ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/71/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В.,Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідачки ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/19389/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2019 року (повне судове рішення складено 11 жовтня 2019 року, суддя Мазурок О.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні прав користування квартирою.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом позивач вказував, що йому та відповідачці приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області видано кожному свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину спадкового майна, що складається з квартири АДРЕСА_1 , а тому вказана нерухомість є спільною частковою власністю. ОСОБА_1 зазначив, що ОСОБА_3 користується квартирою з 08.02.2016 та отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, позивач звернувся до відповідачки з проханням дати йому ключ від квартири і не чинити перешкоди в користуванні та розпорядженні своєю часткою в квартирі, проте ОСОБА_3 йому відмовила. Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просив суд зобов`язати ОСОБА_3 не чинити йому перешкод у здійсненні право користування та розпорядження належним йому майном.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2019 року зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_2 та стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 768,40 грн. судового збору.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2019 року виправлено описку в описовій частині рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.10.2019, а саме зазначене в рішенні суду «01 червня 2019 року» слід вважати «01 червня 2019 року».

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2019 року виправлено описку в описовій частині рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.10.2019, а саме: зазначене в рішенні суду «21 червня 2019 року» слід вважати «01 червня 2019 року» та в ухвалі Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.10.2019 зазначене «01 червня 2019 року» слід вважати «01 червня 2019 року» вірно вказати: зазначене «21 червня 2019 року» слід вважати «01 червня 2019 року».

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянтка вказує, що вона не чинила перешкод позивачу у його праві власності на Ѕ частку в квартирі АДРЕСА_2 , адже позивач сам зазначає, що відповідачка в цій квартирі не проживає. Апелянтка зазначає, що вона не знала, що ОСОБА_1 є власником частини спірної квартири, тому не могла йому перешкоджати в користуванні та розпоряджанні власністю. Разом з тим, апелянтка вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив підстави позову, що призвело до ухвалення незаконного рішення і суд першої інстанції не взяв до уваги її доводи про те, що щодо спадкових прав ОСОБА_1 існує спір та Верховним Судом зупинено дію рішення суду у справі про визнання права власності на спадкове майно. Апелянтка також вважає, що судом першої інстанції не встановлено факту неправомірних дій відповідачки щодо здійснення позивачем права користування та розпоряджання Ѕ частиною спірної квартири. Разом з тим, ОСОБА_3 вказує, що судом були порушенні її процесуальні права, у зв`язку із чим вона не могла у встановлений строк надати відзив на позовну заяву, надати суду докази, подати зустрічну позовну заяву, прийняти участь у підготовчому судовому засіданні, заявити клопотання та виконати процесуальні обов`язки, передбачені законом. Зважаючи на викладене, апелянтка просить суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 погоджується із висновками суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Позивач зазначає, що рішення прийняте з дотримання норм матеріального та процесуального права і ОСОБА_3 з 24 жовтня 2019 року не є співвласником спірної квартири.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 26 листопада 2019 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №686/27839/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третьої особи приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Очеретної О.М. про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 15 вересня 2020 року поновлено провадження у справі №686/19389/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2019 року.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 05 жовтня 2020 року зупинено провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №686/27839/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третьої особи приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Очеретної О.М. про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 30 жовтня 2020 року поновлено провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Представник апелянтки ОСОБА_3 ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Позивач ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

ОСОБА_3 до суд не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на час постановлення оскаржуваного рішення були співвласниками квартири АДРЕСА_2 з частками по Ѕ кожний, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 01.06.2019, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Очеретною О.М., Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №56379177 від 01.06.2019, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 168906027 від 01.06.2019, за яким ОСОБА_1 є власником Ѕ частки квартири АДРЕСА_2 (а.с.4-6).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положеннями статті 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2019 року у справі № 309/2477/16-ц.

Встановивши, що позивач є власником Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 , а відповідачка чинить йому перешкоди у користуванні його власністю, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_3 не чинити перешкод позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження своєю власністю.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив вимоги процесуального права, а саме: не направлення судом судових повісток, судових рішень про відкриття провадження у справі, про призначення та закриття підготовчого судового засідання; не отримувала до 26.09.2010 позовної заяви ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 187 ЦПК України, якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

Так, в матеріалах справи наявне повідомлення від 05 серпня 2019 року, з якого вбачається, що запитувана інформація суду з приводу реєстрації ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 є вірною (а.с.9).

Таким чином, суд першої інстанції, у відповідності із вимогами статті 187 ЦПК України, правомірно 06 серпня 2019 року постановив ухвалу про прийняття позовної заяви, відкриття провадження у цивільній справі та призначення її до підготовчого засідання (а.с.10).

Разом з тим, у вказаній ухвалі суд першої інстанції постановив викликати в підготовче засідання сторони, надіслати їм копію ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачу, крім того, копію позовної заяви з додатками та роз`яснив, що відповідач має право протягом 15 календарних днів з дня отримання даної ухвали, але не пізніше 23 серпня 2019 року, надіслати до суду відзив на позову заяву відповідно до статей 178, 191 ЦПК України.

І судом першої інстанції 07 серпня 2019 року було надіслано ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3 копію ухвали та позовну заяву ОСОБА_1 з додатками, проте конверт із вказаними документами був повернутий до Хмельницького міськрайонного суду із відміткою «відсутність адресата», а у відповідності з частиною 1 статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Отже, ОСОБА_3 в силу вимог ч. 1 ст. 131 ЦПК України була належним чином повідомлена про день, час та місце проведення підготовчого засідання по цій справі судом першої інстанції, а копія ухвали про прийняття позовної заяви, відкриття провадження у цивільній справі та призначення її до підготовчого засідання вважається врученою відповідачці.

Разом з тим, як вбачається із довідкового листа до справи 26 вересня 2019 року ОСОБА_3 ознайомилась з матеріалами справи та виготовила фотокопії, а також отримала копію позовної заяви з додатками. Та, 30 вересня 2019 року відповідачка надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі та відзив на позовну заяву і судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного судового рішення було враховано обставини, що викладені у відзиві ОСОБА_3 .

Доводи ОСОБА_3 щодо неналежного обраного позивачем способу захисту ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права та є необґрунтованими. Адже, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду першої інстанції з позовом про усунення перешкоду у здійсненні права користування квартирою, на власний розсуд обрав вид захисту свого порушеного права власника, який ґрунтується на нормах діючого законодавства та не суперечить їм.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази факту чинення ОСОБА_3 перешкод позивачу в користуванні та розпоряджанні спірною квартирою не заслуговують на увагу.

Так, згідно частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Факт чинення ОСОБА_3 перешкод у користуванні квартирою підтверджується зверненнями ОСОБА_1 із заявою до Хмельницького відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області від 27.06.2019 та вимогою ОСОБА_1 , що адресована ОСОБА_3 19.08.2019 (а.с.8, 15).

На спростування зазначеного, будь-яких доказів відповідачкою в порушення вимог частини 1 статті 81 ЦПК України суду надано не було, як і не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 має вільний доступ до своєї власності у спірній квартирі як на час звернення до суду з позовом, так і на час розгляду справи судом.

Крім того, посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що на теперішній час існує спір щодо спадкових прав позивача та Верховним Судом зупинена дія судових рішень відносно тієї обставини, що ОСОБА_1 є власником Ѕ частини спірної квартири не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, адже рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 серпня 2020 року у справі №686/27839/19, яким відмовлено у задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Очеретна О.М. про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом набрало законної сили 29 жовтня 2020 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправомірно задовольнив позов зводяться до власної оцінки апелянткою досліджених в суді доказів і до незгоди з оцінкою судом першої інстанції наданих учасниками справи доказів.

З огляду на вищенаведене, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції, перевірені в межах апеляційного перегляду, відповідають обставинам справи, що встановлені відповідно до вимог процесуального закону; доказам у справі надана належна правова оцінка, тому оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 листопада 2020 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай