Справа № 308/7141/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Дергачової Н.В., за участі секретаря судового засідання Стегней К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до відповідача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позову вона зазначила, що 18 червня 2011 року між нею ОСОБА_3 та відповідачем - ОСОБА_2 було укладено шлюб та зареєстрований виконкомом Тарновецької сільської ради Ужгородського району, Закарпатської області, що підтверджується актовим записом за № 09 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . В шлюбі у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , видане виконавчим комітетом Тарновецької сільської ради, 15.04.2019 року копія додається.

З моменту укладання шлюбу позивач та відповідач проживали за адресою АДРЕСА_1 .

Факт їх проживання разом з відповідачем за вказаною адресою підтверджується довідкою про склад сім`ї від 20.07.2020 року № 515, яка видана виконавчим комітетом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. Також даною довідкою підтверджується, що відповідач фактично проживав без реєстрації місця проживання з червня 2011 року по травень 2020 року за вказаною адресою.

Відповідач переїхав жити окремо (підтверджується довідкою від 20.07.2020 р. №515 видана виконавчим комітетом Холмківської сільської ради). З його слів в нього інша жінка та з якою він бажає створити сім`ю. Обставин які б перешкоджали розірванню шлюбу саме в такий спосіб - немає.

Окрім того, позивач наголошує, що після фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин їх син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає з позивачкою що підтверджується вищевказаною довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 20.07.2020 року № 514, яка видана виконавчим комітетом Холмківської ради та довідкою від 20.07.2020 року № 515. А тому бажає визначити місце проживання їх спільної дитини з нею, оскільки дитина маленька та потребує материнської уваги, піклування та догляду. Вона вимушена також через суд вирішити питання стягнення аліментів з відповідача, так як він нехтує своїм обов`язком батька по відношенню до їх спільних дітей.

ОСОБА_1 відомо, що відповідач працює, однак вона не може надати достовірних відомостей щодо його сфери роботи, на якому підприємстві та в організації працює чи взагалі приватний підприємець. Так само вона не може підтвердити чи працює офіційно, що не дає можливості визначити розмір частки від його заробітку, який можливо офіційно підтвердити, - що є тими істотними обставинами, які надають підстави суду, згідно ч. 1 ст. 184 СК України, визначити аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі.

Також зазначає, що відповідач немає інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків, яких необхідно утримувати матеріально, фізично здоровий.

При таких умовах, враховуючи вищевикладене та керуючись положенням ст. 184 СК України, розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини необхідно визначити в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 (три тисячі) грн. на дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення нею повноліття.

Позивач ОСОБА_1 зазначила, що як мати любить свою дитину та не спроможна забезпечити всім необхідним оскільки перебуває в декретній відпустці. За допомогою своїх батьків в змозі забезпечити дитину всім необхідним. Вона постійно слідкує за станом здоров`я, розвитком, виховує та піклується про дитину, у неї з сином психологічний контакт, прив`язаність один до одного. Незважаючи на це, рахує, що батько дітей зобов`язаний хоча би допомагати їй матеріально підтримувати їх спільну дитину. Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з нею та обов`язку виховувати її, піклуватися про нього та матеріально забезпечувати.

На підставі вищенаведеного просить суд шлюб між, позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було укладено та зареєстровано виконкомом Тарновецької сільської ради Ужгородського району, Закарпатської області, що підтверджується актовим записом за № 09 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 - розірвати, стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 (три тисячі) грн. щомісячно, що підлягає індексації щорічно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення ним повноліття. Визначити місце проживання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з позивачем ОСОБА_1 .

Позивач у судове засідання не прибула, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи була судом повідомлена належним чином. Проте її представник подала на адресу суду клопотання про можливість розгляду справи без участі позивача та її представника, та зазначила, що позовні вимоги вони підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Письмового відзиву на позов відповідач не подав, проте подав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутності, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Судове засідання у справі було призначене на 13.11.2020 року на 16 год. 00 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як п`ять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 18.11.2020 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

18 червня 2011 року між позивачкою ОСОБА_5 та відповідачем - ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Тарновецької сільської ради Ужгородського району, Закарпатської області, що підтверджується актовим записом за № 09 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати.

Судом встановлено, що в шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим виконавчим комітетом Тарновецької сільської ради, 15.04.2019 року.

Станом на день розгляду справи сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте проживають окремо.

З викладених в позовній заяві обставин вбачається, що позивач самостійно забезпечує дитину, а відповідач в добровільному порядку не надає жодної матеріальної допомоги на їх утримання, на неодноразові звернення позивача щодо сплати аліментів відповідач не реагує.

Зі змісту статті 55 Сімейного кодексу України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України).

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною 1 статті 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1,2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму на 2020 року для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Згідно цього ж Закону визначений розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2020 року у розмірі 4 723,00 грн.

Тобто мінімальний гарантований розмір аліментів виходячи з прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років складає 1 109,00 грн., їх мінімальний рекомендований розмір складає 2 218 грн., а їх максимальний розмір виходячи із мінімальної заробітної плати складає 3 306,10 грн.

Проаналізувавши досліджені в судом докази в їх сукупності, виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків щодо утримання їх неповнолітніх дітей, враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з відповідним позовом - 22.07.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Такий визначений судом розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у ст. 7 Сімейного кодексу України.

Як зазначено у ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Враховуючи те, що позивач просила залишити неповнолітнього сина проживати із нею, та те що на даний момент дитина проживає з нею, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 20.07.2020 року № 515, яка видана виконавчим комітетом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, відповідач не заперечував проти цього, суд вважає, що місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід визначити місце проживання його матері ОСОБА_1 .

Як зазначено у ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, в силу вимог ст.ст. 141, 142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору, що становить 840 грн. 80 коп., а з відповідача підлягає стягнення 840,80 грн., сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду з вказаним позовом за позовні вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Крім того з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн., за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 10, 81, 89, 141, 263-265, 272, 273, 274-279, 354, 355, 430 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст.ст. 55, 56, 110, 112, 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Шлюб, укладений 18 червня 2011 року між позивачкою ОСОБА_5 та відповідачем - ОСОБА_2 , зареєстрований виконкомом Тарновецької сільської ради Ужгородського району, Закарпатської області, що підтверджується актовим записом за № 09 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 - розірвати.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.07.2020 року (день звернення до суду з відповідним позовом) і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду, в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць.

Визначити місцем проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - разом із матір`ю - ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ), 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору, згідно квитанцій ПАТ «Державний ощадний банк України» № 30463 від 21 жовтня 2020 року, у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 копійок) та згідно квитанцій ПАТ «Державний ощадний банк України» № 30395 від 21 жовтня 2020 року, у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 копійок).

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь Державного бюджету України, судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В.Дергачова