КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/577/17 Головуючий 1 інстанція - Карабаз Н.Ф.
Провадження № 22-ц/824/9846/2020 Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Гуля В.В., Сержанюка А.С.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2020 року про призначення експертизи у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди. В обґрунтування зазначив, що 05.04.2017 року близько 11 години 00 хвилин на припаркований ним автомобіль Hyundai Elantra, д.н.з. НОМЕР_1 , біля дороги між земельними ділянками за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Київська, будинки №1-Ц та № 1-Щ впало сухостійне дерево. Згідно інформаційної довідки державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, дерево було розташоване на земельній ділянці, належній на праві вланості ОСОБА_1 . Згідно звіту про оцінку автомобіля №813 від 24.05.2017 року, складеного ФОП ОСОБА_3 , матеріальний збиток становить 112 971,02 грн.

Відшкодувати у добровільному порядку нанесені матеріальні збитки відповідач відмовився. У зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відподвіча на його користь матеріальну шкоду у розмірір 112 971, 02 грн та 10 000 грн. моральної шкоди, яка виразилась у внутрішній напрузі, втрати сну, хвилюванні за наявність на земельній ділянці належній відповідачу іншого сухостою, заходи по знищенню якого відповідачем не здійснюються.

25 червня 2019 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_4 подав клопотання про призначення по справі судової земельно - технічної експертизи на вирішення якої поставити питання: 1)Чи розташоване впавше дерево, зображене на фотокопіях, що містяться в матеріалах справи, на земельній ділянці кадастровий номер :01:046:0072 за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Київська, будинки №1-Щ; 2 ) Встановити точні координати дерева, яке впало на автомобіль. Проведення експертизи просить доручити Експертно-дослідній службі України (01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, буд. 26-Б, оф. 1105).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15 червня 2020 року призначено по справі судову земельно - технічну експертизу. На вирішення експертизи поставлено наступні питання: 1)Чи розташоване впавше дерево, зображене на фотокопіях, що містяться в матеріалах справи, на земельній ділянці кадастровий номер :01:046:0072 за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Київська, будинки №1-Щ. 2 ) Встановити точні координати дерева, яке впало на автомобіль. Оплату за проведення експертизи по першому питанню покладено на позивача, а по другому - на відповідача. Проведення експертизи доручено Експертно-дослідній службі України (01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, буд. 26-Б, оф. 1105). Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду в частині призначення експертизи, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповнотою встановлення судом обставин, які мають значення для справи, просив скасувати ухвалу про призначення експертизи, визнати факт подання клопотання про проведення експертизи зловживанням позивачем процесуальними правами.

В обґрунтування зазначив, що заперечує проти призначення експертизи, оскільки встановити місце знаходження дерева, яке впало на автомобіль позивача неможливо у зв`язку із відсутністю об`єкта дослідження. Суд не взяв до уваги бажання позивача встановити місце розташування дерева більш ніж через три роки після події, яка сталася. При вирішенні клопотання про призначення експертизи суд не взяв до уваги наявність у матеріалах справи доказів, які містять відповіді на поставлені в експертизі питання. Суд проігнорував доводи відповідача про те, що призначення експертизи для встановлення місця розміщення об`єкта дослідження, якого вже не існує виходить за рамки експертизи, встановити координати та точне місце розміщення дерева по фотокопіям неможливо. Загалом вважає, що подання позивачем клопотання про призначення експертизи є зловживанням ним своїми процесуальними правами, задоволення якого призвело до постановлення судом ухвали, виконання якої матиме наслідком значне затягування строків судового процесу та потягне за собою додаткові необґрунтовані витрати.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначив, що подав позовну заяву у вересні 2017 року із дотриманням вимог закону. Положення статті 83 ЦПК України, на які посилається апелянт набрали чинності лише 17.12.2017 року. Клопотання про призначення по справі судової земельно - технічної експртзи було розглянуто судом лише через один рік. Вказав, що у судовому поряку вирішується аналогічний спір щодо спричинення матеріальної шкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_5 внаслідок падіння дерева, яке знаходилось в межах земельної ділянки відповідача. Станом на момент вирішення судом клопотання про призначення експертизи наявна інформація приватної юридичної особи щодо наявності слідів кореневої системи дерева за межами земельної ділянки відповідача та висновок кваліфікованого судового експерта про місце розташування дерева на земельній ділянці належній відповідачу. Зазначені розбіжності підлягають встановленню шляхом проведення відповідної експертизи. Вважає, що ухвала суду про призначення експертизи є законною та обгрнутованою, а тому не може бути скасована з підстав, зазначених у апеляційній скарзі відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши надані матеріали, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 2 ЦПК Українизавданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Постановляючи ухвалу по справі про проведення судової земельно - технічної експертизи, суд першої інстанції виходив з необхідності у з`ясуванні обставин, які мають значення для справи і потребують спеціальних знань та з метою правильного вирішення заявленого по справі спору.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства виходячи з наступного.

Як визначено у ст. 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває упровадженні, зокрема, суду.

Згідно ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Положеннями ч. 5 ст. 104 ЦПК України встановлено, що в ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Згідно з нормами ст.ст. 102, 106 ЦПК України, а також положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30 травня 1997 року "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" висновок експерта є доказом в цивільному процесі. Він не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду"роз`яснено, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів. При вирішенні питання про призначення експертизи суди повинні керуватися статтями 143 - 150 ЦПК, Законом України від 25 лютого 1994 року N 4038-XII ("Про судову експертизу", Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року N 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 30 грудня 2004 року N 144/5), та враховувати роз`яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року № 15) з урахуванням особливостей правового регулювання захисту конкретних суб`єктивних прав.

Аналіз зазначених норм права свідчить, що для з`ясування обставин, що мають значення у справі і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки чи ремесла, суд має право призначити експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про призначення судової земельно - технічної експертизиколегія суддів вважає у даній справі правильними.

За наведеного, доводи апеляційної скарги про недоведеність обставин та нез'ясування судом необхідних питань для вирішення клопотання про призначення експертизи по справі не найшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а відтак відхиляються колегією суддів як необгрунтовані та такі, що не можуть вплинути на висновки суду першої інстанції при вирішення питання про призначення судової земельно - технічної експертизи по даній справі.

Відповідно до п.11 ч.3ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правам.

Безпідставиними є доводи апеляційної скарги щодо зловживання позивачем своїми процесуальним правами, з оляду на наступне.

Згідно п.5 ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

За умовами ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 2ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, з`явлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Як вбачається із матеріалів справи, із клопотанням про призначення судової земельно - технічної експертизи позивач звернувся до суду із дотриманням вимог, встановлених цивільно процесуальним кодексом України (в редакції чинній на час пред`явлення відповідного копотання).

Суд, в силу певних обставин, незалежних від позивача, розглянув таке клопотання через рік з мометну його подачі до суду.

Жодних доказів на зловживання позивачем своїми процесуальними правами матеріали справи не містять. Таких доказів не було додано апелянтом до апеляційної скарги.

Обґрунтовуючи своє судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає. А тому апеляційну скаргу відповідача залишає без задоволення, а ухвалу Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2020 року про призначення експертизи - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 371, 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: В.В. Гуль

А.С. Сержанюк