Справа № 591/6022/20
Провадження № 2-н/592/668/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді Литовченко О.В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення,

встановив:

До Ковпаківського районного суду м. Суми з Зарічного районного суду м. Суми передано за підсудністю заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення за період з 31.01.2018 по 30.06.2020 у розмірі 30793,04 грн.

Відповідно до частини 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

За змістом пункту першого частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Однією з ознак господарського договору, що дозволяє відокремити його від інших видів договорів (у тому числі цивільних), є особливий суб`єктний склад. Зокрема, договір, у якому сторонами є суб`єкти господарювання (наприклад, юридична особа та громадянин, зареєстрований на час його укладення як підприємець), є господарським, відтак і зобов`язання, що з нього виникають, є господарськими.

Відповідно до положень частини другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Статтею 45 ГПК України встановлено, що сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019, справа № 127/23144/18, провадження № 14-460цс19).

З дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 № 2147-VIII до юрисдикції господарських судів належать розгляд спорів, що виникли при виконанні правочинів у господарській діяльності. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 по справі № 910/1733/18, провадження № 12-170гс18).

Згідно матеріалів заяви, між ТОВ «Сумитеплоенерго» та ФОП ОСОБА_1 укладено Договір №469-Т від 01.12.2008 року щодо надання послуг з централізованого опалення за адресою АДРЕСА_1 .

17.06.2020 Ухвалою Господарського суду Сумської області відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» у задоволені заяви про видачу судового наказу до Адвоката Конорєва Володимира Олексійовича про стягнення 34604 грн 92 коп.

Дана Ухвала суду мотивована тим, що оскільки заявлений боржник не має статусу фізичної особи-підприємця суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» у задоволені заяви про видачу судового наказу та повідомляє, що заявник має право звернутися до господарського суду з вимогами щодо заборгованості за отримані послуги у період діяльності вказаної особи в статусі фізичної особи-підприємця у позовному порядку до фізичної особи ОСОБА_1 , до суду загальної юрисдикції щодо вимог за отримані послуги не в якості фізичної особи підприємця.

Тобто, як вбачається з матеріалів справи та ухвали Господарського суду Сумської області від 17.06.2020, ТОВ «Сумитеплоенерго» повинно було звертатися до Господарського суду Сумської області по стягненню заборгованості з ОСОБА_1 за період з 31.01.2018 по 06.03.2019.

За період з 07.03.2019 по 30.06.2020 ТОВ «Сумитеплоенерго» повинно звертатися до суду загальної юрисдикції щодо вимог за отримані послуги не в якості фізичної особи підприємця.

Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, Господарським судом Сумської області 12.10.2020 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради про визнання договору оренди продовженим на строк 01.01.2019 до 01.01.2024.

З огляду на викладене суд приходить висновку відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 165, частиною 1 статті 166, статтями 258, 260, 261 ЦПК України

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.В. Литовченко