Справа № 572/2614/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2020 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - ВОЗНЮК М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін справу №572/2614/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа САРНЕНСЬКА МІСЬКА РАДА Рівненської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог в позовній заяві зазначено, що позивач - ОСОБА_3 , є власником будинковолодіння, розташованого АДРЕСА_1 , право на яке набула на підставі рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 23 вересня 2013 року. У вказаному будинковолодінні фактично проживав та був зареєстрований онук позивача - ОСОБА_5 , який 20 жовтня 2012 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_4 . Після реєстрації шлюбу онук та його дружина почали проживати у будинковолодінні, розташованому по АДРЕСА_1 , де і зареєстрували місце свого проживання.

Відповідно до позовної заяви - в подальшому стосунки між вказаними особами погіршились, внаслідок чого ОСОБА_4 залишила чоловіка та виїхала на постійне місце проживання до своїх батьків : по АДРЕСА_2 , хоча залишалась зареєстрованою у будинку позивача. Шлюб між онуком позивача - ОСОБА_5 та його дружиною - ОСОБА_4 , було розірвано рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 27 листопада 2017 року.

Отже, враховуючи ті обставини, що дружина онука, яка є відповідачем по справі, тривалий час проживає за іншою адресою, але залишається зареєстрованою в будинку позивача, що порушує права останньої як власника будинковолодіння - ОСОБА_3 просить визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування цим житлом.

В судове засідання позивач подала письмову заяву, якою заявлені до відповідача вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, представником відповідача суду подана письмова заява, відповідно до якої сторона не визнає заявлених вимог, просить відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи є повідомленим про час проведення судового засідання відповідно до закону, у судове засідання не з`явився.

Відповідачем суду подано відзив на позов, позивачем, в свою чергу, подано відповідь на відзив.

У поданому відзиві відповідач зазначала, що вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки вона на даний час проживає у будинку АДРЕСА_1 , де і знаходяться усі її особисті речі, так як вона не може залишити неповнолітніх дітей, які зареєстровані та проживають у будинковолодінні, належному позивачу. Крім цього, ОСОБА_4 вказує, що надані позивачем докази є недопустимими, так як не завірені належним чином.

У відповіді на відзив позивач вказує, що обставини, на які посилається відповідач, не відповідають дійсності, оскільки на даний час онуком позивача порушено питання про позбавлення колишньої дружини батьківських прав.

Сторонами та третьою особою заявлені клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Крім цього, сторонами заявлені клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Заявлені клопотання судом задоволені. Інших клопотань від сторін не надходило.

Правовідносини між сторонами виникли з приводу володіння житловим приміщенням, власником якого є позивач. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Надана суду позивачем копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на 05 лютого 2014 року, доводить, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку із господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 (форма власності - приватна, розмір частки - ціла), яке нею набуто на підставі рішення Сарненського районного суду Рівненської області у справі №572/3456/13-ц від 23 вересня 2013 року.

Копія технічного паспорту на будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , доводить, що з а вказаною адресою дійсно розташовано будинковолодіння, яке складається із житлового будинку 1965 року забудови (загальною площею 74,5 м2) та господарських будівель.

Відповідач по справі - ОСОБА_4 дійсно є зареєстрованою у вказаному вище будинковолодінні, розташованому по АДРЕСА_1 , що встановлено судом із дослідженої в ході судового провадження копії будинкової книги та відповідного повідомлення, наданого на запит суду органом реєстрації - Сарненською міською радою.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалась на ті обставини, що відповідач протягом тривалого часу (з моменту розірвання шлюбу) проживає окремо, залишивши місце проживання за місцем реєстрації.

Із наданої суду копії рішення Сарненського районного суду Рівненської області у справі №572/2083/17 вбачається, що шлюб між сторонами по справі розірвано 27 листопада 2017 року.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що встановлено судом із копій свідоцтв про їх народження (серії НОМЕР_1 від 18 лютого 2014 року та серії НОМЕР_2 від 03 лютого 2015 року).

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 11 квітня 2019 року було задоволено позов ОСОБА_5 - визначено місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - із батьком.

Вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_4 не проживає із дітьми, їх утриманням та доглядом не займається.

Отже, вказані обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню, відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, якою визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім цього, на доведення відсутності відповідача по місцю реєстрації понад один рік, позивачем надано суду копію заяви ОСОБА_5 від 21 жовтня 2019 року на ім`я в.о.голови Сарненської РДА Рівненської області щодо надання висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення останньої батьківських прав, а також копію безпосередньо вказаного висновку органу опіки №15/02/01-953 від 20 грудня 2019 року, із яких вбачається, що органом опіки та піклування встановлено факт не проживання відповідачки із неповнолітніми дітьми по АДРЕСА_1 з 22 січня 2019 року.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач є зареєстрованою у належному позивачу на праві власності житлі, в якому не проживає більше року. Крім цього, на даний час відповідач не відноситься до членів сім`ї позивача.

Судом не приймаються до уваги заперечення ОСОБА_4 щодо того, що вона проживає у належному ОСОБА_3 житлі і лише іноді перебуває у своїх батьоків, оскільки, в порушення вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, якою визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом - доказів на доведення цих обставин стороною не надано (судом не приймається до уваги надану суду копію повідомлення від 28 жовтня 2019 року за підписом начальника Сарненського ВП ГУ НП в Рівненській області щодо результатів розгляду звернення ОСОБА_4 , так як вказаний доказ не підтверджує та не спростовує у даній справі жодних обставин).

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В позовній заяві позивач зазначала, що наявність реєстрації у належному їй на праві власності житлі сторонньої особи порушує її права власника цього майна, що стало підставою для звернення із позовом до суду.

Враховуючи досліджені судом докази, якими доведено факт непроживання відповідачки у належному позивачці на праві власності житлі, а також ті обставини, що доказів на спростування вказаних обставин відповідачкою, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України надано не було, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, ст.ст. 379, 383, 395, 405 ЦК України, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_3 (жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 ) до ОСОБА_4 (жительки АДРЕСА_2 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 ), третя особа САРНЕНСЬКА МІСЬКА РАДА Рівненської області (м.Сарни вул.Широка,31 Рівненської області, ) - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрована по зареєстрована по АДРЕСА_1 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 , належним на праві власності ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: