Справа № 366/1013/20
Провадження № 2/366/358/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 червня 2020 року Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючої-судді: Тетервак Н.А.,

при секретарі Німченко Н.Ю.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, в смт.Іванків Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в особі представника адвоката Шурубора Вячеслава Ігоровича до Оливської сільської ради Іванківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі, через свого представника адвоката Шурубора В.І. звернулися до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

05 лютого 2020 року позивачі звернулися до державного нотаріуса з проханням видати їм свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок, однак у видачі свідоцтва їм було відмовлено, оскільки не було пред`явлено правовстановлюючого документу на спадковий будинок.

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у

тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як зазначено в листі ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 при вирішенні спорів даної категорії слід керуватись законодавством, яке регулювало виникнення права власності на жилі будинки у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинку.

Відповідно до положень чинного на той час ЦК УРСР 1963, Вказівок по порядку ведення погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №11/5, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року за 45/5, підтвердженням приналежності будинку. який знаходиться у сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки сільської ради, у тому числі і виписки із по господарських книг.

Так, документом, який підтверджує належність житлового будинку померлій ОСОБА_5 , що розташовани й в АДРЕСА_1 є довідка видана виконкомом Оливської сільської ради №28 від 04.02.2020р.

Вищевказані обставини підтверджують, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 дійсно належав на праві приватної власності ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачі просять визнати за ними право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ,а саме: на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , по ј частині кожному.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача, ОСОБА_6 в позовних вимогах просив проводити розгляд справи без його участі та без участі позивачів; позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на позивачів.

Відповідач, Оливська сільська рада Іванківського району Київської області, звернулися до суду з листом про те, що позовом ознайомлені. Інших спадкоємців немає. Просять розглядати справу без участі представника сільської ради.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України.

Позивачі надали суду належні докази спадкоємців за законом : копію свідоцтва про смерть спадкодавиці ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копію свідоцтв про своє народження, з яких слідує, що ОСОБА_5 є їх матір`ю.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Іванківського районного нотаріального округу Київської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.02.2020р., після ОСОБА_5 спадщину прийняли: ОСОБА_2 заявою від 15.03.2017 року, ОСОБА_1 заявою від 23.03.2017 року, ОСОБА_4 заявою від 23.03.2017 року, ОСОБА_3 заявою від 23.03.2017 року. Інших спадкоємців немає.

Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п.23.Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись , якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Крім того, відповідно до постанови приватного нотаріуса Іванківського районного нотаріального округу Київської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.02.2020р., позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.392 ЦК України).

Згідно з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім.»я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Отже, маються підстави для задоволення позову.

Судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 392, 1223, 1258, 1261, 1269, 1270, 1298 ЦК України, ст.ст. 12,13,141,258,259,263,264,265,354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , 1958 р.н. (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 , 1969 р.н. (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 , 1975 р.н. (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) та ОСОБА_4 , 1963 р.н. (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) право приватної власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на житловий будинок (літер А,а1, а2), загальною площею 51,7 кв.м., житловою площею 23,9 кв.м., допоміжною площею 19,3 кв.м., літніх,неопалювальних приміщень 8,2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: сарай (літер Б,Д), навіс (літер В), вбиральня (літер Г), гараж (літер Ж), колодязь №1, огорожа/ворота/хвіртка №2-4, який розташований по АДРЕСА_1 , по 1 / 4 частині кожному.

Судові витрати залишити за позивачами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Іванківський районний суд Київської області.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд , а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Н.А. Тетервак