Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/1909/19
Провадження №: 2/332/54/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2020 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,
при секретарі - Васильченко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» про захист прав споживачів, визнання протиправними дій щодо нарахування штрафних санкцій, -
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та пояснив, що він є добросовісним користувачем природного газу. 29 листопада 2018 року в нього вдома сталась пожежа в приміщенні, де знаходиться лічильник газу, внаслідок чого було пошкоджене захисне скло та лічильник, про що було повідомлено АТ «Запоріжгаз». Ніяких протиправних дій він не вчиняв, тому вважає дії відповідача щодо донарахування йому штрафних санкцій незаконними. Просив позов задовольнити.
Аналогічну позицію висловив представник позивача адвокат Жидкова Л.І.
Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що в протоколі направлення лічильника на експертизу, який оформлювався при його демонтажі, не зазначено про пожежу, також позивач належним чином не підтвердив факт пожежі та причинно-наслідковий зв`язок між пожежею та некоректною роботою газового лічильника. Представник відповідача вважає, що механізм лічильника міг бути пошкоджено навмисно з імітацією пожежі з метою ухилення від передбаченої законом відповідальності за споживання не облікованого газу. Вважає, що всі дії відповідача вчинені відповідно до вимог діючого законодавства, просила в позові відмовити. Також надала суду письмовий відзив на позов, де викладена аналогічна позиція (а.с.52-54).
Свідок ОСОБА_3 пояснила суду, що вона є донькою позивача та проживає неподалік. В той день, ІНФОРМАЦІЯ_1 . вона була вдома у батька за адресою: АДРЕСА_1 , і ввечері вимкнулось світло. Потім в приміщенні, де розташований котел та лічильник газу, розпочалась пожежа, який побігли гасити її батько, її чоловік та друг батька. Потім зайшов батько і казав, що пожежа виникла із-за проводки. На наступний день вона заїхала в «Запоріжгаз» і повідомила про пожежу.
Свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що він є другом позивача. В той день, 29.11.2018р. вона була вдома у позивача за адресою: АДРЕСА_1 , допомогав колоти дрова, але ввечері вимкнулось світло. Потім в приміщенні, де розташований котел та лічильник газу, розпочалась пожежа, який побігли гасити він, позивач та зять позивача. При цьому був виявлений пошкоджений газовий лічильник.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.
На виконання вимог ст. 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» № 2467- VІ від 08.07.2010 р. (який був чинний до 01.10.2015 р.) з 01 липня 2015 р. здійснено відокремлення функцій транспортування, розподілу та постачання природного газу.
З 01.11.2016 введено в дію Закон України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 № 329- VIII (далі - Закон), яким визначено правові засади функціонування ринку природного газу України.
Статтею 4 Закону визначено, що Державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. До компетенції Регулятора на ринку природного газу належить крім іншого затвердження кодексу газорозподільних систем; забезпечення дотримання операторами газотранспортних і газорозподільних систем, а також іншими суб`єктами ринку природного газу (крім споживачів) їхніх обов`язків згідно з цим Законом та іншими відповідними актами законодавства; затвердження та моніторинг виконання планів розвитку газотранспортних та газорозподільних систем; моніторинг виконання функцій та обов`язків суб`єктами ринку природного газу відповідно до положень цього Закону та інших актів законодавства щодо доступу до газотранспортних і газорозподільних систем. Регулятор має право: видавати обов`язкові для виконання суб`єктами ринку природного газу (крім споживачів) рішення; накладати санкції на суб`єктів ринку природного газу (крім споживачів), які порушили свої обов`язки відповідно до цього Закону та інших актів законодавства; розглядати скарги і вирішувати спори відповідно до статті 58 цього Закону.
У відповідності до підпункту 32 п. 1 ст. 1 Закону, Регулятор це - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
За приписами пп. 33 п. 1 ст. 1 Закону ринок природного газу це - сукупність правовідносин, що виникають зокрема у процесі постачання природного газу, а також надання послуг з його розподілу.
За приписами пп. 35 п.1 ст. 1 Закону розподіл природного газу це - господарська діяльність що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.
За приписами пп. 17 п. 1 ст. 1 Закону оператор газорозподільної системи це - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).
Статтею 1 Закону визначено, що:
-споживач це - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини (пп.37 цієї статті);
-побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (пп. 23 цієї статті);
-суб`єкт ринку природного газу - оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільні системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач (пп. 39 цієї статті).
В контексті вказаного з 01 липня 2015 року АТ «Запоріжгаз» на підставі ліцензії з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу серія АЕ № 642479 здійснює виключно діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.
Відповідно за вказаним, в розумінні Закону України «Про ринок природного газу» АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» серед суб`єктів ринку природного газу, кваліфікується як Оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ).
У відповідності до статті 38 Закону права та обов`язки Оператора ГРМ, визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу.
Згідно до пункту 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.
Абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.
У відповідності до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.
Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензовані діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (п.4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).
Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) Оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, крім іншого мають містити норми споживання природного газу у розрізі 12 календарних місяців (норма застосовується щодо побутових споживачів без лічильника газу).
У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.
Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 7 глави З розділу VI Кодексу ГРМ).
Згідно з вимогами цього пункту здійснюється приєднання до договору розподілу природного газу споживачів-замовників, які отримують технічний доступ до ГРМ.
03.12.2018 року до АТ «Запоріжгаз» звернувся ОСОБА_1 із заявою щодо проведення повірки лічильника у зв`язку з пошкодженням лічильника.
04.12.2018 року працівниками АТ «Запоріжгаз» було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 та було виявлено пошкодження рахункового механізму ЗВТ (засіб вимірювальної техніки) після пожежі про що був складений акт про порушення № 1589 (а.с.17).
Лічильник САМГАЗ G4512786 було демонтовано та направлено на позачергову повірку про що був складений Акт про демонтаж від 04.12.2018р. та протокол направлення на експертизу №1589 від 04.12.2018 р. (а.с.15, 16).
10.12.2018 р. за результатами проведення експертизи був складений акт експертизи лічильника газу № 1546 у відповідності до якого виявлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ: термічне пошкодження відлікового механізму лічильника та пломб завода-виробника в наслідок дії високих температур. Лічильник не придатний до подальшої експлуатації, підлягає заміні (а.с.63).
У відповідності до положень пункту 4 глави 1 розділу 1 Кодексом газорозподільних систем, який затверджено постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 р несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу - втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.
28.12.2018 року на засіданні комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» було прийнято рішення про часткове задоволення акту про порушення №1589 від 04.12.2018р. (в частині несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ), що підтверджено копією відповідного протоколу (а.с.60).
У відповідності до глави 2 розділу XI Кодексу ГРМ до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать:
1)наявність несанкціонованого газопроводу;
2)несанкціоноване відновлення газоспоживання;
3)несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу);
4)несанкціоноване підключення газових приладів на об`єкті споживача, який обліковується за нормами споживання;
5)несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку);
6)використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу.
У відповідності до пункту 1 глави 3 розділу XI Кодексу ГРМ у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.
Згідно до положень ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996 - XIV від 16.07.1999 р., бухгалтерський облік це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.
Тобто, визначення розрахованої вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу у розмірі 41 102,14 грн. є нічим іншим як даними бухгалтерського обліку АТ «Запоріжгаз», які останній, повідомив Позивачу. Сам по собі, факт ведення підприємством бухгалтерського обліку, не створює і апріорі не може впливати на права та обов`язки третіх осіб. Чинне законодавство України, не визначає дані бухгалтерського обліку юридичних осіб, як такі, що мають силу безспірної вимоги і є обов`язковими для будь-яких інших осіб.
З викладеного вище можна дійти висновку про те, що саме-по собі, визначення розрахованої, вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу - тобто дані бухгалтерського обліку, не можуть спричиняти настання негативних наслідків для Позивача чи будь-якої іншої особи.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Тобто, ведення бухгалтерського обліку є супутнім елементом господарської діяльності і не є правом чи обов`язком Позивача.
Несплата Позивачем розрахованої вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу у розмірі 41 102,14 грн., лише надає право Відповідачу звернутися до суду із вимого про стягнення даної суми (оскільки Відповідач вважатиме порушеним своє право на одержаня розрахованої вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу).
Окрім того, згідно зі ст. З ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.
Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів, наведено ст. 16 ЦК України.
Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.
Таким чином, Акт про порушення від 04.12.2018 р., Протокол засідання комісії з розгляду актів про порушення АТ «Запоріжгаз», яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення № 3035 від 28.12.2018 р., та Акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості, є внутрішніми документами АТ «Запоріжгаз», та не належать до актів у розумінні ст. 16 ЦК України.
АТ «Запоріжгаз» не заявляв вимог про стягнення вказаної суми, а тому відсутні підстави вважати права Позивача порушеними, невизнаними чи оспорюваними, тобто такими, що підлягають захисту в судовому порядку.
Також суд зазначає, що згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Для підтвердження позовних вимог позивачем надано колективний акт від 24.05.2019 р., за участі свідків та голови квартального комітету. В акті відсутнє посилання на норми чинного законодавства на підставі яких він складений та яким нормативним документом форма акту затверджена та передбачена. Окрім того, зазначений акт не підтвержує, що пошкодження захисного скла та неналежна робота газового лічильника була викликана саме пожежею.
З огляду на викладене суд вважає наданий позивачем акт від 24.05.2019 р. неналежним доказом по справі.
Неналежними доказами по справі, в розумінні ст. 77 ЦПК України є і фото які додані до позовної заяви, оскільки з них неможливо встановити: яке саме приміщення фотографується і де знаходяться об`єкти, зображенні на фото.
Щодо застосування ст. 617 ЦК України.
У відповідності до ст. 29 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 р. № 2246 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» споживач зобов`язаний: виконувати вимоги Правил безпеки систем газопостачання та цих Правил: забезпечувати збереження і цілість лічильників газу та пломб на них: утримувати у разі проживання в приватному будинку димові та вентиляційні канали в технічно справному стані (своєчасно проводити їх очищення та перевірку), здійснювати вентиляцію підвальних приміщень та герметизацію вводів інженерних комунікацій (для води, тепла, електрокабелів тощо) та інше.
Щодо показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
У відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.
Згідно до ст. 2 Кодексу цивільного захисту України небезпечна подія - подія, у тому числі катастрофа, аварія, пожежа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, епіфітотія, яка за своїми наслідками становить загрозу життю або здоров`ю населення чи призводить до завдання матеріальних збитків.
Твердження Позивача, що пожежа нещасний випадок не відповідає чинному законодавству.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1417 від 30.12.2014р. затвердженні Правила пожежної безпеки в Україні (надалі - Правила).
У розділі І Правил зазначено: «Ці Правила встановлюють загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна, обладнання, устаткування, що експлуатуються, будівельних майданчиків, а також під час проведення робіт з будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, технічного переоснащення будівель та споруд (далі - об`єкт).
Вимоги цих Правил не поширюються на підземні споруди промислового призначення; метрополітени (крім об`єктів комерційного, торговельного та соціально-побутового призначення); тунелі; об`єкти виробництва, зберігання та утилізації вибухових і радіоактивних речовин й засобів підривань; морські та річкові споруди, що знаходяться на плаву; нафто-, газо-, продуктопроводи; лісові масиви.
Ці Правила є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування (далі - підприємства), громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах».
Згідно до розділу VIII Правил у разі виявлення ознак пожежі (горіння) кожний громадянин зобов`язаний: негайно повідомити про це за телефоном 101. При цьому необхідно назва місцезнаходження об`єкта, вказати кількість поверхів будинку, місце виникнення пожежі, обстановку на пожежі, наявність людей, а також повідомити своє прізвище; вжити (за можливості) заходів щодо евакуювання людей, гасіння (локалізації) пожежі первинними засобами пожежогасіння та збереження матеріальних цінностей; якщо пожежа виникла на підприємстві, повідомити про неї керівника чи відповідну компетентну посадову особу та (або) чергового на об`єкті; у разі необхідності викликати інші аварійно-рятувальні служби.
Отже, показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є неналежними доказами, оскільки для належного підтвердження факту пожежі, причин її виникнення та наслідків, в т.ч. щодо пошкодження лічильнику газу та щодо відсутності самопідпалу, позивач повинен надати відповідний висновок, складений уповноваженими особами Державної служби України з надзвичайних ситуацій та згідно Правил пожежної безпеки в Україні. Окрім того, зазначені свідки не підтвердили, що пошкодження захисного скла та неналежна робота газового лічильника була викликана саме пожежею.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 258-273, ЦПК України, суд,-
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 30 червня 2020 року.
Суддя Р.В. Сінєльнік