Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Малюка В.М.,

при секретарі судового засідання - Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бабій Галина Володимирівна до ОСОБА_2 про компенсацію Ѕ вартості майна, що є спільною сумісною власністю,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бабій Г.В., звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , про визнання за позивачем право приватної власності на Ѕ частину автомобіля марки «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2012 року випуску та визначення порядку користування даним автомобілем, при якому кожен із співвласників користується транспортним засобом протягом 10 календарних днів з подальшою передачею автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , іншому співвласнику за письмовим актом прийому-передачі транспортного засобу.

В ході розгляду справи, ОСОБА_1 , уточнено позовні вимоги, зокрема позивачка просила суд здійснити поділ майна, що є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - Ѕ дійсної вартості майна, а саме: автомобіля марки «Mercedez Benz Sprinter 313 CDI», колишній д.н.з НОМЕР_1 , 2012 року випуску, білого кольору, кузов НОМЕР_3 (д.н.з. на даний час НОМЕР_4 ).

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16.03.2013 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_2 , який в подальшому рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.02.2018 року, було розірвано. За час перебування сторін у шлюбі, ними 07.10.2016 року, було придбано у власність транспортний засіб марки «Mersedes-BenzSprinter313 CDI», 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 , який є об`єктом права їх спільної сумісної власності.

Як стало відомо позивачці, ОСОБА_2 , вказаний транспортний засіб, без її згоди, було відчужено на користь третіх осіб, а тому позивачка просить суд здійснити поділ майна, що є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, стягнувши з ОСОБА_2 на її користь - Ѕ дійсної вартості майна, а саме: автомобіля марки «Mercedez Benz Sprinter 313 CDI», колишній д.н.з НОМЕР_1 , 2012 року випуску, білого кольору, кузов НОМЕР_3 (д.н.з. на даний час НОМЕР_4 ).

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином, однак її представник - адвокат Бабій Г.В. подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб сайті судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

За приписом ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 2 ст.13 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.03.2013 року між сторонами було укладено шлюб, який в подальшому, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.02.2018 року, було розірвано.

В судовому засіданні встановлено, що за час спільного проживання сторін у шлюбі, останніми 07.10.2016 року, у спільну сумісну власність було придбано транспортний засіб марки «Mercedez Benz Sprinter 313 CDI», колишній д.н.з НОМЕР_1 , 2012 року випуску, білого кольору, кузов НОМЕР_3 .

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

При поділі майна суд виходить із того, що у разі, коли між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна (що має місце в даному випадку), то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення, про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та часки кожного з подружжя в спільному майні, або ж про присудження майна в натурі одному з подружжя із покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми.

У той же час, судом було встановлено, що відповідач здійснив відчуження вказаного автомобіля без згоди іншого співвласника цього майна (позивача).

Відповідно до інформації №31/19/1-273 від 17.11.2017 р. Територіального сервісного центру №6141 Регіонального сервісного центру в Тернопільській області, згідно з автоматизованим обліком зареєстрованих транспортних засобів РСР МВС в Тернопільській області АІС «Автомобіль» та даних Єдиного державного реєстру МВС України, транспортний засіб марки «Mercedez Benz Sprinter 313 CDI», колишній д.н.з НОМЕР_1 , 2012 року випуску, білого кольору, кузов НОМЕР_3 , 07.10.2016 р. зареєстрований за гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.9).

Згідно листа від 29.07.2019 року за №31/19-Б-50а.з. Регіональний сервісний центр МВС в Тернопільській області повідомлено про те, що згідно ЄДР МВС та регіональної бази АІС «Автомобіль» станом 29.07.2019 року автомобіль «Mercedez Benz Sprinter 313 CDI», колишній д.н.з НОМЕР_1 , 2012 року випуску, білого кольору, кузов НОМЕР_3 (д.н.з. на даний час НОМЕР_4 ), був зареєстрований 07.10.2016р. за ОСОБА_2 , 29.06.2019 р. перереєстрований на ОСОБА_3 , а 10.07.2019 року перереєстрований на ОСОБА_4 із присвоєнням інших державний номерних знаків. Згідно даних ЄДР МВС вищевказаний автомобіль 29.06.2019 року перереєструвався з ОСОБА_2 на підставі договору комісії №2824 від 27.06.2019 року укладеному між ОСОБА_2 (комітент) та суб`єктом господарювання Хмельницькою філією ДП МВС «Інформресурси» (комісіонер) та на підставі договору купівлі-продажу №2824 від 27.06.2019 укладеному між продавцем Хмельницькою філією ДП МВС «Інформресурси» та покупцем ОСОБА_3 , у якому зазначено, що за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 49 800 грн. (а.с. 81).

Крім цього, згідно листа від 20.09.2019 року за №31/19-Б-60а.з. Регіональний сервісний центр МВС в Тернопільській області повідомлено про те, що згідно ЄДР МВС та регіональної бази АІС «Автомобіль» станом 20.09.2019 року автомобіль автомобіля марки «Mercedez Benz Sprinter 313 CDI», колишній д.н.з НОМЕР_1 , 2012 року випуску, білого кольору, кузов НОМЕР_3 , був зареєстрований 07.10.2016 р. за ОСОБА_2 , 29.06.2019р. перереєстрований на нового власника, а 10.07.2019 року перереєстрований на ОСОБА_4 із присвоєнням інших державний номерних знаків НОМЕР_4 . (а.с.82).

Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК . У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст.63, ч. 1 ст.65 СК.

Таким чином, суд виходить із права позивача як одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Отже, за відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля, остання має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна.

Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 12.10.2016 (справа № 6-1587цс16) та від 22.06.2017 (справа № 6-3058цс16), а також у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 (справа № 755/20923/14-ц), тому суд враховує його під час вирішення цієї справи з огляду на вимоги ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Разом із тим, у постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 61-9018сво18 викладений правовий висновок, згідно з яким у випадку відчуження майна одним з подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

У зв`язку з вищенаведеним, вочевидь порушення прав позивача з боку відповідача, у зв`язку з чим позовна вимога про стягнення грошової компенсації вартості проданого майна є такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується розміру компенсації, яка присуджуватиметься до стягнення з відповідача на користь позивача, то суд виходить з розміру вартості транспортного засобу, встановленого у висновку експерта №161/20-22 від 02.04.2020 року, за результатами проведення автотоварознавчої експертизи, з якого слідує, що ринкова вартість автомобіля марки «Mercedez Benz Sprinter 313 CDI», колишній д.н.з НОМЕР_1 , 2012 року випуску, білого кольору, кузов НОМЕР_3 (д.н.з. на даний час НОМЕР_4 ), за станом цін на момент продажу автомобіля - 10.07.2019 року, становить 369 340 грн.

Відповідно до пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовом про захист права приватної власності" передбачено, що вартість спільного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано. Для її визначення у разі необхідності призначається експертиза.

Суд не бере до уваги, вартість транспортного засобу у розмірі 49 800 грн., оскільки така є значно заниженою, що порушує право позивача на отримання дійсної компенсації вартості автомобіля.

За таких обставин, беручи до уваги ринкову вартість зазначеного транспортного засобу, придбаного сторонами за час шлюбу та належного їм на праві спільної сумісної власності, а також враховуючи відчуження даного автомобіля відповідачем без згоди та проти волі позивача, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - Ѕ вартості майна, а саме: автомобіля марки «Mercedez Benz Sprinter 313 CDI», колишній д.н.з НОМЕР_1 , 2012 року випуску, білого кольору, кузов НОМЕР_3 (д.н.з. на даний час НОМЕР_4 ), що становить 184 670 грн..

Керуючись ст.ст. 3, 21, 57-74 СК України, постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бабій Галина Володимирівна до ОСОБА_2 про компенсацію Ѕ вартості майна, що є спільною сумісною власністю - задоволити.

Здійснити поділ майна, що є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - Ѕ вартості майна, а саме: автомобіля марки «Mercedez Benz Sprinter 313 CDI», колишній д.н.з НОМЕР_1 , 2012 року випуску, білого кольору, кузов НОМЕР_3 (д.н.з. на даний час НОМЕР_4 ), що становить 184 670 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2044,30 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повний текст рішення суду складено 09.11.2020 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк