Провадження № 2/337/1666/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

за участю секретаря Журби Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

04.12.2018 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі представника за довіреністю Савіхіної А.М. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 695,39 грн., а також судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_3 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 05.07.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_3 встановлених договором зобов`язань утворилась заборгованість, про стягнення якої просить позивач.

29.12.2018 року суддя відкрив спрощене провадження по справі з викликом сторін (а.с. 38).

25.02.2019 року суд ухвалив заочне рішення, яким задовольнив позов частково, стягнув з ОСОБА_4 заборгованість в сумі 12567,04 грн. та судовий збір в сумі 1762 грн. (а.с. 45-46).

17.08.2020 року суд за заявою відповідача ОСОБА_4 скасував заочне рішення та призначив справу до розгляду (а.с. 76).

21.09.2020 року відповідач ОСОБА_4 подала відзив на позовну заяву, в якому вказала, що в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не вказана процентна ставка за користування кредитом, відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки. Вона не підписувала Умови та Правила надання банківських послуг, не знайома із його змістом.

Представник позивача був повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, до позову додав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.3), позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 до суду не з`явилась, просила суд проводити судове засідання за її відсутності, проти позову заперечила.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала шлюб 07.03.2020 року та змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

ОСОБА_4 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 05.07.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Як зазначає позивач у позові, через неналежне виконання ОСОБА_3 , умов кредитного договору станом на 18.10.2018 року за вказаним договором утворилася заборгованість, яка за розрахунком позивача становить 13 695,39 грн., і складається з наступного:

-6207,03 грн. нараховані відсотки за користування кредитом;

-6360,01 грн. нарахована пеня;

-500,00 грн. штраф (фіксована частина);

-628,35 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до положень статей 633, 634, 1048, 1054, 1055 ЦК України у разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У Анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил від 05.07.2012 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, посилаючись на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на сайті: https://privatbank.ua/ як невід`ємні частини спірного договору.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Тому до вказаних правовідносин неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України.

Отже, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У суду відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

До аналогічного висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17.

Щодо стягнення з відповідача штрафів у зазначеному позивачем розмірі 1 128,35 грн., то в цій частині позовні вимоги, на думку суду, не відповідають вимогам закону, отже не можуть бути задоволені судом у зв`язку з наступним.

Згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Згідно положень ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, зокрема строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання вимог, закріплених у ст. 61 Конституції України, щодо заборони застосування подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена також Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, та № 6-1374цс17 від 11 жовтня 2017 року.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, пені та штрафів задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 525, 526, 530, 546, 549,551, 612, 625, 629, 1054 ЦК України, ст. 13, 141, 178, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення судового рішення.

Суддя: А.М. Котляр