441/2229/19 2/441/288/2020
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2020 року Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Українець П.Ф.

за участі секретаря Подібки Д.В.

розглянувши відкрито у залі судового засідання у м. Городок Львівської обл. справу за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до Речичанської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл., треті особи - Городоцька РДА Львівської обл., ГУ Держгеокадастру у Львівській обл. про визнання недійсним державного акту та визнання права на земельну частку (пай),

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 13.12.2019р. звернулись з позовом до Речичанської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл.,просили визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю ІV-ЛВ № 046902 виданий на ім`я ОСОБА_3 на підставі розпорядження голови Городоцької РДА № 68 від 12.02.2002р. і скасувати запис про його реєстрацію, визнати за ними право на 1/2 частини земельної частки (паю) площею 1,52 ум. кад.га, що належало ОСОБА_4 на підставі сертифікату ЛВ № 147423, виданого 26.03.1997р., за кожним, в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , після його смерті спадщину прийняла дружина ОСОБА_6 , а після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 останньої - її донька ОСОБА_5 , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що після смерті останньої відкрилась спадщина на належне їй майно, вони звернулися до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 1,2395 га, оскільки державний акт на право власності на таку виданий після смерті спадкодавця. В інший спосіб, як звернутись до суду, вони оформити спадщину не можуть, просили позов задовольнити.

В судове засідання позивачі не з`явились, 21.02.2020р. їх представник ОСОБА_7 подала заяву, у якій позов підтримала, просила про розгляд справи у її відсутності (а.с. 61).

Представник Речичанської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. в судове засідання не з`явився, 23.01.2020р. сільський голова подав лист, не заперечує щодо задоволення позову, просив про розгляд справи за відсутності їх представництва (а.с. 59).

Треті особи в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов.

Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Так, згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р., у разі відкриття спадщини до 01.01.2004р. до відносин спадкування застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР (ЦК УРСР).

Відповідно до положень ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР від 18.07.1963р., спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За вимогами ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Прийняття спадщини позивачами після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 регулюється нормами ЦК України в ред. 2004р.

Згідно норм гл. 84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

За вимогами ст.ст. 328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону.

Відповідно до ст. 373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч дарування, прийняття спадщини, тощо.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , із довідки Речичанської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. № 355 від 13.09.2019р. (а.с. 19, 46) убачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що він до смерті проживав та був зареєстрований на АДРЕСА_1 , що разом із ним проживала та була зареєстрована дружина ОСОБА_6 , а отже остання прийняла спадщину після смерті спадкодавця.

ОСОБА_6 , як видно із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.20), померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В порядку ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла її донька ОСОБА_5 , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

19.10.2012р. ОСОБА_5 склала заповіт, що посвідчений секретарем Речичанської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. та зареєстрований в реєстрі за № 41, за яким все своє майно в рівних частинах заповіла ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (а.с.23).

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_3 (а.с.18) ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , що видно із копій свідоцтва про народження та одруження (а.с. 12-13, 15) є дітьми спадкодавця ОСОБА_5 .

Із змісту позову, із копій: свідоцтва про право на спадщину за заповітом, витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі за № 46721512 від 10.02.2017р. та листа державного нотаріуса Сьомої львівської державної нотаріальної контори Павлишин О.П. № 981/01-14 від 22.10.2019р. (а.с. 25) убачається, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися в нотконтору для прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , що нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 1,2395 га відмовила, оскільки державний акт про право власності на таку виданий ОСОБА_3 після його смерті.

Згідно витягу з книги реєстрації сертифікатів на середню земельну частку (пай) Речичанської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл., за ОСОБА_4 значиться сертифікат ЛВ 147423 виданий 26.03.1997р. та зареєстрований за № 15, згідно якого йому належало право на земельну частку (пай) площею 1,52 ум.кад.га на території Речичанської сільської ради (а.с. 22).

Згідно зі ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку.

Із копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ № 046902 від 12.02.2002р. (а.с. 23) убачається, що ОСОБА_3 набув право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2395 га на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації Ради народних депутатів від 12.02.2002р. № 68, тобто через два роки після його смерті.

Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 Постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 Цивільного Кодексу України, статті 15 Цивільного процесуального Кодексу України (2004 року), статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце в разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішенням чи угодам. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Оскільки державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ № 046902 на ім`я ОСОБА_3 виданий 12.02.2002р. на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації від 12.02.2002р. № 68, тобто через два роки після смерті ОСОБА_4 , а отже в порушення вимог закону, суд приходить до висновку про визнання недійсним вищеозначеного державного акту та скасування запиту про його реєстрацію.

Разом з тим, ураховуючи фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 при житті набув право на середню земельну частку (пай) площею 1,52 ум.кад.га на території Речичанської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл., що посвідчене сертифікатом на середню земельну частку (пай) серія ЛВ 147423 від 26.03.1997р., а отже, таке право є об`єктом прав та обов`язків, що входять до складу спадщини, що після смерті останнього спадщину прийняла його дружина ОСОБА_6 , а після смерті останньої таку прийняла її донька ОСОБА_5 , що позивачі прийняли спадщину після смерті матері, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно не встановлено, тому за ними слід визнати право власності на вищеозначену земельну частку (пай).

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ № 046902, виданий 12.02.2002р. ОСОБА_3 на підставі розпорядження голови Городоцької РДА № 68 від 12.02.2002р. і зареєстрований у книзі записів державних актів за № 582 та скасувати запис про його реєстрацію.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , за кожним, право на 1/2 частину земельної частки (паю) площею 1,52 ум.кад.га, що на території Речичанської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл., що належало ОСОБА_4 на підставі сертифікату серія ЛВ № 147423 від 26.03.1997р.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Городоцький районний суд Львівської обл. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 03.04.2020.

Суддя Українець П.Ф.