06 листопада 2020 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Першко О.О.,
секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (надалі відповідачі), в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову посилається на те, що він є одноосібним власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі, які починаючи з листопада 2018 року в квартирі не проживають, не приймають участі в її утриманні, не сплачують комунальні послуги, особистих речей відповідачів в квартирі немає. У зв`язку з тим, що вони зареєстровані у його квартирі в нього виникли труднощі щодо реалізації свого права власності, а саме необхідності сплати додаткових коштів квартплати за відповідачів та можуть виникнути труднощі в майбутньому при здійсненні свого права при відчуженні нерухомого майна. Отже, відповідачі не проживають у квартирі АДРЕСА_1 з листопада 2018 року, при цьому не є власниками квартири, членами його сім`ї, а також не є особами, які можуть бути прирівняні до членів його сім`ї, договірні відносини між ними щодо винаймання квартири відсутні, а тому вони мають бути позбавлені права користування житловим приміщенням, оскільки добровільно знятися з реєстрації відповідачі не бажають, а їх реєстрація створює йому перешкоди в реалізації права користування та розпорядження майном.
Позивач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. 06 листопада 2020 року представник позивача ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Просив позов задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, які були направлені на адресу місця реєстрації відповідачів та оголошеннями про виклик до суду, опублікованими на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідачі про причини неявки суд не повідомили, відзив не подали і представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів.
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
З матеріалів справи суд встановив, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 30 жовтня 2014 року, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №28809901 від 30 жовтня 2014 року, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №217809296 від 27 липня 2020 року.
Згідно довідки №5 від 28 липня 2020 року ОСББ «Клима Савури 14-А» судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у квартирі АДРЕСА_1 з листопада 2018 року.
Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відтак, за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК УРСР слід дійти висновку, що положення статті 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах: від 5 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14, від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16.
Відповідачі не є і не були членами сім`ї власника житла ОСОБА_1 , між власником житла та відповідачами відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування ним, відповідачі з листопада 2018 року не проживають у вказаному житлі, факт реєстрації відповідачів в житлі створює перешкоди позивачу в користуванні та розпорядженні майном, тому суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути понесені позивачем витрати у вигляді судового збору, в розмірі по 840 грн. 80 коп. з кожного.
Керуючись статтями 319, 391 Цивільного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі по 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач - ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач - ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .
Повне судове рішення складено 06 листопада 2020 року.
Суддя О.О. Першко