клопотання про виклик свідків.

Відповідно ухвал Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2020 року та 17 червня 2020 року провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_6 , третя особа Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради м. Кривий Ріг як Орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та встановлення належності до громадянства України- закрито.

Ухвалою від 09 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 в частині позовних вимог до ОСОБА_6 про стягнення аліментів - залишено без розгляду.

Дослідив письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12), перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 (а.с.37). Позивач працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Надєжда Л», її дохід за період з 01.07.2018р. по 30.06.2019р. склав 140128,76 грн (а.с.14). За місцем роботи остання характеризується позитивно (а.с.15).

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.42) та зареєстрована за вказаною адресою (а.с.41).

ОСОБА_2 і ОСОБА_8 є батьками ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.36). Прізвище останньої на даний час " ОСОБА_11 ", яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.48).

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 народились ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Пардубіце, Чеська Республіка. Батьком дітей є ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с.Джамбул, Казахстан; мати - ОСОБА_13 (дівоче ОСОБА_14 ), яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Інгулець, Україна, що видно із свідоцтв про народження дітей, викладених чеською мовою, переклад який з чеської на українську мову зроблено перекладачем ОСОБА_15 , справжність підпису якої засвідчена нотаріально (а.с.212-217).

Із копії акту, складеного представниками дільниці №3 ТОВ «УЮТ-2011», видно, що ОСОБА_5 і ОСОБА_4 проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 разом з бабусею ОСОБА_2 та ОСОБА_8 з 2015 року по теперішній час. При цьому, дата складення акту не зазначена (а.с.17).

Із характеристики дітей за місцем навчання в Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №100 видно, що діти виховані, відповідальні, підтримують дружні стосунки з багатьма учнями класу. Діти проживають з бабусею та дідусем, які постійно цікавляться навчанням онуків, регулярно відвідують школу. Батьки дітей жодного разу до школи не з`являлись, навчанням дітей не цікавляться, зв`язок із практичним психологом школи не підтримують (а.с.24-27).

ОСОБА_5 є вихованцем відділення плавання в комунальному позашкільному навчальному закладі «Дитячо-юнацька спортивна школа №2», куди зарахований за заявою ОСОБА_2 . Остання приводить та забирає дитину з тренування (а.с.28,29).

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 також навчаються в Комунальному позашкільному мистецькому навчальному закладі «Криворізька міська музична школа №7 Криворізької міської ради. Хлопчик на духовному відділі (саксофон) з 01.09.2019 року, дівчинка на фортепіанному відділі з 01.12.2017 року. Навчання в школі є платним (а.с.30,31).

ОСОБА_2 уклала декларації із сімейним лікарем для надання первинної медичної допомоги малолітнім ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.32,33).

Із інформації Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №7» Криворізької міської ради видно, що неповнолітні ОСОБА_4 і ОСОБА_5 звертались до вказаного медичного центру для проведення щеплення. ОСОБА_5 в жовтні 2017 року прооперований в КП «Криворізька міська клінічна лікарня №8» КМР з причини аденоїдної вегетації і гіпертрофії мигдаликів ІІ ст. В 2018 році пройшов обстеження: УЗД, ОБП, ЗАК, ЗАС. Дитина ОСОБА_4 знаходиться на обліку та лікуванні у лікаря -офтальмолога медичного центру «Ваш зір», проходила курси лікування корекції зору (апаратне лікування) (а.с.34).

Із листа відповіді державного секретаря Міністерства закордонних справ України слідує, що за результатами здійсненої перевірки фактів звернення батьків дітей до закордонних дипломатичних установ України на території Чеської Республіки з питання набуття дітьми громадянства України не зафіксовано (а.с.35).

Відповідно до листа департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби, який надійшов до суду 07 квітня 2020 року, ОСОБА_3 є громадянкою України, ОСОБА_7 з питання набуття громадянства України в установленому порядку не звертався (а.с.113-114).

12 лютого 2020 року позивач звернулась в Інгулецьке відділення Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про розшук осіб зниклих безвісти (стосовно яких немає відомостей про їх місцеперебування) відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с.97).

Листом начальника Інгулецького відділення КВП ГУНП в Дніпропетровській області від 19 лютого 2020 року стосовно поданої заяви ОСОБА_2 повідомлено, що в матеріалах відсутні дані, які б вказували на наявність ознак кримінального правопорушення, тому підстав для внесення відомостей до ЄРДР за ст.115 ч.1 (з додатковою відміткою безвісно відсутній) КК України немає. В рамках матеріалу зареєстрованого до ЄО встановити точне місцезнаходження ОСОБА_3 не виявилось можливим. За базами даних Національної поліції не виявлено жодного факту притягнення її до будь-якої відповідальності на території України. Факт смерті останньої не реєструвався. Встановити її адресу в Чеській Республіці не надається можливим (а.с.167).

Із листа голови Інгулецької районної у місті ради від 26 лютого 2020 року видно, що 10 лютого 2020 року на черговому засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконкому Інгулецької районної у місті ради розглянута ухвала суду від 18.12.2019 у даній справі в частині вимог про позбавлення ОСОБА_3 і ОСОБА_16 батьківських прав та стягнення аліментів. На підставі долучених позивачем документів до матеріалів позовної заяви комісія не дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 і ОСОБА_16 , а тому надати висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав не мають змоги. ОСОБА_2 на засіданні комісії була поінформована щодо порядку встановлення опіки над дітьми за вказаних обставин (а.с.100-101).

Із копії вироку районного суду у Світавах у Чеській Республіці від 03 листопада 2015 року видно, що суд затвердив угоду батьків про те, що неповнолітня ОСОБА_17 і неповнолітній ОСОБА_18 передаються на піклування матері. Батько зобов`язується виплачувати неповнолітнім дітям аліменти у розмірі по 3000 чеських крон на кожного, на користь матері дітей (а.с.238-242). Переклад вироку на українську мову виконано перекладачем ОСОБА_19 , справжність підпису якої засвідчено нотаріально.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що вона є родичкою сторін у справі по чоловіку. Відповідача знає приблизно 10 років. У позивача і відповідача були добрі стосунки.

Вона знає, що відповідач перебувала за кордоном, потім повернулась в Україну з дітьми. Приїздила до них із своїм новим чоловіком. Вона іноді бачить фотографії відповідача в соціальній мережі Фейсбук, остання знаходиться в Чехії в Празі. Вона з нею іноді спілкується через Інтернет. Відповідач повідомляла, що у неї все добре, вона працює та не має часу на дітей. Діти свідка та діти відповідачки, які живуть з бабусею, спілкуються між собою, ходять один до одного на дні народження. Вважає, що ОСОБА_4 і ОСОБА_21 краще з бабусею, остання піклується про них та їх освіту, діти стали більш відкритими. Одного разу відповідач телефонувала та просила чоловіка свідка привітати її дітей з днем народження. В січні 2020 року вона зустрічала ОСОБА_3 , остання знала про розгляд даної справи в суді, сказала, що дітям буде краще з бабусею. Чи планує повертатися на Україну не казала.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснила, що вона знає позивача, оскільки близько 15 років вони працювали разом. Їй відомо, що у відповідача четверо дітей. Позивач виховувала всіх онуків: старшого ОСОБА_6, середнього ОСОБА_23 . В 2015 році позивач привезла та залишила у позивача своїх дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_21 . У дітей все добре, бабуся водить їх до школи. Свідок працює в палаці спорту, спілкується з позивачем, яка водить ОСОБА_21 на секцію плавання. Їй відомо, що другий син відповідача, якому близько 17 років, проживає з матір`ю.

Із пояснень свідка ОСОБА_25 слідує, що вона є сестрою позивача. Відповідач залишила позивачу своїх дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_21 . Вона з сестрою возили цих дітей відпочивати на море. ОСОБА_26 кошти на утримання дітей не надає, на свята не вітає. Діти про батьків нічого не знають, але до матері не хочуть. ОСОБА_2 хороша бабуся, піклується про онуків. В 2013 році вона бачила ОСОБА_3 , остання просила взяти для неї кредит. Також їй відомо, що відповідач телефонувала позивачу, розповідала, що програла кошти та просила гроші у позивача, щоб не забрали будинок за борги.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснив, що відповідач є його сестрою. Приблизно навесні 2014 року вона привезла своїх дітей ОСОБА_21 та ОСОБА_4 та залишила на батьків. Діти були голодні та налякані. Відповідач проживає в Чехії в Празі. В неї там були проблеми, вона програвала кошти на ігрових автоматах. Діти повідомляли, що коли проживали з матір`ю то голодували. Він був в гостях у відповідача в Чехії, бачив, як вона грає на ігрових автоматах. Зараз він рідко, приблизно 2 рази на рік спілкується з відповідачем через соціальну мережу Фейсбук. Він казав їй про дітей, ОСОБА_26 дала зрозуміти, що діти їй не потрібні, через що він з сестрою посварився. За час проживання відповідача за кордоном вона не надавала матеріальної допомоги позивачу на утримання своїх дітей. Останні добре ставляться до бабусі та дідуся.

Із пояснень свідка ОСОБА_28 слідує, що вона є невісткою позивача та дружиною її сина ОСОБА_27 . Коли вона познайомилась із своїм чоловіком, то малолітні ОСОБА_21 і ОСОБА_4 проживали у позивача. Потім ОСОБА_3 забрала дітей в Чехію, а в грудні 2015 року привезла назад до бабусі та покинула їх. Навіть коли ОСОБА_26 перебувала в Україні, то вона за дітьми не доглядала, залишала їх на свою матір. Відповідач збирала кошти, щоб поїхати за кордон. Свідок брала для відповідача кошти в кредит. Останній раз вона бачила ОСОБА_3 в 2016 році, коли з чоловіком їздили в гості до відповідача в ОСОБА_29 . Після того спілкувалась з відповідачем через соціальну мережу Фейсбук. Остання повідомляла, що працювала в барі, який потім закрили через карантин, коштів вона не має. Вона запропонувала ОСОБА_26 повернутися до дітей в Україну, повідомила що та може втратити дітей. Відповідач сказала, що повертатися не буде, доля дітей її не цікавить. ОСОБА_3 не допомагає позивачу матеріально утримувати своїх малолітніх дітей. ОСОБА_2 возить ОСОБА_21 і ОСОБА_4 відпочивати на море, щороку відмічають святкування їх дня народження. Діти займаються у музичній школі, дідусь контролює їх навчання, купив їм музичні інструменти: саксофон і піаніно. Чи спілкується відповідач з дітьми, їй не відомо.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо виконання батьківських обов`язків, які врегульовані Сімейним Кодексом України та правовідносини щодо встановлення належності дитини до громадянства України.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Підстави за яких мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав визначені в ст.164 СК України, в тому числі в зв`язку з ухиленням від виконання ними своїх обов`язків по вихованню дитини ( п.2 ч. 1 вказаної статті).

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту інтересів дитини, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування повинно вирішуватися лише після всебічного дослідження позицій сторін, насамперед, з`ясування ставлення батьків до дитини.

За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

З позовної заяви зрозуміло, що свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач з 2015 року у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 участі не приймає, їх життям не цікавиться, матеріально не допомагає позивачу утримувати дітей.

Судом не встановлено, а позивачем не доведено фактів винної поведінки відповідача та свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Не може свідчити про винну поведінку та свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей той факт, що відповідач з ними не спілкується.

Крім того, ст. 19 Сімейного Кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради вважає недоцільним на даний час приймати рішення, як органу опіки та піклування, про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно дітей, у зв?язку з неможливістю отримати пояснення відповідача щодо відношення до позбавлення батьківських прав, зібрати письмові докази її винної поведінки та ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей, отримати данні, які характеризують особу, через невстановлення місцем проживання відповідача.

При розгляді справ про усиновлення, про позбавлення та поновлення батьківських прав, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Суд вважає, що позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав на даний час не відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, оскільки підстави для вжиття такого крайнього заходу не підкріплені достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини; безспірні докази про свідоме, винне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, суду не надані. Мотиви для позбавлення батьківських прав не є достатніми.

Таким чином, позивач не надала суду достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_21 та доньки ОСОБА_4 , тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги про призначення позивача опікуном дітей є похідними від першої вимоги про позбавлення батьківських прав, в задоволенні якої слід відмовити, а тому відповідно також задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст. 242 ЦК України законними представниками малолітніх дітей є батьки, опікун, інша особа, у випадках, встановлених законом.

Встановлено, що малолітні ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з жодним із батьків не проживають, позивач, яка є бабусею дітей, їх опікуном не являється, отже не має права на отримання коштів на утримання дітей (аліментів) від їх матері. Таким чином, у задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітніх дітей слід відмовити.

Стосовно позовної вимоги про встановлення належності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до громадянства України, суд зазначає наступне.

Питання громадянства України регулюється Конституцією України, Законом України «Про громадянство» від 18.01.2001 року та Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27 березня 2001 №215.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Статтею 4 Конституції України передбачено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про громадянство України» громадянство України набувається, в тому числі, за народженням.

За правилами ст. 7 вказаного Закону особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

За інформацією ГУДМС України в Дніпропетровській області, відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство» є громадянкою України (а.с.113).

Відповідно до п.5 розділу І Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, заява та інші документи з питань громадянства дитини подаються одним з її батьків або іншим законним представником дитини за місцем проживання дитини або одного з її батьків чи іншого законного представника.

Відповідно до п.17 вищевказаного Порядку для оформлення набуття громадянства України за народженням особою, батьки (один із них) якої на момент її народження були громадянами України (частина перша статті 7 Закону), один з її батьків подає такі документи: а) заяву про оформлення набуття особою громадянства України за народженням; б) копію свідоцтва про народження особи; в) копію паспорта громадянина України або іншого передбаченого статтею 5 Закону документа, що підтверджує факт перебування одного з батьків особи у громадянстві України на момент її народження.

Виходячи з вищевказаних положень Закону та Порядку право на звернення з питанням оформлення набуття громадянства України дитиною за народженням, мають батьки (один із них), які є громадянами України або інший законний представник дитини.

Із матеріалів справи встановлено, що за результатами перевірки фактів звернення батьків малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до закордонних дипломатичних установ України на території Чеської Республіки з питання оформлення набуття дітьми громадянства України не зафіксовано.

Як зазначалось вище, позивач не є законним представником малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а дана вимога задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити в повному обсязі.

На підставі п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 164, 165, 191 СК України, ст.ст. 6, 7 Закону України «Про громадянство», ст. ст. 12, 13, 76-81, 89,141, 247 ч.2, 258, 263 -265, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради м. Кривий Ріг як Орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, призначення опікуна та встановлення належності до громадянства України - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання:

АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради м. Кривий Ріг як Орган опіки та піклування, місцезнаходження: м. Кривий Ріг, пл. Гірницької Слави, 1, .

Дата складення повного тексту судового рішення - 04 листопада 2020 року.

Суддя О.В. Алексєєв