Ухвала

20 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 639/4836/17-ц

провадження № 61-14333св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

розглянув у попередньому судовому засіданні заяву судді Гулейкова І. Ю. про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ратіо Інвест», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Каунт-Про» про визнання недійсним договору про відступлення прав вимог, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Електронні торги України» на постанову Харківського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року та постанову Верховного Суду від 19 лютого 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ратіо Інвест» (нова назва - Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «ЮНІВЕСТ») (далі - ТОВ «ФК «Ратіо Інвест»), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Каунт-Про» (далі - ТОВ «Каунт-Про»), про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 серпня 2018 року у складі судді Єрмоленко В. Б. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 серпня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 03 липня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (провадження № 61-4612св19).

Постановою Харківського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 серпня 2018 року скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано договір відступлення прав вимоги від 29 липня 2016 року № 159-Ф, укладений між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова Компанія «Ратіо Інвест», недійсним.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Яремка В. В. від 19 лютого 2020 року касаційні скарги ТОВ «ФК «Ратіо Інвест» та ТОВ «Каунт-Про» залишено без задоволення. Постанову Харківського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року залишено без змін.

29 вересня 2020 року ТОВ «Електронні торги України» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року та постанову Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у вказаній справі. У касаційній скарзі ТОВ «Електронні торги України» посилається на те, що воно не брало участі у справі, проте суд вирішив питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду цієї справи визначено суддю-доповідача Ступак О. В. та колегію суддів Першої судової палати, до якої входять судді: Гулейков І. Ю. та Усик Г. І.

Суддею Гулейковим І. Ю. у цій справі заявлено самовідвід із підстав, визначених частиною першою статті 36 ЦПК України.

Заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК Українисуддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК Українипитання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, кожен має право при визначенні його цивільних прав і обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Згідно із Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, для визначення неупередженості суду належить виходить не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення у справі Ferrantelli et Santangelo).

Також у своєму рішенні «Газета Україна-центр» проти України» Європейський суд з прав людини наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (пункти 28-32).

Презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Зважаючи на те, що кожна із сторін вправі сподіватися на об`єктивне рішення у справі та коли у стороннього спостерігача не могло б виникнути сумнівів у неупередженості судді та враховуючи те, що суддя Гулейков І. Ю. брав участь у вирішенні цієї справи у суді касаційної інстанції, висловив свою думку щодо заявленого ОСОБА_1 позову, і саме це рішення Верховного Суду від 19 лютого 2020 року оскаржується ТОВ «Електронні торги України», отже, з метою забезпечення справедливого розгляду справи незалежним і безстороннім судом, суддя Гулейков І. Ю. підлягає відводу.

Керуючись статтею 36 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву судді Гулейкова Ігоря Юрійовича про самовідвід задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик