Справа № 212/1920/20
У Х В А Л А

07 квітня 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Власенко М.Д., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

В березні 2020 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаною позовною заявою.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являється в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.

Частиною 2 ст.28 ЦПК України передбачено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Відповідно до ч.9 ст.28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Відповідно до ч.10 ст.28 ЦПК України, позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

За запитом суду відділом реєстрації місця проживання громадян Покровського виконкому надано інформацію про відсутність відомостей про реєстрацію або зняття з реєстраційного обліку відповідача на території Покровського району м. Кривого Рогу.

Як зазначено позивачем у позовній заяві, відповідач є громадянином Туреччини, де зареєстрований та мешкає.

Згідно ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Як зазначено позивачем, подружжя уклало шлюб в Турецькій республіці де і проживали після укладення шлюбу разом за місцем проживання відповідача в м. Анкарі, на теперішній час відповідач у справі також проживає у Турецькій республіці, а отже правові наслідки укладення шлюбу мають визначатись правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, враховуючи, що відповідач все ще має місце проживання у цій державі.

Звертаючись до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за місцем свого проживання позивачем не надано доказів на підтвердження дотримання правил підсудності, передбачених ч.2 ст.28 ЦПК України, а саме не можливості за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Підстави, передбачені ч.9 та ч.10 ст.28 ЦПК України зі змісту позову не вбачаються, а саме місцезнаходження майна відповідача чи за останнього його зареєстрованого його місця проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи) в Покровському районі м. Кривого Рогу.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч.4 ст.95 ЦПК України, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ч.8 ст.95 ЦПК України, іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Додані до позову копії документів, легалізація яких проведена Турецькою республікою з проставленням апостилю, не містять засвідченого перекладу на українську мову, що позбавляє суд можливості перевірити їх зміст.

У відповідності до ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк у десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 95, 177, 185,442 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху, надавши у строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу копії ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання ухвали в зазначений строк позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернена позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : М.Д.Власенко