Справа № 127/3954/20
Провадження № 2/127/606/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Волхової М.А.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_4 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про зняття арешту з майна. Позов мотивовано тим, що 12.08.2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лавреновою Г.І. за реєстром №2740, право власності зареєстроване в КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», про що 15.08.2005 року зроблено запис в реєстровій книзі №414 за №847/37212. Позивачу при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на належну йому квартиру накладено арешт. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №194157810 від 20.12.2019 року, сформованого приватним нотаріусом Родіоновою Н.В., квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяження» міститься наступна інформація: 08.08.2007 року державним реєстратором виконавчого комітету Вінницької міської ради Вихристюк М.А. було внесено запис про обтяження 34394255, підстава виникнення обтяження: ухвала, серія та номер: б/н, виданий 09.07.2002 року, видавник Ленінський районний суд м. Вінниці, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), ідентифікаційний номер 49945529 від 29.11.2019 року 16:38:46, ОСОБА_5 , Виконавчий комітет Вінницької міської ради Вінницька область, вид обтяження: арешт нерухомого майна, відомості про об`єкт обтяження особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_2 , причина відсутності РНОКПП: інша причина відсутності коду, відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 5450275, 08.08.2007 16:45:48, реєстратор Перша вінницька державна нотаріальна контора, Вінницький міський нотаріальний округ; опис предмета обтяження: состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, коментар: часткове зняття, додаткові відомості про обтяження: № реєстру: 10-277, №7001152 НОМЕР_1 , комментарий: 1/3 кв. зміни 040603 р. Оскільки суб`єктом обтяження є відповідач, позивач як власник квартири, вважає, що існування арешту на належну йому квартиру порушує його права як власника квартири, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.02.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

В строк, наданий судом, відповідач ОСОБА_2 відзив на позов суду не надав.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.04.2020 року витребувано з Державного нотаріального архіву Вінницької області належним чином засвідчену копію ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.07.2002 року, яка стала підставою для накладення Першою вінницькою державною нотаріальною конторою арешту на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 34 кв.м., номер запису про обтяження 34394255, додаткові відомості про обтяження: № реєстру: 10-277, внутрішній № 7001152D28F3292D6C4D .

29.04.2020 року з Державного нотаріального архіву Вінницької області до суду надійшла копія ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.07.2002 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.04.2020 року клопотання представника позивача ОСОБА_4 про залучення співвідповідача - задоволено, залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 .

В строк, наданий судом, відповідач ОСОБА_3 відзив на позов суду не надала.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява представника позивача адвоката Пунько І.В., в якій остання позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, судовий розгляд проводити за її відсутності, враховуючи визнання відповідачами позову, просила ухвали рішення в підготовчому судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява, в якій він позовну заяву визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечив, розгляд справи просив проводити у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій вона позовну заяву визнала в повному обсязі, щодо скасування арешту на квартиру АДРЕСА_1 не заперечила, розгляд справи просила проводити у її відсутність.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши у підготовчому засіданні обставини справи, суд приймає визнання відповідачами позову та вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.07.2002 року в якості забезпечення позову ОСОБА_3 (за її заявою та в її інтересах) до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про стягнення боргу накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , власниками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.50).

На підставі цієї ухвали Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 12.07.2002 року накладено заборону за реєстровим №10-277, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , власниками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.48).

Накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 додатково підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №194157810 від 20.12.2019 року, сформованої приватним нотаріусом Родіоновою Н.В., в якій в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяження» міститься наступна інформація: 08.08.2007 року державним реєстратором виконавчого комітету Вінницької міської ради Вихристюк М.А. було внесено запис про обтяження 34394255, підстава виникнення обтяження: ухвала, серія та номер: б/н, виданий 09.07.2002 року, видавник Ленінський районний суд м. Вінниці, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 49945529 від 29.11.2019 року 16:38:46, ОСОБА_5 , Виконавчий комітет Вінницької міської ради Вінницька область, вид обтяження: арешт нерухомого майна, відомості про об`єкт обтяження особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_2 , причина відсутності РНОКПП: інша причина відсутності коду, відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 5450275, 08.08.2007 16:45:48, реєстратор Перша вінницька державна нотаріальна контора, Вінницький міський нотаріальний округ; опис предмета обтяження: состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, комментарий: часткове зняття, додаткові відомості про обтяження: № реєстру: 10-277, №7001152 НОМЕР_1 , коментар: 1/3 кв. зміни 040603 р. (а.с.10-11).

12.08.2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , за яким право власності на квартиру перейшло до ОСОБА_1 (а.с.6-9).

Отже, арешт на квартиру, яка на праві власності належить позивачу лише з 2005 року, накладено в інтересах відповідача ОСОБА_3 в якості забезпечення її позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , які, згідно ухвали суду, на час накладення арешту на квартиру були її власниками.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав у пунктах 1 та 2 постанови №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснив судам, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Як встановлено судом, арешт на спірну квартиру накладений на майно належне ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , в подальшому власником цієї квартири стала відповідач ОСОБА_3 , однак спірна квартира нікому з них наразі не належить, власником цієї квартири є позивач по справі, відповідачі у справі не заперечили щодо зняття арешту з квартири.

В позивача наявні перешкоди у використанні та розпорядженні своє власністю у зв`язку з накладенням арешту на належне йому майно.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою та другою статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості.

Ст. 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 року здійснено тлумачення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, де сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" АБО "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності.

Також, аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі № 44277/98 "Стреч проти Сполученого Королівства" від 24.04.2003 року.

Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи визнання відповідачами позову, приходить до висновку, що цивільне право ОСОБА_1 на володіння, користування та розпорядження квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , підлягає захисту, шляхом звільнення цього майна з під арешту, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321,391 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зняття арешту з майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 , що накладений на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.07.2002 року б/н Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 12.07.2002 року за реєстровим №10-277 на квартиру АДРЕСА_1 , яка згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лавреновою Г.І. 12.08.2005 року за реєстром №2740, належить ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Роз`яснити учасникам справи, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки, щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ;

Відповідачі:

ОСОБА_2 , АДРЕСА_5 .

ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_6 .

Суддя: