Головуючий у 1-й інстанції Якішина О.М.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Попової С.А.,

суддів Зайцевої С.А., Лісового О.О.,

за участю секретаря Галстяна Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі

апеляційні скарги ОСОБА_1 і Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк»

на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 17 червня 2020 року, постановлене у складі судді Якішиної О.М., повний текст рішення складено 17 червня 2020 року,

по цивільній справі

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк»

до ОСОБА_2 , ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2019 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини.

Між ПАТ АБ «Укргазбанк» і ОСОБА_2 01.11.2013р. укладено кредитний договір № 051/11/2013/0312, за яким банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 236250грн на умовах сплати процентів за користування кредитом в розмірі 16,0% річних із кінцевим терміном повернення 31.10.2028.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника 01.11.2013р. між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 312/051-1, відповідно до умов якого поручитель зобов`язалась в повному обсязі нести солідарну відповідальність за виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_2 кредитні кошти. Проте, відповідачі свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконують, у зв`язку з чим станом на 03.12.2019р. утворилась заборгованість в розмірі 227051,13грн, що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 227010грн, заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 01.04.2014р. по 30.04.2015р. - 41,13грн, яку просив стягнути позивач солідарно з відповідачів, а також компенсувати за їх рахунок понесені витрати з оплати судового збору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 17 червня 2020 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 051/11/2013/0312 від 01.11.2013р., що включає прострочену заборгованість за тілом кредиту в сумі 47 520грн та заборгованість за тілом кредиту, яка стягується достроково, в сумі 139890грн, а всього 187410грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором, що включає заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 39600грн та заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 01.04.2015р. по 30.04.2015р. в розмірі 41,13грн, а всього 39641,13грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2009,40грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1396,37грн.

Задовольняючи позов частково і стягуючи в солідарному порядку з позичальника і поручителя заборгованість за частину спірного періоду (з 23.12.2016р. і до моменту зведення банком 03.12.2019 розрахунку заборгованості), суд першої інстанції керувався ст.ст. 554, 559 ЦК України та виходив з того, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Суд, при цьому, врахував, що умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу частинами (щомісячними платежами) та встановлено самостійну відповідальність останнього за невиконання цього обов`язку.

Рішення обґрунтовано положеннями пунктів 5.1, 5.2 договору поруки, за якими порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя. З урахуванням положень в ч. 4 ст. 559 ЦК України, суд дійшов висновку, що Банк не пропустив строк пред`явлення вимоги до поручителя, оскільки звернувся до суду з даним позовом в межах строку дії поруки.

Тому, з урахуванням правової позиції в постанові Верховного Суду України від 29.06.2016 у справі № 6-272цс16, порука ОСОБА_1 припиняється щодо заборгованості по кожному черговому платежу, який виник більше як за три роки до звернення кредитора із даним позовом: позов подано поштою 23.12.2019р. - з поручителя не підлягають стягненню прострочені чергові платежі за основним зобов`язанням, які виникли за період з 03.03.2014р. по 23.12.2016р., оскільки вказана заборгованість виникла поза межами трирічного строку, встановленого договором поруки для звернення кредитора до поручителя з вимогою виконати зобов`язання.

Щодо стягнення інших сум заборгованості, зокрема за тілом кредиту, то вони підлягають стягненню лише з відповідача ОСОБА_2 .

Доводи відповідача ОСОБА_1 щодо заборони нарахування процентів для осіб, зареєстрованих на тимчасово окупованій території, як такі, що не ґрунтуються на законі, судом відхилені.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 (а.с. 121-123), посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з неї заборгованості за кредитним договором.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що п. 2.1 Договору поруки передбачено, що у випадку невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором кредитор звертається з письмовою вимогою про виконання зобов`язань до позичальника та поручителя. За п. 2.2 Договору поруки поручитель зобов`язаний не пізніше 2-х днів з дати письмової вимоги перерахувати суму заборгованості позичальника за кредитним договором на рахунки, на яких враховується заборгованість позичальника номери рахунків зазначаються в письмовій вимозі кредитора.

Отже, договір поруки передбачає не лише обов`язок банка направити письмове повідомлення поручителю про невиконання позичальником зобов`язань по кредитному договору, а й обов`язок банка зазначити в такому повідомленні номери рахунків, на які поручитель має перерахувати грошові кошти (заборгованість за кредитом).

Тобто, договір поруки пов`язує виникнення права вимоги у банка до поручителя через 2 дні після отримання поручителем письмової вимоги кредитора про сплату боргу.

Письмове повідомлення-вимога з номерами рахунків про необхідність повернення кредиту та сплати боргу за кредитним договором поручителю не направлялась, позивачем доказів цьому не надано. У зв`язку із цим в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з поручителя належить відмовити. Така позиція висловлена Донецьким апеляційним судом викладеними у постанові від 15.07.2019 року по справі № 227/4266/18.

В апеляційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк» (а.с. 135-136), посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення в частині відмови в задоволенні частини вимог до ОСОБА_1 скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована наступними обставинами. Оскільки зобов`язання позичальника за кредитним договором не виконано, а договір поруки діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання, то з урахуванням п.п. 5.1, 5.2 договору поруки, продовжують існувати правовідносини, що витікають з поруки.

Процедура розгляду справи апеляційним судом

Справа розглядається у відсутність повідомлених про дату і час розгляду справи позивача ПАТ АБ «Укргазбанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , від якої надійшла заява про вирішення справи у її відсутність (а.с. 202-203, 210, 214), неявка яких в силу ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 01.11.2013 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 051/11/2013/0312, за умовами якого банк надав позичальнику ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 236250грн зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 16,0% річних із кінцевим терміном повернення 31.10.2028 року для фінансування в об`єкт будівництва шляхом безготівкого перерахування на поточний рахунок Фонду Фінансування Будівництва. За користування кредитними коштами (п. 1.4.2. договору), що не повернуті у терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 16,0% річних (а.с. 13-15).

В забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань між банком та ОСОБА_1 01.11.2013 укладено договір поруки № 312/051-1, відповідно до умов якого остання зобов`язалась в повному обсязі нести солідарну відповідальність за виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором (а.с. 18-19).

В забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором 01.11.2013 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 312/051-1, відповідно до умов якого остання зобов`язалась в повному обсязі нести солідарну відповідальність за виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором (а.с. 18-19).

Позичальником і поручителем не виконані зобов`язання в повному обсязі, станом на 03.12.2019 утворилась заборгованість в сумі 227051,13грн, що складається з: тілу кредиту в сумі 227010грн, заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 01.04.2014 по 30.04.2015 р. в сумі 41,13грн (а.с. 6).

2. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши доводи апеляційних скарг сторін, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

Пунктами 1.1 та 1.2 договору поруки, укладеного із ОСОБА_1 01.11.2013, передбачено, що поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору та несе солідарну відповідальність за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення договору поруки від 01.11.2013): порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як встановлено, пунктом 1.3.1 кредитного договору, укладеного 01.11.2013 із ОСОБА_2 , встановлений строк виконання зобов`язання в повному обсязі (строк і термін кредитування) з 01.11.2013 по 31.10.2028.

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту щомісячно з 1-го та не пізніше 28-го числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, що становить 1320,00 грн., а останній платіж сплачується у сумі 1290,00 грн. не пізніше 31.10.2028 р. шляхом внесення коштів на рахунок банку.

Відповідно до п. 3.2 кредитного договору щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 28 числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом, та у день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п. 1.3 цього Договору, а також у день дострокового повного погашення заборгованості по кредиту, позичальник зобов`язаний сплачувати на рахунок Банку проценти за користування кредитним и коштами, виходячи з процентної ставки, зазначеної в п. 1.4 цього Договору.

На підставі цих умов договору сторонами узгоджено графік ануїтетних платежів з щомісячного погашення кредиту в строк не пізніше 28-го числа кожного наступного за звітним місяцем (а.с. 16-17).

Прострочення платежів, предписаних до виконання за графіком щомісячно окремими ануїтетними платежами, почалося з 03.03.2014р., коли вперше не сплачену своєчасно поточну заборгованість за кредитом перенесено на прострочку.

Отже, кредитним договором, забезпеченим порукою ОСОБА_4 , встановлено окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку.

У постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 зроблено висновок, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Тож, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником терміну внесення кожного щомісячного чергового платежу. З урахуванням вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу кредитодавець до спливу визначеного договором строку (терміну) кредитування (тут - 31 жовтня 2028 року) вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах обумовлених строків щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах визначеного сторонами в п. 5.2 договору поруки граничного трирічного строку.

Так, пунктами 5.1, 5.2 договору поруки визначено, що порука діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника за кредитним договором. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя.

А відтак, обчислення строку дії поруки за його умовами в п. 5.2. (граничний термін 3 роки) щодо кожного чергового платежу починається з моменту порушення терміну внесення кожного простроченого платежу, зокрема: щодо платежу за січень 2014 року - строк внесення цього платежу сплив 28 лютого 2014 (п. 3.1. кредитного договору) і, аналогічно по подальших чергових платежах.

Позивач звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором 23 грудня 2019 року.

У зв`язку з цим порука в тому часовому обсязі, що визначена судом першої інстанції (трирічний строк до моменту звернення позивача до суду із даними позовом), з урахуванням п. 5.2 договору поруки, не припинена.

Рішення суду про відсутність правових підстав для солідарного стягнення з позичальника і поручителя в період з 03.03.2014р. по 23.12.2016р та покладення цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення кредитної заборгованості за вищевказаний період суто з позичальника ОСОБА_2 - є таким, що відповідає вимогам закону і умовам укладених між сторонами кредитного договору і договору поруки та спирається на встановлені судом першої інстанції в достатньому обсязі обставини справи.

Колегія суддів не погоджується із доводами ПАТ АБ «Укргазбанк» в апеляційній скарзі в частині тривання дії договору поруки і обґрунтованості вимоги банку про солідарну відповідальність позичальника і поручителя за заявлений у позові весь спірний період з тих підстав, що зобов`язання позичальника за кредитним договором не виконано. Ці доводи не відповідають обумовленими сторонами в п. 5.2 договору поруки максимально граничного строку пред`явлення вимоги до поручителя, чому суд надав належну оцінку.

Апеляційний суд схвалює правильні висновки, що у разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через три роки після настання строку виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6- 3087цс16 та в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 і Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №520/44/15-ц.

Разом із тим, відповідаючи на аргументи апеляційної скарги поручителя, слід наголосити, що правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу трирічного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів. Іншими словами: порука ОСОБА_4 відносно зобов`язання в частині платежів за період після 23.12.2016р. і до моменту зведення банком 03.12.2019 сумарного розрахунку заборгованості, включаючи прострочену заборгованість за тілом кредиту 47520грн та стягувану достроково заборгованість за тілом кредиту 139890грн (загалом 187410грн), не припинилась на підставі умов в п. 5.2. договору і положень ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи за вимогами ПАТ АБ «Укргазбанк», відповідні їм правовідносини та наданим доказам дав належну оцінку. Суд правильно застосував матеріальний закон, вимоги ст.ст. 89, 263-264 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на положення п.п. 2.1, 2.2. щодо обов`язку банку спрямувати поручителю письмову вимогу про виконання зобов`язань по кредитному договору як на підставу звільнення поручителя від відповідальності за договором поруки не є обґрунтованими, оскільки вони визначають право і умови для поручителя впродовж 2-х банківських днів повідомити про це позичальника або виконати висунуті вимоги з перерахування суми заборгованості позичальника за кредитним договором в площині досудового врегулювання спору. Але ж ці положення договору не визначають обставини невручення письмової вимоги як підставу для звільнення поручителя від його солідарного поряд із боржником-позичальником обов`язку за ст.ст. 553-555 ЦК України і розділом 1 умов договору поруки від 01.11.2013 з повернення коштів кредиту і процентів за їх користування. Аналогічних положень не містить і чинний Цивільний кодекс України.

Тим більше, у абзаці 2 пункту 2.1 договору поруки передбачено, що у разі пред`явлення банком позову до поручителя, останній має бути залучений до участі в розгляді справи. Така умова дотримана позивачем ПАТ АБ «Укргазбанк» і втілена у змісті поданої 23.12.2019р позовної заяви (а.с. 2-5), що є по суті достроковою вимогою банку погасити всю суму заборгованості, а судом першої інстанції, в свою чергу, забезпечено процесуальне право ОСОБА_1 на її участь у справі.

До того ж, як з`ясовано, в матеріалах справи відсутні докази про виконання позичальником або/та поручителем впродовж тривання судового провадження обов`язку з погашення утвореної заборгованості повністю або частково з цього часу вимоги банку.

Аргументи апеляційних скарг не спростовують правильності висновків судів першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

За таких обставин, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України апеляційні скарги позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» і відповідачки ОСОБА_4 підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду, як ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права та обґрунтоване наявними у справі доказами, - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 і Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 17 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 листопада 2020 року.

Судді: С.А.Попова

С.А.Зайцева

О.О.Лісовий