ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7979/20 Справа № 212/8093/19 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М. Д. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/8093/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Пахомова Наталія Іванівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 червня 2020 року, яке ухвалене суддею Власенко М.Д. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області (відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні), -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, зазначивши заінтересованою особою Приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомову Н.І.

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої залишилася спадщина. В жовтні 2018 року він звернувся до приватного нотаріусу Пахомовой Н.І. з приводу оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої мати. Проте, нотаріусом йому було відмовлено через відсутність встановленого факту родинних зв`язків між його матір`ю ОСОБА_2 та її матір`ю (бабусею заявника) ОСОБА_3 , після смерті якої його мати - ОСОБА_2 фактично прийняла, але юридично не оформила спадщину, яку згодом і заповіла йому. Вказав, що його мати народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 . Її дівоче прізвище « ОСОБА_4 ». Уклавши перший шлюб, вона взяла прізвище чоловіка « ОСОБА_5 ». Потім вона уклала інший шлюб, та теж взяла прізвище чоловіка « ОСОБА_6 ». Його бабуся народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 . Її дівоче прізвище « ОСОБА_7 ». Уклавши перший шлюб, вона взяла прізвище чоловіка « ОСОБА_4 » ( дідуся заявника). Потім вона уклала інший шлюб, і теж взяла прізвище чоловіка « ОСОБА_8 ». Дата укладання цього шлюбу заявнику не відома, але зі слів матері це відбулося безпосередньо після закінчення бойових дій та визволення територій України від німецьких військ наприкінці 1944 року.

Оскільки, наданих ним документів для оформлення права на спадщину виявилось недостатнім, він не має іншого способу захисту своїх прав в частині оформлення свідоцтва про право па спадщину, окрім звернення до суду для встановлення факту родинних відносин між матір`ю та бабусею.

Посилаючись на викладене, заявник просив суд: встановити факт родинних відносин, а саме, що померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 червня 2020 року в задоволенні зяяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким встановити факт родинних відносин, а саме, що померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 тягне для нього правові наслідки та не суперечить діючому цивільному законодавству України, оскільки наявність такого факту надасть йому можливість отримати свідоцтво про право на спадщину, як спадкоємця померлої матері ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, заявника ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого повторно 01 квітня 1988 року, ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками зазначені: батько ОСОБА_10 , мати ОСОБА_11 .

Згідно повного витягу від 07 серпня 2015 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, 06 березня 1971 року Верблюзькою сільською радою Новгородківського району Кіровоградської області, актовий запис №9 зареєстровано шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , до державної реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_13 було - « ОСОБА_4 ».

Заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьками зазначені: батько ОСОБА_12 , мати ОСОБА_13 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 01 жовтня 1971 року (а.с. 5).

Отже, мати заявника - ОСОБА_14 , мала дівоче прізвище « ОСОБА_4 », а після реєстрації шлюбу змінила на прізвище « ОСОБА_5 ».

Відповідно до свідоцтва про шлюб, ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , уклали шлюб 11 квітня 1985 року, після реєстрації шлюбу ОСОБА_13 змінила прізвище на « ОСОБА_16 » ( а.с.3).

Згідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, мати заявника ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що 01.07.2015 року до нотаріуса надійшла заява ОСОБА_12 , в якій вказано, що він приймає спадщину, що залишилась після смерті матері та просить видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Крім того в заяві вказано, що крім заявника, інших спадкоємців, а також спадкоємців на обов`язкову частку спадщини, згідно ст. 1241 ЦК України, непрацездатних за віком або станом здоров`я, інвалідів 1,2,3 груп, дітей, батьків або чоловіка померлої немає (а.с.40).

11.05.2016 року ОСОБА_12 видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 на недоотриману пенсію в сумі 1535,61 грн (а.с.70-зворот).

Згідно постанови приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомової Н.В. від 01 жовтня 2018 року довіреній особі ОСОБА_17 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві спільної сумісної власності належить спадкодавцю ОСОБА_2 та за повідомленням довіреної особи матері ОСОБА_2 ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємцем якої була її донька ОСОБА_2 , яка фактично прийняла спадкове майно, але юридично не оформила своїх спадкових справ (а.с.19).

Згідно актового запису про смерть № 24 від 03.01.2001 року, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.59).

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, як між матір`ю та донькою, між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заявник ОСОБА_12 посилався на те, що встановлення даного юридичного факту необхідно йому для отримання спадщини, яка відкрилася після смерті його матері ОСОБА_2 та до складу якої входить Ѕ частка квартири АДРЕСА_2 , що за життя належала ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_9 , спадщину після якої його мати прийняла шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, як спадкоємець першої черги за законом.

Відмовляючи в задоволенні заяви про встановлення факту родинних відносин, суд першої інстанції виходив з того, що цивільна правоздатність ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , припинилась внаслідок їх смерті, а встановлення такого факту не може мати для померлих осіб жодних юридичних наслідків.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які заявник посилався, як на підставу своїх вимог.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частинами третьою, четвертою, шостої статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи: про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких, у зв`язку із встановленням факту родинних відносин, мають настати певні юридичні наслідки.

Отже, в судовому порядку може бути встановлено факт родинних відносин заявника у справі з померлою особою, однак, не факт родинних відносин між двома померлими особами, оскільки безпосередньо щодо заявника, у такому випадку, юридичний факт не встановлюється та не тягне для нього юридичних наслідків, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні заяви ОСОБА_12 про встановлення факту родинних відносин між померлими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 листопада 2020 року

Головуючий:

Судді: