Справа №443/1591/19
Провадження №2/443/153/20
РІШЕННЯ

іменем України

11 листопада 2020 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Жидачів за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 03.10.2013 року виконавчим комітетом Чертізької сільської ради Жидачівського району Львівської області, актовий запис № 3, та залишити проживати спільних дітей разом із позивачкою.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 03.10.2013 року. У даному шлюбі народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , 2014 року народження та дочка ОСОБА_4 , 2016 року народження. Позивач зазначає, що із відповідачем спільного господарства не ведуть, тобто подружні відносини між ними фактично припинилися, шлюб існує лише формально. Стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейне життя. Вважає, що збереження сім`ї є неможливим та суперечитиме їхнім інтересам, надання строку на примирення не виправить стану їх шлюбних відносин, оскільки спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів, суперечок з приводу місця проживання дітей та поділу спільного майна між ними немає. Просить позов задоволити.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 21.09.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, а її розгляд вирішено проводити за правиалми српощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Сторони у судове засідання не з`явилися подали до суду заяви про провдеення розгляду справи без їх участі. Позивачка позов підтримала, а відповідач не заперечив проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що 03.10.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Чертізької сільської ради Жидачівського району Львівської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.4).

У даному шлюбі у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилося двоє дочок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.5) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.6).

Судом також встановлено, що спільне життя позивача з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейне життя та виховання дітей, внаслідок чого погіршилися подружні стосунки в негативну сторону, відтак подальше спільне життя, збереження сім`ї та шлюбу між ними неможливе.

Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 р., проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов про розірвання шлюбу необхідно задоволити.

Щодо позовної вимоги про залишення неповнолітніх дітей проживати разом із матір`ю, суд виходить із наступного.

Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

За загальним правилом, за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Це підтверджується правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, номер судового провадження 61-14859ск19.

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами.

Відповідач не подав до місцевого суду своїх заперечень щодо проживання спільних дітей разом із позивачкою.

Судом встановлено, що відповідач не заперечує проти залишення дітей проживати з матір`ю, тому суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу, дітей слід залишити проживати з позивачкою, відповідно позов в цій частині також підлягає задоволенню.

На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивачка у позовні заяві просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище ОСОБА_7 .

Водночас, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну праничу допомогу у розмірі 800 грн.

06.11.2019 року між ОСОБА_1 та адвокатом Федорів М.В. укладено угоду про надання правової допомоги (а.с.10).

Як вбачається із акту укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Федорів М.В. 06.11.2019 року (а.с.11) за правову допомогу позивачка оплатила адвокату 800 гривень, зорема за консультацію з приводу звернення до суду із вказаним позовом, підготовкою, ознайомлення із документами та складенням позовної зави, що підтверджується квитанцією №0529237 (а.с.9).

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 800 грн. витрат на правову допомогу.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст.4, 12, 141, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстровано виконавчим комітетом Чертізької сільської ради Жидачівського району Львівської області, актовий запис № 3, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_8 прізвище ОСОБА_7 .

Малолітніх ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати із матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 (адреса режстрації: с.Чертіж, Жидачівського району Львівської області, РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєсстрації: с.Чертіж, Жидачівського району Львівської області, РНОКПП НОМЕР_5 ) 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: с.Чертіж, Жидачівського району Львівської області, РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєсстрації: с.Чертіж, Жидачівського району Львівської області, РНОКПП НОМЕР_5 ) 800 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.І. Сливка