ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 682/3699/19
Провадження № 22-ц/4820/766/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу №682/3699/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду від 06 лютого 2020 року (суддя Шевчук В.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 зазначала, що з 11 січня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 . Позивачка вказувала, що припинила спільне проживання з відповідачем, а донька проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, оскільки навчається у класі за науково-педагогічним проектом «Інтелект України», навчання в якому є платним, щоденно харчується в школі, відвідує різноманітні гуртки, є членом громадської організації «Дитячий спортивний танцювальний клуб «Шейк». Крім того, ОСОБА_1 вказує, що донька часто хворіє, потребує періодичного лікування та санітарно-курортного оздоровлення, а тому позивачка змушена їздити на роботу за кордон для того, щоб забезпечити нормальний рівень життя та розвитку дитини. Згоди у питанні розміру та порядку сплати аліментів сторони не досягли, проте позивачка вказує, що ОСОБА_2 неофіційно працює в Республіці Польща та має чималий заробіток. Зважаючи на те, що стан відповідача добрий, дозволяє утримувати спільну дитину, інших дітей чи утриманців не має, а тому позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Славутського міськрайонного суду від 06 лютого 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1109 (одна тисяча шістсот дев`ять) грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, починаючи стягнення з 16 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 17 лютого 2020 року виправлено описку в рішенні Славутського міськрайонного суду від 06 лютого 2020 року, зазначивши: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1109 (одна тисяча сто дев`ять) грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, починаючи стягнення з 16 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття».

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянтка вказує, що судом першої інстанції не було взято до уваги надані позивачкою докази про стан здоров`я дитини та витрати на її утримання. ОСОБА_1 вважає, що суд проявив однобічність під час розгляду справи, оскільки вказав, що нею не були доведені обставини, на які вона посилалася, тоді як взяв до уваги нічим не підтвердженні пояснення відповідача про те, що на даний час він не працює, не має стабільного заробітку та перебуває в пошуках роботи. Крім того, на думку апелянтки, суд при винесенні оскаржуваного рішення проігнорував вимоги ст. 182 СК України. Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходив.

Справа розглядається в порядку ст. ст. 274, 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебувають у зареєстрованому шлюбі. Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 29.08.2019 року та свідоцтвом про шлюб від 05.11.2019 року серії НОМЕР_2 , що видані Славутським міськрайонним ВДРАЦС ГТУЮ у Хмельницькій області (а.с. 8, 9).

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом №10409/26-14 від 06.11.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 (а.с.16).

Частково задовольняючи позовні вимоги та визначаючи розмір стягуваних аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання дитини, врахувавши при цьому встановлений на 2020 рік розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років, що становить з 1 січня 2020 року 2218 грн., суд першої інстанції правомірно виходив із того, що в силу ст. 81 ЦПК України ОСОБА_1 не надано належних та достатніх доказів, які б підтвердили працевлаштування відповідача, наявність у нього щомісячного доходу, його розмір та спроможність ОСОБА_2 сплачувати аліменти у розмірі 5000 грн., про який просить позивачка.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно до положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Правила ст. 182 СК визначають обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, розмір яких має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі .

В силу роз`яснень, що викладені в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на утримання дитини, відповідач добровільно свого обов`язку по утриманню дитини не виконує, доказів протилежного суду надано не було, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача.

Разом з тим, оцінивши надані учасниками справи та їх представниками докази, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що належних, достовірних та достатніх доказів про те, що матеріальне становище ОСОБА_2 дозволяє сплачувати аліменти на утримання доньки саме у розмірі 5000 грн. щомісячно позивачкою не надано.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм матеріального права, а саме ст. 182 СК України є недоведеними, адже судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення було застосовано положення ст. 182 СК України і ці доводи апеляції зводяться до незгоди з висновками суду по встановлених та доведених обставинах справи.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції не взяв до уваги надані позивачкою докази про стан здоров`я дитини та витрати, що понесені на утримання є безпідставними.

Так, оцінивши у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що довідки ЗОШ №І-ІІІ ступенів №3 виконкому Славутської міської ради №01-31/202 від 07.11.2019, будинку дитячої творчості виконкому Славутської міської ради №85 від 07.11.2019, ГО «Дитячий спортивно-танцювальний клуб «Шейк» від 11.11.2019 та Славутської амбулаторії загальної практики - сімейної медицини №25 від 04.02.2013 року не є доказами платоспроможності ОСОБА_2 щодо сплати ним аліментів на утримання дитини в розмірі 5000 грн. щомісячно.

І, на думку колегії суддів, ці посилання апеляційної скарги заслуговували б на увагу при розгляді справи щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину, проте такі вимоги ОСОБА_1 заявлені не були, а в силу ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно прийнято до уваги пояснення відповідача про те, що він не працює, не має стабільного доходу і не може сплачувати аліменти у розмірі, в якому просить позивачка, судова колегія вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, адже визначаючи розмір аліментів, суд виходив із часткового визнання позову ОСОБА_2 (сплати аліментів у мінімальному розмірі), а згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції врахував обов`язок батьків по утриманню дитини, ту обставину, що відповідач є працездатним, відсутність у нього на утриманні інших осіб і ці обставини не є правовою підставою для задоволення апеляційних вимог.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та зводяться до переоцінки доказів і незгоди ОСОБА_1 з висновками суду щодо їх оцінки.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 квітня 2020 року.

Судді: А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай