У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" липня 2020 р. Справа № 2-н-213/2007

Провадження № 2-с/596/1/2020

Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Лисюк І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 03.07.2007 року у справі №2-н-213 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаною заявою, посилаючись на те, що 03.07.2007 року у справі №2-н-213 Гусятинським районним судом Тернопільської області видано судовий наказ про стягнення з неї на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості за кредитним договором № TER0SE00000929 від 12 грудня 2006 року у розмірі 17578 (сімнадцять тисяч п`ятсот сімдесят вісім) грн. 56 коп. та стягнення судового збору в розмірі 87,89 грн., 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Однак із вказаним судовим рішенням вона не погоджується та вважає його таким, що підлягає скасуванню, оскільки з матеріалів виконавчого провадження ВП№50592797 від 23.03.2016 року в листопаді 2018 року вона дізналася про існування кредитно-заставного договору № TER0SE00000929 від 12 грудня 2006 року, згідно якого відповідачем ніби то надано їй строковий кредит на строк до 11.12.2009 включно в розмірі 15000,00 грн. на ремонт із сплатою відсотків за його користування в розмірі 2% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Проте, жодного кредитно-заставного договору № TER0SE00000929 від 12 грудня 2006 року про який зазначено в судовому наказі від 03.07.2007 року вона не підписувала, жодних грошових коштів від стягувача не отримувала.

Дізнавшись про існування кредитно-заставного договору № TER0SE00000929 від 12 грудня 2006 року вона звернулася до суду про визнання його недійсним та рішенням Гусятинського районного суду від 24.02.2020 року у справі 596/461/19 за її позовом до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитно-заставного договору № TER0SE00000929 від 12 грудня 2006 року, яке переглядається в апеляційній інстанції, було встановлено, що для проведення почеркознавчої експертизи судом витребовувалися від відповідача ПАТ КБ «Приватбанк», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського округу Боднар І.М., Гусятинського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області оригінал кредитно-заставного договору № TER0SE00000929 від 12 грудня 2006 року, укладеного між ОСОБА_1 і Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк». Роз`яснено положення ч. 6-9 ст. 84 ЦПК України. Попереджено сторони про наслідки ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, передбачені ст. 109 ЦПК України.

Як слідує із змісту листів приватного нотаріуса Дніпропетровського міського округу Боднар І.М. від 11.07.2019 року, Гусятинського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 09.07.2019 року, матеріали справ не містять оригіналу кредитно-заставного договору № TER0SE00000929 від 12 грудня 2006 року.

Вимоги про виконання ухвали суду щодо витребування оригіналу кредитно- заставного договору неодноразово направлялися ПАТ КБ «ПриватБанк» для виконання, проте оригінал договору не було надано.

Судом з врахуванням усіх обставин справи, було визнано недійсним кредитно-заставний договір № TER0SE00000929 від 12 грудня 2006 року, укладений між ОСОБА_1 і Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк». З підстав, зазначених вище просить скасувати судовий наказ.

Приходжу до наступного.

Так, у відповідності до вимог ч. 1ст.170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.

Як вбачається із матеріалів справи, заявник звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу у визначений законом строк.

Підстави для повернення заяви про скасування судового наказу відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст.171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Отже, цивільно-процесуальний кодекс України передбачає можливість видачі судового наказу тільки за умови безспірності таких вимог.

За таких обставин приходжу до висновку, що судом при видачі судового наказу не було взято до уваги доводи, наведені заявником у заяві про його скасування,а отже на момент видачі судового наказу мав місце спір про право, у зв`язку із чим судовий наказ підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.19,127,170,171,258,260,272,353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Судовий наказ виданий Гусятинським районним судом Тернопільської області від 03 липня 2007 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № TER0SE00000929 від 12 грудня 2006 року у розмірі 17 578 (сімнадцять тисяч п`ятсот сімдесят вісім) грн.. 56 коп.; стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» судового збору в розмірі 87,89 грн., та 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - скасувати.

Роз`яснити зявнику, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області І.О.Лисюк