Житомирський апеляційний суд
Справа №286/1168/19 Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л.
Категорія 29 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області, ухвалене 25 листопада 2019 року суддею Гришковець А.Л. у м. Овручі,

у справі № 286/1168/19 за позовом Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Теком» до ОСОБА_1 , третя особа - Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про стягнення матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року Приватне акціонерне товариство страхова компанія «Теком» (далі - позивач, ПрАТ СК «Теком») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 21586,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 грудня 2017 року в м. Овручі Житомирської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), а саме зіткнення застрахованого у позивача автомобіля «DAF XF 105.410» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , який належить ФОП ОСОБА_3 , та автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно постанови Овруцького районного суду Житомирської області від 28 грудня 2017 року ДТП сталася з вини водія ОСОБА_1

Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «DAF XF 105.410» склала 64184,92 грн. Зазначена сума виплачена ПрАТ СК «Теком» потерпілому (ФОП ОСОБА_3 ).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в Публічному акціонерному товаристві національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - НАСК «Оранта») за полісом №АМ/0693953, яка сплатила ПрАТ СК «Теком» 42 598,38 грн, тому ОСОБА_1 зобов`язаний у відповідності до приписів ст. 1194 ЦК України сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме 21586,50 грн.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 25 листопада 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ СК «Теком» 21586,50 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову Товариства.

На його думку, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову, оскільки розмір завданої під час ДТП шкоди в сумі 64184,92 грн, яка відшкодована позивачем потерпілому за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу, не перевищує ліміт відповідальності 100000 грн, встановлений укладеним між ним та НАСК «Оранта» договором №АМ/0693953 від 09.10.2017. Вважає висновок суду таким, що суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Також послався на те, що позивач погодився з розміром страхового відшкодування, визначеним його страховою компанією, а тому підстав для звернення до нього не було, оскільки законодавець передбачає право на звернення до винної у ДТП особи у разі, коли розмір завданої майнової шкоди перевищує ліміт відповідальності страхової компанії.

У відзиві представник ПрАТ СК «Теком» апеляційну скаргу не визнав, посилаючись на її безпідставність. Вказав, що НАСК «Оранта» правильно, у відповідності до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, сплатило суму страхового відшкодування ПрАТ СК «Теком» в порядку суброгації з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в сумі 42598,38 грн. Також, зазначив, що НАСК «Оранта» відповідно до вищенаведеної статті Закону не може здійснити виплату страхового відшкодування в порядку суброгації більше суми матеріального збитку (витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу) незалежно від того, чи вистачає страхової суми (ліміту відшкодування) по полісу чи ні. Отже, вважає, що суд дійшов правильного висновку про стягнення з винної особи різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.12.2017 о 05.00 год. в м. Овручі Житомирської області, на Овруцькому півкільці, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2106», номерний знак НОМЕР_2 , не виконав вимоги знаку 2.1 ПДР та створив аварійну ситуацію автомобілю «DAF XF 105.410», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який уникаючи зіткнення допустив наїзд на бокову частину залізничного мосту, внаслідок чого автомобіль «DAF XF 105.410» отримав механічні пошкодження, так як не мав змоги уникнути ДТП.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 28.12.2017 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн (а.с. 8).

Пошкоджений автомобіль «DAF XF 105.410», номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП був застрахований в ПрАТ СК «Теком» на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 118-17 Д/Т/АТ від 24.04.2017 (а.с.36-41).

06.12.2017 страхувальник - ОСОБА_3 звернулася до позивача з заявою про настання страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с.11,12).

Відповідно до висновків експерта №6113 від 27.01.2018, №6272 від 28.07.2018, та ремонтної калькуляції №6113 від 06.02.2018 вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля «DAF XF 105.410», номерний знак НОМЕР_1 , становить 92720,61 грн (а.с.13-24, 168-172).

Відповідно до страхового акту №689 від 13.02.2018 (а.с.10), висновку експерта № 6113 від 27.01.2018, ремонтної калькуляції №6113 від 06.02.2018 (а.с.13-24), та умов Договору № 118-17 Д/Т/АТ добровільного страхування наземного транспортного засобу від 24.04.2017 (а.с.36-41) сума страхового відшкодування становить 64184,92грн., з розрахунку: 92720,61 грн. (сума відновлюваного ремонту без врахування експлуатаційного зносу згідно ремонтної калькуляції) х 80% (згідно п.п.14.3.1. договору страхування) х 86,53 % (коефіцієнт недострахування - п.п.14.4.3 Договору страхування) = 64184,92 грн.).

20.02.2018 ПрАТ СК «Теком» сплатило страхувальнику - ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 64184,92 грн за пошкоджений автомобіль згідно страхового акту №689 від 13.02.2018, що підтверджується платіжним дорученням №717 від 20.02.2018 (а.с.48).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 21061», номерний знак НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 на момент настання страхової події була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у НАСК «Оранта», що вбачається з копії полісу №АМ/0693953 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.10.2017. Вказаним полісом передбачено страхову суму: ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну в сумі 100000,00 грн. Розмір франшизи визначено в сумі 510,00 грн. (а.с.140).

19.04.2018 ПрАТ СК «Теком» звернулася до НАСК «Оранта» з претензією про виплату страхового відшкодування за страховим випадком (ДТП), який стався 06.12.2017, за страховим полісом № АМ/0693953 (а.с. 42).

Відповідно до страхового акту №ОЦВ-Р-18-14270/1, страхового акту №ОЦВ-Р-17-13178/1, розрахунку страхового відшкодування від 21.11.2018, розрахунку страхового відшкодування від 17.05.2018, платіжного доручення від 21.05.2018 НАСК «Оранта» здійснило часткове відшкодування фактичних витрат ПрАТ СК «Теком» з виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування, зокрема, 42598,38 грн матеріального збитку щодо пошкодженого у ДТП автомобіля «DAF XF 105.410», номерний знак НОМЕР_1 (а.с.43, 136, 137, 139).

Листом №09-02-07/3955 від 06.06.2018 (а.с.44) НАСК «Оранта» на адресу ПрАТ СК «Теком» повідомило, що при розрахунку розміру матеріального збитку бралися до уваги ремонтна калькуляція №6113 від 06.02.2018 вартості ремонту пошкодженого транспортного засобу «DAF XF 105.410», номерний знак НОМЕР_1 , висновок експерта №6113, а також положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Відповідно до п.7.38 Методики значення ЕЗ (коефіцієнту фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ. Згідно п.п. б) п.7.39. Методики винятком стосовно використання зазначених вимог є: якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації. Коефіцієнт фізичного зносу запасних частин пошкодженого транспортного засобу «DAF XF 105.410», номерний знак НОМЕР_1 було розраховано судовим експертом та склав 0,7. Тому сума матеріального збитку відносно пошкодженого у ДТП автомобіля «DAF XF 105.410», номерний знак НОМЕР_1 становить 42598,38 грн. згідно розрахунку страхового відшкодування (а.с.45).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ЦК України та іншими законодавчими актами.

Згідно із частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження №14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Таким чином, відносини між сторонами у справі регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації.

Відносини ж між відповідачем та його страховиком - НАСК «Оранта», регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні в межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Отже, за змістом статті 993 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача різниці між відшкодованою сумою та фактичним розміром понесених витрат.

Доводи апеляційної скарги про те, що ліміт відповідальності страховика перевищує розмір заподіяної шкоди, а тому відсутні підстави для стягнення збитків зі страхувальника, є помилковими, такими, що ґрунтуються на неправильному розумінні норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з пунктом 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 2.4 зазначеної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно з пунктом 2.9 Методики фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану колісного транспортного засобу унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості колісного транспортного засобу, що виникає в процесі його експлуатації.

Сума відшкодування, виплаченого НАСК «Оранта» в порядку регресу позивачу у розмірі 42598,38 грн, визначена із урахуванням фізичного зносу пошкодженого автомобіля, а розмір реальних збитків, необхідних для відновлення пошкодженої речі, які відшкодовані ПрАТ СК «Теком»» потерпілому, становлять 64184,92 грн. Відтак різниця між цими сумами має бути відшкодована ОСОБА_1 відповідно до правила статті 1194 ЦК України для повного відшкодування завданої ним шкоди, про що правильно зазначив суд у своєму рішенні.

Висновок суду першої інстанції узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 20.03.2019 у справі №199/6667/15-ц, а посилання відповідача на практику Верховного Суду України без зазначення номерів ухвалених судових рішень не дає можливості суду апеляційної інстанції оцінити обставини, які були встановлені при розгляді таких справ.

Крім того, відповідач, у відзиві на позов та апеляційній скарзі доводів у частині незгоди із розміром нарахованої позивачем заборгованості не наводив, розмір відшкодування матеріального збитку у розмірі 64184,92 грн не спростовував, а посилався виключно на безпідставність позовних вимог у цілому.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Дана справа є малозначною, оскільки визначена у ній ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Тому, відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 25 листопада 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 02 квітня 2020 року.