Справа номер 490/2259/18 Головуючий суду першої інстанції - Гуденко О.А.
Провадження номер 22-ц/812/1517/20 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_4 ,

відповідача - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2020 року, ухвалене о 12 год. 00 хв. під головуванням судді Гуденко О.А. в приміщенні суду в м. Миколаєві, повний текст якого складено 24 липня 2020 року, за позовом ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 до ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про поділ майна подружжя та визнання права власності,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_1 подала до суду позов, діючи у власних інтересах та інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про поділ майна подружжя та визнання права власності, який в подальшому неодноразово уточнювала.

В остаточній редакції позову позивач просила поділити спільне сумісне майно подружжя, виділивши їй Ѕ частку будівельних матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва будинку, господарських будівель та споруд, які розташовані по АДРЕСА_1 вартістю 152 909,13 грн, а саме: другого та мансардного поверхів пекарні під літ. Б-2 вартістю 57 253,42 грн; магазину №1-1, 1-2, 1-3, прибудованого до цокольного поверху пекарні літер Б-2 вартістю 26 525,77 грн; сауни з басейном, які побудовані на цокольному поверсі пекарні літ. Б-2 вартістю 7727,39 грн; магазину-кафе №2-1, прибудованого до цокольного поверху пекарні літ. Б-2 вартістю 18 788,65 грн; підпірної стіни вартістю 27 019,02 грн; навісу літ. Д вартістю 2400,14 грн; сараю літ.Е вартістю 9710,57 грн; вбиральні літ. И, вартістю 3484,17 грн.

Також, ОСОБА_1 просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва будинку, господарських будівель та споруд, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 загальною вартістю 184 484,09 грн., а саме на: 1/4 частку житлового будинку літ. А-2, 1/4 частку цокольного та першого поверхів пекарні літер Б-2, 1/4 частку сараю літ. В та сараю літ. Г, 1/4 частку огорожі №6; 1/8 частку другого та мансардного поверхів пекарні літ. Б-2, 1/8 частку магазину №1-1, 1-2, 1-3, прибудованого до цокольного поверху пекарні літ. Б-2; 1/8 частку сауни з басейном, побудованих на цокольному поверсі пекарні літ. Б-2; 1/8 частку магазину-кафе №2-1, прибудованого до цокольного поверху пекарні літ. Б-2; 1/8 частку підпірної стіни; 1/8 частку навісу літ. Д; 1/8 частку сараю літ. Е; 1/8 частку вбиральні літ. И.

Крім того, ОСОБА_3 просила в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 визнати за нею право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва будинку, господарських будівель та споруд, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 загальною вартістю 184 484,09 грн., а саме на: 1/4 частку житлового будинку літер А-2, 1/4 частку цокольного та першого поверхів пекарні літ. Б-2, 1/4 частку сараю літ. В та сараю літ. Г, 1/4 частку огорожі №6; 1/8 частку другого та мансардного поверхів пекарні літер Б-2, 1/8 частку магазину № 1-1, 1-2, 1-3, прибудованого до цокольного поверху пекарні літ. Б-2; 1/8 частку сауни з басейном, побудованих на цокольному поверсі пекарні літ. Б-2; 1/8 частку магазину-кафе 2-1, прибудованого до цокольного поверху пекарні літ. Б-2; 1/8 частку підпірної стіни; 1/8 частку навісу літ. Д; 1/8 частку сараю літ. Е; 1/8 частку вбиральні літ. И.

Позивач просила крім іншого розподілити судові витрати в розмірі 56 218,77 грн: 5 218,77 грн судового збору, 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, 41 000 грн витрат на проведення судових експертиз, а також повернути зайво сплачену суму судового збору у розмірі 3316,54 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалася на те, що 22 листопада 2008 року було зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_6 . Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер.

До складу спадкоємців крім неї та їхньої доньки ОСОБА_3 також увійшли сини спадкодавця ОСОБА_7 та ОСОБА_10 - відповідачі по справі.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 0,15 га по АДРЕСА_1 та розташованого на ній самочинно збудованого житлового будинку літ. А-3 із належними до нього господарськими будівлями та спорудами: магазину-пекарні літ.Б-2, сараю літ.В, сараю літ.Г, сараю літ.Е, навісу літ.Д, вбиральні літ.И, огорожі №6.

ОСОБА_1 вказувала, що розподіл спадкового майна має відбуватися з урахуванням того, що частина самочинно збудованого майна була споруджена за час її шлюбу із спадкодавцем.

Відповідачі проти задоволення позову заперечували.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

За ОСОБА_1 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва будинку, господарських будівель та споруд, які розташовані по АДРЕСА_1 , а саме: другого та мансардного поверхів пекарні літ. Б-2, вартістю 57 235,42 грн; магазину-кафе № 2-1, прибудованого до цокольного поверху пекарні літ. Б-2, вартістю 18 788,65 грн; кам`яної підпірної стіни, розташованої між будівлями сараю літ. Г та сараю літ. В до зовнішньої стіни житлового будинку, вартістю 27 019,02 грн; навісу літ. Д, вартістю 9710,57 грн; сараю літ. Е, вартістю 9710,57 грн; вбиральні літ. И, вартістю 3484,17 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (з кожного) на користь ОСОБА_1 стягнуто по 2000 грн витрат на проведення додаткової судової експертизи, по 869,80 грн судового збору та по 1500 грн витрат на правову допомогу.

ОСОБА_1 повернуто 3316,54 грн судового збору як зайво сплаченого.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із принципу презумпції спільності майна подружжя, за яким позивач ОСОБА_1 має право на Ѕ частку будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі самочинного будівництва спірного будинку, господарських будівель та споруд, яке відбувалося у період її шлюбу з ОСОБА_6 .

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_7 вказував, що позивачем не доведено, що майно, яке вона просить поділити, є спільною сумісною власністю подружжя, а тому воно має бути розподілено між спадкоємцями у рівних частках.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошено на безпідставності вимог апеляційної скарги та законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.60, 61, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Норми статей 331, 376 ЦК України передбачають, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 22 листопада 2008 року уклала шлюб з ОСОБА_6 , під час якого в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, у зв`язку з чим приватним нотаріусом Недвигою А. Ф. відкрито спадкову справу № 7/2017.

Спадкоємцями його майна є позивачі по справі - дружина і донька та відповідачі - сини.

Сторони по справі отримали свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 на 1/4 частку кожний на земельну ділянку за номером 1-В, загальною площею 0,1500 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :17:044:0021, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК №046695 від 31.03.1997.

Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленим станом на 22.02.2018, на вказаній земельній ділянці розташовані самочинно збудовані: житловий будинок літер А-3, загальною площею 182,5 кв.м, цокольний поверх літер "Ацок", загальною площею 84,5 кв.м - разом по житловому будинку літер А-3, загальна площа 267 кв.м, житлова площа 95,4 кв.м; магазин літер Б1, загальною площею 32 кв.м; магазин літер Б2, загальною площею 17,6 кв.м; сарай літер В площею забудови 95 кв.м; сарай літер Г площею забудови 108,4 кв.м; сарай літер Е площею забудови 5,6 кв.м. Крім того на ділянці побудовані навіс літер Д, вбиральня літер И, огорожа № 6.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №125-008 від 07.03.2019 вартість будівельних робіт і матеріалів, які були виконані і використані під час будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 в нині чинних цінах з урахуванням зносу на будівельні матеріали, які мають значний фізичний знос від 25% до 50% становить 1 539 553 грн, у т.ч. вартість будівельних матеріалів - 890 861,49 грн, в тому числі: житловий будинок літер А-3 - 301 192,42 грн, магазин-пекарня літер Б2, Б1, Б2 - 394 710,44 грн, сарай літ. В - 30 439,92 грн, сарай літ. Г - 57 195,50 грн, навіс літ. Д - 4800,28 грн, сарай літ. Е - 19 421, 13 грн, вбиральня літер И - 6968,34 грн, огорожа та замощення № 6 - 76 133,43 грн. Вартість будівельних робіт становить 648 691,51 грн.

Згідно з висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи №125-008/1 від 27.05.2020 на час дослідження будівля магазину-пекарні літер Б-2 складається з цокольного, першого, другого і мансардного поверхів, тобто всього з 4 поверхів. До цокольного поверху в лівій боковій частині прибудовано приміщення магазину-кафе №2-1. Вартість будівельних матеріалів, які були використані під час будівництва другого та мансардного поверхів магазину-пекарні становить 114 506,83 грн, магазину-кафе №2-1 - 37 577,30 грн, підпірної стіни - 54 038,03 грн.

При розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанції відповідачі визнали, що другий та мансардний поверхи пекарні літ. Б-2, магазин-кафе № 2-1, прибудований до цокольного поверху пекарні літ. Б-2, кам`яна підпірна стіна, розташована між будівлями сараю літ. Г та сараю літ. В, навіс літ. Д, сарай літ. Е, вбиральня літ. И були побудовані під час шлюбу їх батька з позивачем ОСОБА_1 . Проте, наполягали на тому, що вони також приймали участь у будівництві вказаних приміщень, а тому мають право на частку у них.

Згідно з нормами статей 12, 81, 82, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції у оскаржуваній частині рішення правильно встановив характер правовідносин, у мотивувальній частині рішення зазначив відповідні норми цивільного та сімейного законодавства, навів їх зміст, дав оцінку наданим сторонами доказам.

Апеляційний суд, погоджуючись з цими висновками суду першої інстанції, вважає недоцільним повторне наведення обґрунтувань на спростування доводів апеляційної скарги, які вже були оцінені судом. Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що хоча пункт перший статті 6 Конвенції і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. Відхиляючи скаргу, апеляційний суд, має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення ЄСПЛ від 21 січня 1999 року у справі «Гарсіа Руїз проти Іспанії»).

Якщо будівництво вказаних у рішенні суду споруд здійснювалося подружжям ОСОБА_6 та ОСОБА_1 в період шлюбу, то воно є їх спільною сумісною власністю. Інші особи, які приймали участь у будівництві споруд не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати відшкодування своїх затрат на будівництво, якщо допомогу забудовнику вони надавали не безоплатно.

Відповідачем ОСОБА_7 не було представлено суду доказів та обґрунтувань, які б свідчили про наявність підстав для ухвалення іншого за змістом рішення.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду в оскаржуваній частині, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді І. В. Лівінський

С. Ю. Колосовський

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2020 року.