Справа № 401/2070/19
Провадження № 2/401/68/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року місто Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючий суддя - Андріянова С.М.

за участю секретаря судового засідання - Федоренко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Світловодському міськрайонному суді Кіровоградської області, в порядку спрощеного позовного провадження, за участю сторін, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 27 липня 2011 року у розмірі 122764 грн. 13 коп. та судові витрати у розмірі 1921 грн.

В обґрунтуванні позову посилається на те, що 27 липня 2011 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому договором. В анкеті-заяві про укладення кредитного договору від 27 липня 2011 року відповідач підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг, "Правилами користування платіжною карткою", "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ними договір. У позовній заяві позивач вказує, що договором та зазначеними правилами передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач зазначає, що відповідач належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 31 травня 2019 року виникла заборгованість в сумі 122764 грн. 13 коп., яка складається з 4959 грн. 74 коп. заборгованості за кредитом, 117804 грн. 39 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 липня 2019 року вирішено відкрити провадження у справі та розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження, за участю сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву, терміном 15 днів з дня вручення даної ухвали суду.

Ухвалою суду від 15 серпня 2019 року судом було зобов`язано позивача надати суду докази на підтвердження факту отримання відповідачем коштів в сумі 500 грн., дату їх отримання, строк дії кредитної картки та номер карткового рахунку з якого останній їх отримував.

Вказана ухвала суду представником позивача виконана, суду надано додаткові докази.

Відповідач своїм процесуальним правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, на подання відзиву не скористався. Проте, 17 грудня 2019 року його представник - адвокат Лисенко Г.О. надала до суду письмові пояснення в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки банк не надав доказів отримання відповідачем кредиту.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Разом з позовом до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку ст.128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на сайті суду про його виклик. Оскільки, відповідач не отримував поштову кореспонденцією за місцем його реєстрації та місцем фактичного проживання. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.

Оскільки, сторони у справі не з`явилися в судове засідання для розгляду справи по суті, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, надані сторонами у справі, суд доходить до слідуючого висновку.

Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивачем по справі, згідно заповненої 27 липня 2011 року відповідачем заяви-анкети, був відкритий картковий рахунок та ОСОБА_1 був наданий доступ до грошових коштів, які належать установі банку.

Згідно довідки банку без будь-якого номеру і дати, ОСОБА_1 на підставі кредитного договору б/н отримав кредитну картку № НОМЕР_1 - 21 червня 2013 року з терміном дії до липня 2016 року.

З довідки банку без номеру та дати, про зміну умов кредитування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 вбачається, що за карткою № НОМЕР_1 , яка стартувала 21 червня 2013 року, 27 листопада 2013 року збільшено кредитний ліміт до 500 грн., а 24 січня 2020 року - зменшено до нуля.

Відповідач не надав суду жодних доказів для спростування вказано в позові банком факту укладення кредитного договору. Клопотання про призначення почеркознавчої експертизи не заявляв. Виписка та роздруківка по кредитній карті підтверджує факт зняття коштів з картки саме відповідачем, що дає суду підстави для встановлення факту отримання коштів банку відповідачем.

Сторонами по справі, у розумінні ст.ст. 202, 203, 205, 207, 208 ЦК України, правочину укладено не було. Заява-анкета, що була складена відповідачем, не містить умов, за якими кредитором були здійснені нарахування: відсотків, пені, як за кредитним договором, а тому правовідносини, що склалися між сторонами, не відповідають ст. ст. 11, 14, 1054-1055 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 27 липня 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуто, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню з відповідача суми боргу за тілом кредиту.

Встановлені обставини справи та правовідносини, які склалися між сторонами, застосоване законодавство відповідають правовим позиціями викладених в судовому рішенні Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р., по справі № 342/180/17., і є обов`язковими, згідно ст. 263 ЦПК України.

Встановлено, що залишок боргу за тілом кредиту, з наданих суду доказів, станом на 31 травня 2019 року становить 4959 грн. 74 коп.

Враховуючи викладені обставини, у відповідності до ст. ст. 11, 14, 15, 16 ЦК України, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 4959 грн. 74 коп., що складає заборгованість за тілом кредитом, а цивільне право - захисту.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати підлягають частковому задоволенню, відповідно до задоволеної частини позову лише в сумі 77 грн. 61 коп.

Керуючись: ст.ст. 12, 13, 76-81, 128, 133, 141, 258, 259, 263-265, 274, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість в сумі 4959 грн. 74 коп. та частково понесені витрати на оплату судового збору в сумі 77 грн. 61 коп., а всього 5037 грн. 35 коп. (п`ять тисяч тридцять сім гривен тридцять п`ять копійок).

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення Світловодського міськрайонного суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не були вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Грушевського, 1Д, ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Волківським РВ УМВС України в Харківській області 22 червня 1998 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 .

Суддя Світловодського міськрайонного

суду Кіровоградської області С.М. Андріянова