Справа № 243/8859/20
Провадження № 2/243/2693/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі судді Проніна С.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, та стягнення моральної і матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

В провадження Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла вищевказана позовна заява ОСОБА_1 , у якій позивач просить суд визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане ОСОБА_2 , та стягнути на його користь з відповідача моральну та матеріальну шкоду у сумі 888 888 грн.

До вказаного позову ОСОБА_1 було долучено заяву про забезпечення позову, у якій позивач просить суд взяти під арешт квартиру АДРЕСА_1 , а також банківські рахунки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки, на його думку, на ці рахунки зараховувались грошові кошти його матері ОСОБА_4 .

Суд, дослідивши наведені заяву про забезпечення позову, а також позовну заяву з долученими до неї документами, встановив наступне.

Пунктом другим частини першої статті 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити повне ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) заявника, його місце проживання чи перебування, поштові індекси, реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності.

В той же час, ОСОБА_1 у своїй заяві про забезпечення позову не зазначає ані свого реєстраційного номеру облікової картки платника податків, ані номера і серії свого паспорта.

Крім того, за приписами п.п. 3, 4 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Разом з тим, ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову не лише не обґрунтовує необхідності застосування задля забезпечення його позову обраного ним заходу забезпечення позову, а і взагалі жодним чином не обґрунтовує необхідність забезпечення його позову. До того ж, визначений ним захід забезпечення позову діючим законодавством України не передбачений, адже відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов можна забезпечити не шляхом взяття майна під арешт, а шляхом накладення арешту на відповідне майно.

Поряд з цим, пунктами п`ятим, шостим та сьомим частини першої статті 151 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову повинна містити ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Натомість заява ОСОБА_1 про забезпечення позову відповідних відомостей не містить.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Проте позивачем в порушення вищенаведених вимог цивільного процесуального законодавства відповідні документи суду не надані. Що стосується клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору, адже він відбуває покарання у виді позбавлення волі та не має, в зв`язку з цим, грошових коштів, то суд не знаходить підстав для його задоволення, оскільки частиною першою статті 8

Закону України «Про судовий збір» визначено вичерпний перелік підстав, за яких позивача може бути звільнено від сплати судового збору, жодна з яких, у свою чергу, ОСОБА_1 не підтверджена, а відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, а також особи, взяті під варту, лише у справах, пов`язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору.

Наведене дає суду підстави для висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не відповідає вимогам статті 151 ЦПК України.

Частиною десятою статті 153 ЦПК України закріплено правило, за яким суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Отже приймаючи до уваги вищевикладене, суд доходить переконання про необхідність повернення заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 .

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 1-18, 149-153, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, та стягнення моральної і матеріальної шкоди повернути заявнику.

Роз`яснити заявку, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню заявника до суду з такою заявою після усунення умов, що стали причиною її повернення.

Ухвала може бути оскаржена в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду С.Г. Пронін