18.11.2020
Справа № 642/4784/20
Провадження № 4-с/642/30/20
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Вікторова В. В.

за участю секретаря Варук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), зобов`язання вчинити певні дії, боржник: ОСОБА_2 , -

В с т а н о в и в:

У вересні 2020 року до Ленінського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), зобов`язання вчинити певні дії, боржник: ОСОБА_2 .

В обгрунтування поданої скарги посилається на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2019 року у справі № 642/5013/17, яке набрало законної сили, встановлено порядок користування земельною ділянкою відповідно до II варіанту висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 15000/2016 від 06.04.2019 року. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 добровільно не виконав рішення суду в частині розмежування земельної ділянки та перешкоджає цьому виконанню, виконавчий лист 06.07.2020 було пред`явлено до примусового виконання. Протягом двох місяців будь-якої інформації про хід виконання стягувач не отримав, і тільки 11.09.2020 отримав рекомендований лист з повідомленням від 10.07.2020 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, яке мотивовано тим, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення. Вважає дії органу державної виконавчої служби з повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання незаконними зокрема: повідомлення від 10.07.2020 про повернення виконавчого листа без виконання направлено стягувачу не у триденний строк, як це передбачено ч. 4 ст. 4 Закону «Про виконавче провадження», а за спливом двох місяців - згідно трекінгу відправлень кореспонденції рекомендований лист відправлено 09 вересня 2020. Отже, відділом ДВС було порушено вимоги цієї статті і протягом двох місяців стягувач не мав інформації про виконання. Крім того, повідомлення від 10.07.2020 про повернення виконавчого листа без виконання направлено стягувачу є незаконним, оскільки боржником ОСОБА_2 не виконано рішення суду про встановлення порядку користування земельною ділянкою і не проведено її розмежування відповідно до висновку експертизи.

Ухвалою суду від 22 вересня 2020 року провадження за вищевказаною скаргою було відкрито та призначено судове засідання.

28 вересня 2020 ОСОБА_2 надав суду письмові пояснення по даній скарзі (а.с. 9).

19 жовтня 2020 року старший державний виконавець Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Задорожня Лариса Володимирівна надала відзив на скаргу (а.с. 10-13).

У відзиві державний виконавець просила відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», зазначаючи, що із резолютивної частини пред`явленого до виконання до відділу державної виконавчої служби документа, а саме виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Харкова від 23 червня 2020 по справі № 642/5013/17, вказане рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення.

До судового засідання сторони не з`явилися.

Від заявника та державного виконавця надійшли заяви про розгляд скарги у їх відсутність (а.с. 16-17, 25).

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали скарги, вважає що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 55, ст.129-1Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності, поділ в натурі, виділення часток в натурі, що є у спільній частковій власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою задоволено частково.

Припинено право спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 та поділити його в натурі між співвласниками. Виділено ОСОБА_1 в натурі у власність таку його частину: приміщення № № 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-8, 1-9, 1-10, II, III житлового будинку літ. "А-1" з відповідною частиною надвірних споруд, а саме: а саме: сараї літ. "В", "Г", вбиральня літ. "П", навіс літ "Н". В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Також вказаним рішенням зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності, поділ в натурі, виділення часток в натурі, що є у спільній частковій власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою задоволено. Припинено право спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 та поділено його в натурі між співвласниками. Виділено ОСОБА_2 в натурі у власність таку його частину: приміщення № № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5 житлового будинку літ. "А2-1" з відповідною частиною надвірних будівель: гараж літ. «Е», вбиральня літ. «Ж», гараж літ. «М» і «О», сарай літ. КН. Встановлено порядок користування земельною ділянкою відповідно до ІІ варіанту висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 15000/2016 від 06.04.2019 р., а саме: виділено ОСОБА_2 в користування земельну ділянку площею 1111 кв.м., що припадає на 56/100 часток; виділено ОСОБА_1 в користування земельну ділянку площею 873 кв.м., що припадає на 44/100 часток. Границя користування земельною ділянкою по ІІ-му варіанту порядку користування вказана в додатку № 3 червоним кольором. 1) від крапки, що розташована по червоній лінії по АДРЕСА_1 на відстані 3,38 м від межі із домоволодіннями АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 проходить ламана лінія довжиною 43,33 м, що складається з двох відрізків довжиною 33,05 м та 10,28 м. Дана лінія проходить в глибину земельної ділянки в напрямку житлового будинку до крапки, що розташована на відстані 1,0 м від кута житлового будинку, далі лінія довжиною 4,27 м, паралельно зовнішній грані стіни житлового будинку, паралельно їй на відстані 1,0 м, далі під прямим кутом лінія довжиною 1,0 м, далі по лінії розподілу житлового будинку, далі лінія довжиною 4,35 м по зовнішній грані стіни сараю літ. «В» (при цьому пропонується встановити земельний сервітут площею 4,35 м2 (4,35x1,0) для можливості обслуговування ОСОБА_1 стіни будівлі літ. «В»). Далі лінія довжиною 21,45 м в бік тильної сторони ділянки, далі лінія довжиною 17,40 м до перетину з межею земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_4 на відстані 11,74 м від межі із домоволодінням АДРЕСА_5 до кута проходить пряма лінія до тильної межі на відстані 13,17 м від кута ділянки.

На виконання вищевказаного рішення Ленінським районним судом 23.06.2020 було видано виконавчий лист № 642/5013/17.

В подальшому на адресу ОСОБА_1 надійшло повідомлення № 85120 від 10.07.2020 старшого державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Задорожньої Л.В. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку із тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», тобто, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Вказане повідомлення згідно трекінгу відправлень кореспонденції рекомендований лист відправлено стягувачу 09 вересня 2020, тобто з порушенням вимог ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається із оскаржуваного повідомлення, рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2019 року не виконане.

Частиною 1ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Стаття 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає перелік заходів примусового виконання рішення та вказує, що такий не є вичерпним, зокрема, згідно п. 1 ч. 5 вказаної статті, заходами примусового виконання рішення є інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Разом з тим, згідно з ч. 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975р., п. 36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герін проти Франції» від 29 липня 1998р., п. 37).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і також зазначено, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013.

З огляду на це, суд вважає такі дії державного виконавця такими, що свідчать про небажання провести виконавчі дії з виконання рішення суду.

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, суд вважає, що дії Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що полягають у порушенні строків повернення виконавчого листа, що встановлені ч. 4 ст. 4 Закону «Про виконавче провадження», є неправомірними. Дії державного виконавця Задорожньої Л.В. з винесення повідомлення від 10.07.2020 про повернення виконавчого документу стягувачу є неправомірними. Суд також вважає, що повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 10.07.2020, винесену державним виконавцем Задорожньою Л.В., необхідно скасувати та зобов`язати Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийняти до примусового виконання виконавчий лист № 642/5013/17 від 23.06.2020 р. про встановлення порядку користування земельною ділянкою шляхом її розмежування за ІІ-м варіантом порядку користування згідно висновку судової будівельно-технічної та земельно- технічної експертизи № 15000/2016 від 06 квітня 2019 року, звернувши при цьому увагу державного виконавця на ч. 1 ст. 453 ЦПК України, що про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

П о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), зобов`язання вчинити певні дії, боржник: ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірними дії Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що полягають у порушенні строків повернення виконавчого листа, що встановлені ч. 4 ст. 4 Закону «Про виконавче провадження».

Визнати неправомірними дії державного виконавця Задорожньої Л.В. з винесення повідомлення від 10.07.2020 про повернення виконавчого документу стягувачу.

Зобов`язати Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийняти до примусового виконання виконавчий лист № 642/5013/17 від 23.06.2020 р. про встановлення порядку користування земельною ділянкою шляхом її розмежування за ІІ-м варіантом порядку користування згідно висновку судової будівельно-технічної та земельно- технічної експертизи № 15000/2016 від 06 квітня 2019 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського Апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 18 листопада 2020 року.

Суддя В.В. Вікторов