Справа № 462/4307/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

встановив:

Львівський міський центр зайнятості звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути грошові кошти у сумі 5 399 грн. 58 коп. як повернення матеріального забезпечення на випадок безробіття та вартість соціальних послуг. окрім цього просить стягнути 2 102 грн. суми судового збору.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що Львівський міський центр зайнятості є органом Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що діє від імені Фонду відповідно до законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про зайнятість населення». ОСОБА_1 будучи звільнена з роботи за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України з ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» з посади бухгалтера 04.01.2005 року звернулася до Залізничного районного центру зайнятості м. Львова у пошуках роботи 15.06.2005 року. Статус безробітної їй було надано з 22.06.2005 року. За час перебування на обліку ОСОБА_1 отримувала у центрі зайнятості матеріальне забезпечення на випадок безробіття з 20.09.2005 року по 16.06.2006 року та соціальні послуги професійне навчання за професією, спеціальністю «Оператор комп`ютерного набору (1-С Бухгалтерія)». Під час повторного звернення ОСОБА_1 у Львівський міський центр зайнятості для отримання довідки про періоди перебування на обліку, як безробітна у Залізничному районному центрі зайнятості м. Львова у період з 2005 року по 2006 рік (в додаток до трудової книжки). Під час огляду трудової книжки, фахівцем центру зайнятості було виявлено запис про працевлаштування у ЛНУ ім. Івана Франка з 01.09.2005 року по 31.08.2007 року. У зв`язку із отриманням даної інформації Львівським міським центром зайнятості проведено розслідування страхового випадку та згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення на випадок безробіття відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (акт № 120 від 24.03.2020 року), та з`ясовано, що ОСОБА_1 під час перебування на обліку як безробітна у Залізничному районному центр зайнятості м. Львова була зарахована з 01.09.2005 року на посаду асистента (0, 25 ставки кафедри обліку та аудиту економічного факультету на умовах строкового договору (наказ № 3944 від 18.11.2005 року) та отримувала дохід і відповідно підлягала зняттю з обліку як безробітна з 01.09.2005 року. У результаті не повідомлення ОСОБА_1 спеціалістів центру зайнятості про працевлаштування з 01.09.2005 року на посаду асистента (0, 25 ставки) кафедри обліку та аудиту економічного факультет- на умовах строкового договору (наказ № 3944 від 18.11.2005 року) у ЛНУ ім. Івана Франка з 01.09.2005 року по 31.08.2007 року. Безробітній було незаконно виплачено матеріальне забезпечення за період з 20.09.2005 року по 16.06.2006 року у сумі 4 673 грн. 37 коп. та незаконно надано соціальні послуги - професійне навчання за професією, спеціальністю - «Оператор комп`ютерного набору (1-С Бухгалтерія)» відповідно до Договору 77 від 01.07.2005 року у ТзОВ «Медіа-Вест» у період з 20.07.2005 року по 19.10.2005 року у сумі 726 грн. 21 коп. У зв`язку із наведеним позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 17.08.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 27).

У вказаний строк відповідач не надала суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до Залізничного районного центру зайнятості (м. Львів) із заявою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю (а.с. 5).

Наказом № НТ050622 від 22.06.2005 року ОСОБА_1 надано статус безробітної, призначено допомогу по безробіттю та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 22.06.2005 року (а.с. 6).

Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримувала у центрі зайнятості матеріальне забезпечення на випадок безробіття з 20.09.2005 року по 16.06.2006 року (на загальну суму 4 673 грн. 37 коп.) (а.с. 4) та соціальні послуги професійне навчання за професією, спеціальністю «Оператор комп`ютерного набору (1-С Бухгалтерія)» (Наказ № НТ050720 від 20.07.2005 року).

Згідно Листа Львівського обласного центру зайнятості № 09-873/20 від 11.03.2020 року вартість професійного навчання безробітної ОСОБА_1 відповідно до Договору № 77 від 01.07.2005 року у ТзОВ «Медіа-Вест» за період з 20.07.2005 року по 19.10.2005 року становила 726 грн. 21 коп. (а.с. 7).

Таким чином, судом встановлено та цього не спростовано відповідачем, що, перебуваючи на обліку як безробітна у Залізничному районному центрі зайнятості м. Львова, правонаступником якого є Львівський міський центр зайнятості на підставі наказу № 131/19 від 30.07.2007 року, ОСОБА_1 з 20.09.2005 року по 16.06.2006 року отримала допомогу по безробіттю у розмірі 4 673 грн. 37 коп. та 726 грн. 21 коп. соціальних послуги професійне навчання за професією, спеціальністю «Оператор комп`ютерного набору (1-С Бухгалтерія)», а всього 5 399 грн. 58 коп.

Згідно Акта № 120 від 24.03.2020 року розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Про зайнятість населення» встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ЛНУ ім. Івана Франка у період з 01.09.2005 року до 31.08.2007 року на посаді асистента кафедри обліку та аудиту економічного факультету (а.с. 21).

Вказане підтверджується також Наказом Ректора ЛНУ ім. Івана Франка № 3944 від 18.11.2005 року про зарахування ОСОБА_1 на посаду асистента 0, 25 ставки (а.с. 19) та Наказом Ректора ЛНУ ім. Івана Франка № 4961 від 06.11.2007 року про звільнення із займаної посади (а.с. 20) та копією трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с. 15-17).

10.04.2020 року ОСОБА_1 скеровано Повідомлення № 10-989/20 за підписом директора Львівського міського центру зайнятості щодо відшкодування коштів у сумі 5 399 грн. 58 коп. (а.с. 22), однак відповідач добровільно не повернула вказані грошові кошти.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» в редакції № 803-ХІІ від 01.03.1991 року, що був чинний до 01.01.2013 року, до зайнятого населення належать громадяни, які, зокрема, працюють по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном, самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві.

Працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи, визнаються безробітними (ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» в редакції №803-ХІІ від 01.03.1991 року, що був чинний до 01.01.2013 року).

Розміри та умови надання матеріального забезпечення на випадок безробіття визначаються, зокрема, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), до видів забезпечення за цим Законом відноситься, зокрема, допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7, ч. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття, зокрема право на допомогу по безробіттю, мають застраховані особи в разі настання страхового випадку (відсутності або втрати роботи, заробітку).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) безробітні зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов`язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб`єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами) є підставою для припинення виплати допомоги по безробіттю, що передбачено п.п. 5.5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 307 від 20.11.2000 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.2000 року № 915/5136 (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин).

Особа, яка працює по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, в розумінні ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» є зайнятою особою.

Відповідно до п. 6.14 Порядку, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.

Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування лише в разі, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що, оскільки відповідач перебувала у трудових відносинах з ЛНУ ім. Івана Франка у період з 01.09.2005 року до 31.08.2007 року на посаді асистента кафедри обліку та аудиту економічного факультету, однак ОСОБА_1 центром зайнятості здійснено виплати по безробіттю у цей ж період, остання не повідомила про це Залізничний районний центр зайнятості м. Львова, правонаступником якого є Львівський міський центр зайнятості, то позивачем правомірно заявлено позовні вимоги до відповідача, так як остання незаконно отримала допомогу по безробіттю на загальну суму 5 399 грн. 58 коп.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 2 102 грн. сплаченого судового збору при подані позову до суду (згідно платіжного доручення № 1560 від 08.07.2020 року) (а.с.3).

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 264, 265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, ст. 1212 Цивільного кодексу України, Законом України «Про зайнятість населення», Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», суд, -

ухвалив:

Позовну заяву Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Львівського міського центру зайнятості (р/рахунок UA0706219, одержувач: Львівський міський центр зайнятості, банк Держказначейська служба України, , МФО 820172, КЕКВ 2710) повернення матеріального забезпечення на випадок безробіття та вартість соціальних послуг від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 5 399 (п`ять тисяч триста дев`яносто дев`ять) грн. 58 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Львівського міського центру зайнятості (р/рахунок UA0706219, одержувач: Львівський міський центр зайнятості, банк Держказначейська служба України, , МФО 820172, КЕКВ 2710) повернення судового збору від ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн.

Відповідно до вимог п.п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови.

Суддя/підпис/ Н.М. Галайко

З оригіналом згідно.

Суддя: