ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/1443/19Головуючий у 1-й інстанції Квятковська Л. Й.
Провадження № 22-ц/817/387/20 Доповідач - Сташків Б.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Сташків Б.І.

суддів - Костів О. З., Щавурська Н. Б.,

з участю секретаря - Сович Н.А.

та сторін-відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Бутрина С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу № 608/1443/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 27 січня 2020 року, ухваленого суддею Квятковською Л.Й., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначала, що з відповідачем ОСОБА_1 12 червня 2009 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Чемеровецького районного управління юстиції Хмельницької області було зареєстровано шлюб, актовий запис №26. В шлюбі народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Зазначала, що з відповідачем не підтримують подружніх відносин, разом не проживають два місяці, спільного господарства не ведуть. Вказувала, що причиною розірвання шлюбу є постійні сварки та суперечки, що виникали між ними, а тому просила розірвати шлюб з ОСОБА_1 та після розірвання її залишити прізвище ОСОБА_5 , дітей залишити проживати з матір`ю.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 27 січня 2020 року позов задоволено.

Розірвано шлюб, зареєстрований 12 червня 2009 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Чемеровецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №26, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем с. Кам`яне Рокитнянського району Рівненської області, та ОСОБА_5 ( дошлюбне прізвище - ОСОБА_5 ) 4 , уродженкою м. Чортків Тернопільської області.

Дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , , залишено проживати з матір`ю - ОСОБА_2 .

Судові витрати покладено на сторін в межах ними понесених.

Не погодившись із вказаним рішенням суду від ОСОБА_1 поступила апеляційна скарга, в якій апелянт просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 відмовити.

У доводах апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не врахування усіх обстави справи. Зокрема вказує, що причини розлучення-надумані, оскільки позивачем у позовній заяві не наведено жодних обґрунтованих мотивів розірвання шлюбу, Вважає безпідставними доводи позивача, що відповідач не бажає проживати з нею та дітьми, оскільки навпаки:відповідач любить свою дружину та дітей, бажає з ними жити однією сім`єю, вважає що їх шлюб можливо і потрібно зберегти. Вказує, що судом не взято до уваги, що судом не враховувано інтереси спільних малолітніх дітей , які потребують виховання та матеріального утримання, відповідного сімейного піклування обох батьків,як позивача,так і відповідача,що має істотне значення саме для збереження сім`ї.

На апеляційну скаргу поступив відзив від ОСОБА_2 , в якому позивач просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказує, що вважає рішення законним та обґрунтованим, оскільки судом враховано усі обставини справи. Зокрема зазначає, що суд надавав строк для примирення, допитував заявленого відповідачем свідка та розглянув усі доводи відповідача. Вважає, що суд правомірно прийшов до висновку про неможливість існування сім`і, оскільки подружні відносини між сторонами припинилися.

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення .В своїх заявах ОСОБА_2 . Просить розглядати справу без її участі. В яких просить рішення Чортківського районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити. У зв`язку з чим , судова колегія вважає за можливе розглянути справу у її відсутністі відповідно до вимог частини 2 статті 372 ЦПК України.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат- Бутрин С.В. повністю підтримали доводи апеляційної скарги зіславшись на мотиви, викладені в ній та просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників судового процесу, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, враховуючи інші обставини життя подружжя, прийшов до переконання, що шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки він відповідає встановленим обставинам, зібраним по справі доказам, нормам матеріального та процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно із ст.112 СК України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, з контексту вищевказаних правових норм випливає, що кожен із подружжя має право на розірвання шлюбу. Примушування до збереження шлюбу є порушенням права чоловіка, або дружини. Відповідно, шлюбні відносини формуються на вільному волевиявленню двох сторін.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб 12 червня 2009 року, який зареєстрували в відділі реєстрації актів цивільного стану Чемеровецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №26, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

У шлюбі в сторін народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У свідоцтвах про народження дітей сторони зазначені їх батьками.

Відповідно до довідки №47 від 24 вересня 2019 року, виданої Чортківським державним медичним коледжем ОСОБА_2 про те, що вона дійсно працює в Чортківському державному медичному коледжі на посаді викладача клінічних дисциплін з 29 серпня 2019 року (наказ №171 від 28 серпня 2019 року) по даний час з середньомісячною заробітною платою 5760 гривень 00 копійок.

Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося, їх шлюб носить формальний характер, оскільки подружні відносини припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, позивач в судовому засіданні ствердила, що примирення неможливе, а відповідач - заявив, що не бачить сенсу та шляхів для примирення.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача відносно того, що суд повинен був вжити заходи для збереження сім`ї, проте цього не зробив, оскільки дане твердження спростовується матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 01 листопада 2019 року у даній справі надавався сторонам строк для примирення до 01 січня 2020 року .

Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

З аналізу ст.111 СК України вбачається, що закріплена у цій статті норма є диспозитивною, оскільки, суд буде вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Тобто, у випадку виявлення обставин або фактів, під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення.

Також, диспозитивність норми підкреслюється і у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", в якій зазначається, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком.

Крім цього, пункт 10 вказаної Постанови передбачає, що вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 червня 2019 року у справі №605/434/18.

Вищенаведені норми свідчать про необов`язковість надання строків судом для примирення сторін,якщо для цього відсутні підстави , натомість з матеріалів справи вбачається що суд надавав сторонам строк для примирення два місяці, що свідчить про те, що районний суд вживав заходи для примирення сторін та враховував думку відповідача, щодо бажання його примиритися з позивачем. Також, судом було досліджено усі докази, які надавалися відповідачем, було допитано свідка ОСОБА_6 за клопотанням відповідача, а також враховано інші обставини, які зазначалися відповідачем при запереченні позовних вимог ОСОБА_2 , що також свідчить про об`єктивний та всебічний розгляд даної справи.

Також, не заслуговують до уваги доводи апеляційної відносно того, що суд не врахував інтереси їхніх двох малолітніх дітей, які проживають та виховуються без батька, оскільки сторонами не заявлялася вимоги щодо виховання дітей, зокрема щодо визначення місця проживання дітей.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 27 січня 2020 року - залишити без змін, оскільки висновки районного суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах них понесених.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 27 січня 2020 року - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах них понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 26 жовтня 2020 року.

Головуючий

Судді