Провадження №2/235/1468/20
Справа №235/3855/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Безкоровайної Є.О.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Покровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем, визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Покровської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем, визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 28.01.1998 року їй та її чоловіку ОСОБА_2 було видане свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло- квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вона та її син ОСОБА_3 прийняли спадщину у вигляді ј частки ( на кожного) квартири, розташованою за вищезазначеною адресою, про що видані відповідні свідоцтва про право на спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її син ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ј частини вищезазначеної квартири.

На момент смерті сина ОСОБА_3 вона фактично прийняла спадщину, яка залишилась , оскільки проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , тому до нотаріальної контори у шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини не зверталась. Позивачка просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з її сином ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 на час його смерті та відкриття спадщини; визнати за нею право власності на ј частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка залишилась після смерті ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом.

Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились, просили справу слухати у їх відсутність.( а. с. 6,35).

Представник відповідача Покровської міської ради в судове засідання не з`явився, просив справу слухати у відсутність представника. ( а. с. 34).

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 28.01.1998 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належала квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 12).

Після смерті ОСОБА_4 , його спадщину у вигляді Ѕ частки квартири успадкували позивачка по справі ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 , про що приватним нотаріусом були видані відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом, кожному по ј частки спадщини - квартир, розташованої по АДРЕСА_1 ( а.с. 16,17).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер ( а.с. 11).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ј частини квартири, розташованої по АДРЕСА_1 .

Згідно акту № 2872 від 01.06.2020 року ОСОБА_3 мешкав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 у період з грудня 2012 року по день своєї смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а. с. 13).

З листа державного нотаріуса Першої Покровської державної нотаріальної контори від 22.07.2020 року вбачається, що на майно, яке залищилось після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 61021761 від 22.07.2020 року спадкова справа не відкривалась ( а.с. 32).

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розяснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. ; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем (Постанова ВСУ від 10.01.2019 у справі № 484/747/17).

З урахуванням наданих суду письмових доказів, зокрема акту за № 2872 від 01.06.2020 року, складеному інспектором Покровського ККСН Іваницькою В.І., за участю сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд вважає доведеним той факт, що заявник ОСОБА_1 проживала разом зі своїм сином ОСОБА_3 на день його смерті, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, з метою реалізації заявницею спадкових прав.

Що стосується позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно- ј частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка залишилась після смерті ОСОБА_3 , то суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже,за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Оскільки матеріали справи не містять обґрунтованої постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1268-1270, 1296 ЦК України, ст.ст. ст. ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з її сином ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , на момент його смерті та відкриття спадщини, яка залишилась після його смерті.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: