Провадження № 22-ц/801/672/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошин С. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 рокуСправа № 127/29568/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниця цивільну справу №127/29568/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років

за апеляційною скаргою, поданою та підписаною адвокатом позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2020 року, повний текст якого складено 14 січня 2020 року, ухвалене у складі судді Волошина С.В.,

встановив:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що сторони перебувають зареєстрованому шлюбі, у якому народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з чим сторони проживають окремо. Малолітня дочка ОСОБА_5 проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні, а відповідач, який є особою працездатного віку, матеріальної допомоги на утримання дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не надає.

З цих підстав ОСОБА_1 просила стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання у розмірі 5000 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто ОСОБА_6 , на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 30 жовтня 2019 року, і до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В решті вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою доведено належними та допустимими доказами обставини, що вона не має інших джерел доходів, крім соціальних виплат, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, має достатній рівень матеріального забезпечення, а тому зобов`язаний надавати утримання його дружині, однак у добровільному порядку матеріальну допомогу не надає, у зв`язку з чим право позивача підлягає захисту у судовому порядку шляхом стягнення на користь позивачки аліментів на її утримання в розмірі 1000 грн щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Інший розмір аліментів позивачкою не обґрунтований.

В апеляційній скарзі, поданій адвокатом Пунько І.В. в інтересах ОСОБА_1 , апелянт, посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити в частині визначення розміру аліментів та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 2102 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трьох років.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовувала тим, що суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи щодо матеріального становища сторін, дійшов помилкового висновку, визначивши розмір аліментів, який підлягає стягненню на користь позивача 1000 грн щомісячно, оскільки такий розмір не забезпечує мінімальний прожитковий мінімум, визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», а тому рішення суду підлягає зміні в цій частині шляхом встановлення розміру аліментів на рівні 2102 грн щомісячно.

ОСОБА_8 повідомлявся про відкриття апеляційного провадження та апеляційний розгляд за зареєстрованим в Україні місцем проживання ( АДРЕСА_1 ), а також шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України із зазначенням веб-адреси відповідних ухвал в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Про апеляційний розгляд також був повідомлений представник відповідача адвокат Лященко С.Л., яка здійснювала представництво відповідача на підставі договору про надання правової допомоги №10/01/20220 від 10 січня 2020 року, строк дії якого до 26 вересня 2020 року, та ордеру серії ЧК № 51748 від 10 січня 2020 року.

У строк, визначений судом, від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надійшов

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

По справі встановлено, та не заперечується сторонами, що з 03 вересня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, про що складено відповідний актовий запис за № 2413 (а.с. 3).

У шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що було вчинено актовий запис №2235 (а.с. 4).

Відповідач ОСОБА_2 є громадянином Латвійської Республіки та мав посвідку на тимчасове проживання в Україні дійсну до 27 листопада 2019 року (а.с.6-7).

Згідно з довідкою № 835 від 21 жовтня 2019 року, виданою ОСББ «Подолянка» позивач ОСОБА_1 разом з дочкою зареєстрована та проживає в кв. АДРЕСА_2 . Також в цій квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2 (ас. 9).

Відповідач у поданій заяві по суті справи визнає обставини, що з серпня 2019 року фактично проживає за кордоном в Королівстві Іспанія, провінція Санта-Крус-де-Тенерифе (а.с.75), що не заперечується позивачем.

Відповідно до ч.2 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як видно із свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, перекладених українською мовою, ОСОБА_9 належать автомобілі «Volkswagen Crafter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , дата реєстрації 02.02.2008; «BMW 530», реєстраційний номер НОМЕР_2 , дата реєстрації 22.03.2006, придбаний 18.12.2019; «BMW 525», реєстраційний номер НОМЕР_3 , дата реєстрації 14.04.2005, придбаний 26.02.2018 (а.с. 65-71).

Згідно з консультативним висновком Центру відновлення хребта «АКСІС» від 26 червня 2018 року та від 21 лютого 2019 року, виписки із медичної карти стаціонарного (амбулаторного) хворого № НОМЕР_4 Нейрохірургічного відділення у ЦП МСД від 28 грудня 2018 року, виписки із медичної карти стаціонарного (амбулаторного) хворого № НОМЕР_5 КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» від 10 січня 2019 року, ОСОБА_9 встановлено діагноз «Ураження (кила) міжхребцевого диску L5-S1. Виражений стійкий вертеброгенний та корінцевий больові синдроми. Радикулопатія S1 із обох сторін. Порушення функції тазових органів по типу часткової затримки. Порушення сну, ходи. Порушення стато-динамічної функції хребта». 28 грудня 2018 року було проведено оперативне втручання. Після лікування виписаний з покращенням, значно покращилась хода, ходить самостійно без сторонньої допомоги в межах відділення. Рекомендовано поступово продовжувати руховий режим. Працездатність втрачена тимчасово (а.с. 81-83).

Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2020 року з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно з 30 жовтня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України).

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ч.6 ст. 84 СК України).

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, а також доводам позивача та відповідача, викладених у заявах по суті справи, з урахуванням обставин, визначених ст. 84 СК України, дійшов правильного висновку, що позивачка ОСОБА_1 проживає разом з дитиною ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто якій не виповнилося трьох років, і має право на утримання незалежно від того, чи вона працює та її матеріального становища, а також незалежно від того чи було розірвано шлюб.

Визначаючись щодо наявності умов за яких дружина має право на утримання від чоловіка, суд першої інстанції правильно встановив, що відповідач ОСОБА_12 є працездатним та має задовільний стан здоров`я.

Зокрема, ОСОБА_13 не надано належних та допустимих доказів на спростування цих обставин, а надана ним медична документація підтверджує факт тимчасової втрати працездатності в зв`язку з хворобою та проведеним лікуванням станом на 10 січня 2019 року, тобто за один рік до розгляду справи. Доказів погіршення стану здоров`я та понесених у зв`язку з цим витрат після вказаної дати не надано.

Також відповідачем не доведено, що ним у добровільному порядку надавалися кошти, зокрема, на утримання дружини.

Визначаючись щодо матеріального становища ОСОБА_10 , судом першої інстанції надано правильну оцінку наявним у справі доказам, зокрема, щодо належності останньому на праві власності трьох автомобілів, два з яких були придбані протягом 2018-2019 років, відсутності на його утриманні інших осіб, а відтак доведеність спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною трьох років.

За відсутності належних та допустимих доказів працевлаштування відповідача, розміру його доходів, наявності у нього грошових коштів, розміщених на будь-яких банківських рахунках чи рахунках у фінансових установах, зареєстрованого на його ім`я об`єктів нерухомості чи витрат на їх придбання та за наявності обов`язку по утриманню малолітньої дочки в розмірі 2000 грн щомісячно на підставі рішення суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 , а саме 1000 грн щомісячно.

Такий розмір аліментів відповідає обставинам справи та зібраним у справі доказам.

Водночас посилання відповідача на те, що розмір стягуваних аліментів не може бути меншим ніж встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб є неспроможними, оскільки за змістом статті 84 СК України суд не обмежений встановленим законом розміром прожиткового мінімуму для працездатних осіб при визначенні розміру аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які підтверджують матеріальне становище відповідача та його спроможність сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 2102 грн, позивачем не надано.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав дійти висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення суду.

З цих підстав, апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381,382, 384, 389 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу, подану та підписану адвокатом позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник