Справа № 638/7303/20
Провадження № 2/638/3570/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Рижикової В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові у приміщенні суду клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, зупинення провадження та клопотання представника позивача про об`єднання позовів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НДП Ветеринарні біотехнології» в особі директора Коровіна Ігоря Вікторовича про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НДП Ветеринарні біотехнології» в особі директора Коровіна Ігоря Вікторовича про стягнення коштів у розмірі 64000 грн за період з жовтня 2019 року по травень 2020 року за оренду автомобіля.

Сторони надали суду заяви про розгляд клопотань за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи та клопотань, прийшов до наступного.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 257 ЦПК України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами й обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Так, в провадженні судді Аркатової К.В. предметом спору є стягнення грошових коштів за оренду автомобіля за період з жовтня 2019 року по травень 2020 року, в провадженні судді Шестака О.І. (справа №638/16419/19) стягнення грошових коштів за оренду автомобіля у розмірі 152000 грн станом на 01.10.2019 року. Так, дійсно, спір виник між тими самими сторонами, разом з тим предмет спору різний, оскільки вимоги про стягнення грошових коштів стосуються різних періодів, а відтак відсутні підстави для задоволення клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Щодо клопотання про об`єднання справ в одне провадження суд зазначає наступне.

Відповідно до п.15 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам слід мати на увазі, що оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об`єднання і роз`єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими ЦПК. Позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову.

Відповідно до ч.2 ст.188ЦПК України, суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може заклопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1)одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Згідно ч.1ст.188ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Суд, враховуючи положенняч.1ст.188 ЦПК України, вважає, що безперечних підстав для об`єднання позовних заяв не вбачається та вважає недоцільним їх об`єднання, оскільки хоча підстави позову пов`язані між собою, проте їх об`єднання буде сприяти затягуванню розгляду даної справи.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При таких обставинах, враховуючи принцип розумності строків розгляду справи, суддя приходить до висновку, що даний процесуальний захід призведе до затягування розгляду справи, що порушить процесуальні права та інтереси учасників процесу, а тому вважає, що у задоволенні клопотання позивача про об`єднання в одне провадження декількох справ слід відмовити.

Згідно п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.

Зупинення провадження у справі не повинно призводити до затягування розгляду справи.

У пункті 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз`яснено, що визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України, 2004 року, підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, яка зазначена у пункті 4 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли у іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Сама по собі взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення в іншій справі.

Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України № 6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Крім того, межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Так, у випадку визнання судом необґрунтованості позовних вимог це є підставою для відмови у задоволенні позовних вимоги.

Заявником не наведено тих обставин, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору в іншій справі виключає можливість на підставі наявних у справі № 638/7303/20 доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі.

Керуючись ст.ст.188,251,257 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, зупинення провадження та клопотання представника позивача про об`єднання позовів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НДП Ветеринарні біотехнології» в особі директора Коровіна Ігоря Вікторовича про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий