Справа № 127/2-6744/2004
Провадження № 22-ц/801/1100/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 рокуСправа № 127/2-6744/2004м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Стадника І.М.,

за участі секретаря судового засідання Безрученко Н.Р., Балагурчика М.М. та його представника адвоката Доценка В.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2020 року, у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 за участі заінтересованих осіб ОСОБА_2 , начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) Шуляка Володимира Олександровича, старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) Заверухи Жанни Анатоліївни на рішення, дії державного виконавця,

в с т а н о в и в:

23 березня 2020 року ОСОБА_1 за участі заінтересованих осіб ОСОБА_2 , начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) Шуляка Володимира Олександровича, старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) Заверухи Жанни Анатоліївни звернувся до суду зі скаргою на рішення, дії державного виконавця, посилаючись на те, що в Центральному відділі ДВС у м. Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління юстиції знаходиться виконавче провадження № 48182230 від 20.07.2015 року за виконавчим листом № 2-6744 виданого 11.01.2005 року Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј доходу, починаючи з 07.12.2004 року. Аліменти на утримання сина, під час служби відраховувались із зарплати, а після звільнення із служби аліменти відраховувались із пенсії у розмірі 1750-2000 грн. кожного місяця. Знаходячись на пенсії з листопада 2016 року по червень 2019 року скаржник працював, отримував як пенсію так і зарплату. Заборгованість зі сплати аліментів виникла, так як не здійснювалось відрахування аліментів із зарплати, а лише з пенсії.

У виконавчому провадженні № 48182230 від 20.07.2015 року за виконавчим листом № 2-6744 виданого 11.01.2005 року Ленінським районним судом м. Вінниці було накладено арешти на банківські рахунки (в тому числі пенсійний рахунок) накладено арешт на інше рухоме майно, заборонено виїзд за межі кордону України. На даний час накладені арешти не зняті, та не скасовані застосовані обмеження.

За домовленістю із сином та ОСОБА_2 було досягнуто згоди, що скаржник всю суму заборгованості в розмірі 289 237, 93 грн. сплачує однією сумою безпосередньо синові, який прийде та отримає кошти.

Відповідно до вказаної домовленості 07.02.2020 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 кошти в сумі 289 237, 93 грн, як погашення заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 48182230 від 20.07.2015 року за виконавчим листом № 2-6744 виданого 11.01.2005 року Ленінським районним судом м. Вінниці. Даний факт підтверджується нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_3 від 07.02.2020 року, яка була посвідчена приватним нотаріусом Бєлая О.М.

Після погашення заборгованості зі сплати аліментів, ОСОБА_3 07.02.2020 року подав на ім`я начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) ОСОБА_4 власноручно написану заяву, про те, що ним отримано гроші в сумі 289 237, 93 грн. від ОСОБА_1 , як погашення заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 48182230 від 20.07.2015 року за виконавчим листом № 2-6744 виданого 11.01.2005 року.

Крім того, у виконавчій службі було надано розрахунок суми виконавчого збору у виконавчому провадженні № 48182230 від 20.07.2015 року за виконавчим листом № 2-6744 виданого 11.01.2005 року на суму 30 344, 12 грн., яка була сплачена відповідно до квитанції № 0.0..1 та 0.0..1 від 07.02.2020 року.

ОСОБА_1 звернувся до начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) з заявою від 06.03.2020 року, на яку отримав відповідь, що винести постанову про закінчення виконавчого провадження з одночасним зняттям арештів в АСВП № 48182230 не представляється можливим, оскільки відсутні законні підстави, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», не надано документального підтвердження перерахування заборгованості по аліментам на рахунок ОСОБА_2 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2020 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив зазначену ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги скарги в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів.

Судом встановлено, що в Центральному відділі державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління юстиції знаходиться виконавче провадження № 48182230 від 20.07.2015 року за виконавчим листом № 2-6744 виданого 11.01.2005 року Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј доходу починаючи з 07.12.2004 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 48182230, боржник ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , заборгованість станом на 29.02.2020 року становить 284392,68 грн. (а.с.15).

07.02.2020 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 кошти в сумі 289 237, 93 грн., як погашення заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 48182230 від 20.07.2015 року за виконавчим листом № 2-6744 виданого 11.01.2005 року Ленінським районним судом м. Вінниці. Даний факт підтверджується нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_3 від 07.02.2020 року, яка була посвідчена приватним нотаріусом Бєлая О.М. (а.с.16).

Після погашення заборгованості зі сплати аліментів, ОСОБА_3 07.02.2020 року подав на ім`я начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) ОСОБА_4 власноручно написану заяву, про те, що ним отримано гроші в сумі 289 237, 93 грн. від ОСОБА_1 , як погашення заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 48182230 від 20.07.2015 року за виконавчим листом № 2-6744 виданого 11.01.2005 року (а.с.17).

Крім того, у виконавчій службі було надано розрахунок суми виконавчого збору у виконавчому провадженні № 48182230 від 20.07.2015 року за виконавчим листом № 2-6744 виданого 11.01.2005 року на суму 30 344, 12 грн., яка була сплачена відповідно до квитанції № 0.0. .1 та 0.0..1 від 07.02.2020 року (а.с.18-19).

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення, дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що у діях державного виконавця відсутні порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо не зарахування сплаченого боржником на користь ОСОБА_3 платежу.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Згідно п. 7 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 29.02.2020 року заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів по виконавчому провадженню № 48182230 складає 284 392,68 грн (а.с. 15).

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 07.02.2020 року, яка була посвідчена приватним нотаріусом Бєлою О.М., 07.02.2020 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 кошти в сумі 289 237, 93 грн, як погашення заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 48182230 від 20.07.2015 року за виконавчим листом № 2-6744 виданого 11.01.2005 року Ленінським районним судом м. Вінниці (а.с.16).

Таким чином заборгованість за аліментами була погашена боржником шляхом передачі коштів в сумі 289 237, 93 грн безпосередньо сину.

Колегія суддів вважає, що державним виконавцем зазначена сума мала б бути зарахована в рахунок погашення заборгованості за аліментами, оскільки фактично збігається з сумою заборгованості за аліментами на той час. Вказана сума має значний розмір та передана батьком сину в той час як існує заборгованість за аліментами, що вказує саме на те їх цільове призначення про яке вказує заявник. В справі не має інших доказів щодо призначення цих коштів або певного погодженого сторонами їх використання.

Та обставина, що кошти на погашення заборгованості перераховані не на користь стягувача, а на користь сина, на думку колегії суддів не має визначального значення, оскільки кошти призначені саме для сина, який відповідно до ч.1 ст.179 СК України є їх власником. На момент отримання вказаних коштів син досяг повноліття.

Зважаючи на встановлені обставини у справі, аргументи апеляційної скарги ОСОБА_1 заслуговують на увагу, а тому сплачена боржником сума 289 237, 93 грн має бути врахована державним виконавцем в рахунок погашення аліментів по виконавчому провадженню № 48182230.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 щодо визнання неправомірними дії начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управлінню Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Шуляка Володимира Олександровича, оскільки з матеріалів справи вбачається, що у заявника фактично існує спір саме з старшим державним виконавцем, а не з начальником Центрального відділу ДВС у м. Вінниці.

Також безпідставними є вимоги щодо скасування розрахунку заборгованості, оскільки суд, відповідно до ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними, зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З аналізу зазначеної норми випливає, що суд не вправі скасувати розрахунок заборгованості, а лише зобов`язує державного виконавця усунути, а тому вимоги заявника в цій частині задоволенню не підлягають.

Крім того, вимоги щодо зняття накладених арештів та закриття виконавчого провадження є передчасними, оскільки вони повинні вирішуватись в залежності від наявності чи відсутності заборгованості.

Відповідно до ч. 1 п.п. 1,4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні скарги на дії старшого державного виконавця щодо визначення суми заборгованості, та задоволення апеляційної скарга ОСОБА_1 в цій частині.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2020 року скасувати в частині відмови в задоволенні скарги на дії старшого державного виконавця щодо визначення суми заборгованості.

В цій частині скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) Заверухи Жанни Анатоліївни щодо визначення суми заборгованості в розмірі 289 237,93 грн в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 48182230 за виконавчим листом № 2-6744, виданим 11.01.2005 року Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) Заверуху Жанну Анатоліївну скласти розрахунок заборгованості із урахуванням погашеної заборгованості в сумі 289 237, 93 грн.

В решті ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 червня 2020 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

І.М. Стадник