КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 04 серпня 2020 року про залишення без задоволення заяв про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом та просив суд першої інстанції стягнути з відповідача на свою користь 589500,00 грн., як Ѕ частину коштів отриманих відповідачем в якості доходу від користування належною позивачу Ѕ частиною квартири АДРЕСА_1 та витрат на сплату судового збору.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року в задоволенні позову було відмовлено.

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме витрат на правову допомогу.

У червні 2020 року ОСОБА_2 також звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме витрат на правову допомогу.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04 серпня 2020 року заяви сторін залишені без задоволення.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині залишення без задоволення його заяви про ухвалення судового рішення та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити його заяву та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України та в межах строку наданого судом апеляційної інстанції, відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив. При цьому, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Кацинський О.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, враховуючи таке.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових, суд першої інстанції виходив з того, що в задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено, отже витрати на правову допомогу не можуть бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи таке.

Згідно зі ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З врахуванням наведених норм процесуального законодавства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відмова у задоволенні позову виключає стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення була постановлена з дотриманням норм процесуального права та не може бути скасована з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 про розподіл судових витрат судове рішення не оскаржувалось, отже колегією суддів не переглядалось.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 270, 374, 375, 382, 383, 384 України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 04 серпня 2020 року в частині залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 16 листопада 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді: