Провадження № 2/522/176/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі судового засідання Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме договір купівлі-продажу нерухомого майна від 21 січня 1998 року, щодо 484/1000 частин квартири АДРЕСА_1 , укладеного на Одеській новій біржі за № 67/98 між ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені та від імені її неповнолітнього сина - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 21 січня 1998 року між ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені та від імені її неповнолітнього сина - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з іншого боку на Одеській новій біржі, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна за № 67/98. На підставі вказаного договору купівлі-продажу позивач придбав квартиру АДРЕСА_1 .

30 січня 1998 року КП «ОМБТІ та РОН» за ним було зареєстровано право власності на вказану квартиру, номер в реєстрі № 487 стор. 150-кн. 249 пр. Також вказує, що умови договору сторонами були виконані повністю, тобто ним було передано, а відповідачами прийнято грошову суму за продаж вищевказаної квартири.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 січня 2020 року відкрито провадження по цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 05 березня 2020 року.

У судове засідання 05 березня 2020 року сторони не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Судове засідання відкладено на 02 червня 2020 року.

У судове засідання 02 червня 2020 року з`явився позивач. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

У судове засідання 02 червня 2020 року з`явився відповідач ОСОБА_2 , позовні вимоги визнала, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

У судове засідання 02 червня 2020 року відповідач ОСОБА_3 не з`явився, про дату та час слухання справи сповіщався у встановленому законом порядку, про причини неможливості прибуття до суду не повідомив.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 21 січня 1998 року між ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені та від імені її неповнолітнього сина - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з іншого боку на Одеській новій біржі, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна за № 67/98. На підставі вказаного договору купівлі-продажу позивач придбав квартиру АДРЕСА_1 .

Вказаний договір був укладений на Одеській Новій Біржі та відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» реєстраційний номер № 67/98 від 21 січня 1998 року. Договір не був нотаріально посвідчений, проте право власності за позивачем було зареєстровано КП « ОМБТІ та РОН» 30 січня 1998 року, номер в реєстрі № 487 стор. 150-кн. 249 пр.

Судом також встановлено, що умови договору сторонами були виконані повністю, тобто позивач передав, а відповідачі прийняли грошову суму у розмірі 9 958 грн. за продаж вищевказаної квартири.

Позивач не має змоги розпорядитись вищевказаною квартирою у зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 21 січня 1998 року за № 67/98.

Спірний договір був підписаний сторонами 21 січня 1998 року, тобто у період дії ЦК Української РСР 1963 року, то застосуванню підлягають саме норми вказаного Кодексу.

На час укладення вищевказаного договору купівлі-продажу в січні місяці1998 року позивачу не було відомо, що правочин у відповідності до ст. 47 Цивільного Кодексу Української РСР (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. На теперішній час позивачі не мають можливості розпоряджатися своїм майном як належні співвласники, що порушує їх права.

Відповідно до ст. 4 ЦК Української РСР у редакції 1963 року - цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод.

В відповідності до ст. 41 ЦК Української РСР у редакції 1963 року угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1999році.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України від 16 січня 2003 р. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 128 ЦК Української РСР у редакції 1963 року право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно ст. 224 ЦК Української РСР у редакції 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

За ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відхилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного й керуючись, ст. 47 ч. 2 ст. 227 ЦК України у редакції 1963 року, ст. 220 ЦК України в редакції 2003 року, ст. ст. 76- 81, 263-265, 268 ЦПК суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,- задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 67/98 від 21 січня 1998 року, щодо 484/1000 частин квартири АДРЕСА_1 , укладеного на Одеській новій біржі за № 67/98 між ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені та від імені її неповнолітнього сина - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Початок строку на апеляційне оскарження відраховується з наступного дня після закінчення строку дії карантину.

Повний текст рішення суду виготовлено 09 червня 2020 року

Суддя Ю.Б. Свячена