У Х В А Л А

про забезпечення позову

"20" листопада 2020 р.

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi Бучко Т.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів дарування частки квартири, -

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів дарування частки квартири.

Позивачем, одночасно з позовом подано заяву про забезпечення позову по справі, в якій вона просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування необхідності застосування забезпечення позову зазначає, що ОСОБА_2 , усвідомлюючи, що на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 3 лютого 2017 року з неї може бути стягнуто грошові кошти на користь позивача за рахунок належної їй на праві часткової власності квартири, 15.05.2017 року уклала з своєю дочкою ОСОБА_3 фіктивний договір дарування 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 . Враховуючи те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали фіктивний правочин, який суперечить інтересам позивача, нею було подано відповідну позовну заяву до Рівненського міського суду Рівненської області про визнання недійсним договору дарування 1/3 частки квартири з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на дану частку. Однак, ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 березня 2020 року було відмовлено у задоволенні зазначеної заяви про забезпечення позову що, як наслідок, призвело до безперешкодного відчуження належної ОСОБА_3 1/3 частки квартири для ОСОБА_4 17 березня 2020 року.Так, відповідно до договору дарування від 17 березня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Наумець Л.К., зареєстрованого в реєстрі за номером 391, ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 , 1/3 частка якої була попередньо подарована для дарувальника ОСОБА_2 . Дії відповідачів, свідчать про те, що вони спрямовані на приховання майна від звернення на нього стягнення в її інтересах. Визнання недійсним договорів дарування квартири в 1/3 частині призведе до можливості звернення на неї стягнення в поряду виконання рішення суду про стягнення на її користь грошових коштів. Тому, не забезпечення позову судом, призвело до необхідності її звернення з черговим позовом до кінцевого власника частки квартири та необхідністю подання даної заяви про забезпечення позову.

Суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

За змістом ст.151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Водночас забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав та охоронюваних законом інтересів особи і застосовується судом, якщо невжиття цих заходів може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, зважаючи на наявність між сторонами спору, на характер спірних правовідносин, суть заявлених позовних вимог та беручи до уваги, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, суд приходить до висновку про те, що є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може суттєво порушити права та охоронювані інтереси позивача, утруднити чи зробити неможливим виконання у майбутньому рішення суду у випадку його винесення на його користь, а тому заява підлягає задоволенню.

При цьому, такий спосіб забезпечення позову відповідає обставинам справи та, водночас, вжиття такого заходу забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, спрямоване лише на збереження існуючого становища сторін до розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст.149,151,153,293,294 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Накласти арешт на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалу для виконання направити Управлінню забезпечення надання адміністративних послуг Регіонального Центру надання адміністративних послуг Рівненської міської ради.

Копію ухвали направити сторонам для відома.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Рівненського апеляцiйного суду через Рiвненський мiський суд, або безпосередньо до Рівненського апеляцiйного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Рівненського міського суду

Рівненської області Т.М.Бучко