Провадження № 22-ц/4808/552/20
Головуючий у 1 інстанції Юсип І. М.
Суддя-доповідач Максюта
У Х В А Л А

31 березня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Максюти І.О.

суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й.,

розглянувши заяву судді Василишин Л.В. про самовідвід по справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16 травня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, витрат на проїзд та судового збору, за нововиявленими обставинами, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду, постановлену у складі судді Юсип І.М. 20 лютого 2020 року в м. Галич,

в с т а н о в и в:

17 березня 2020 року в порядку автоматизованого розподілу судді Максюті І.О., як судді-доповідачу, передано справу №344/12331/15-ц, провадження №22-ц/4808/552/20, за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16 травня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, витрат на проїзд та судового збору, за нововиявленими обставинами, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду від 20 лютого 2020 року.

Протоколом автоматизованого розподілу визначено склад суду: Максюта І.О., Василишин Л.В., Матківський Р.Й.

Суддя Василишин Л.В. подала заяву про самовідвід, мотивуючи тим, що в силу п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України не може брати участь у розгляді цієї справи, оскільки була відповідачем у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського апеляційного суду та суддів про стягнення шкоди.

Встановлено, що в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала справа №826/17205/18 за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Бойчука Олександра Володимировича, Апеляційного суду Івано-Франківської області, судді Апеляційного суду Івано-Франківської області Фединяка Василя Дмитровича, судді Апеляційного суду Івано-Франківської області Бойчука Ігоря Васильовича, судді Апеляційного суду Івано-Франківської області Ясеновенко Людмили Василівни, судді Апеляційного суду Івано-Франківської області Василишин Лілії Василівни, судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Пастернак Ірини Андріївни, судді Апеляційного суду Івано-Франківської області Томин Олександри Олексіївни, судді Апеляційного суду Івано-Франківської області Пнівчук Оксани Василівни, слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Островського Любомира Євгеновича, судді Апеляційного суду Івано-Франківської області Повзла Володимира Васильовича, Верховного Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України, Державної казначейської служби України, треті особи: Уповноважений Верховної ради України з прав людини, Вища рада правосуддя, про визнання дій протиправними, стягнення шкоди.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.11.2018 року дану позовну заяву повернуто позивачу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2019 року ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.11.2018 року залишено без змін.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з, зокрема, об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (іншими словами чи не викликала поведінка судді об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача) («Fey проти Австрії», рішення від 24 лютого 1993 року, Series A №255, пп. 28 та 30, «Wettstein проти Швейцарії», №33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, встановлено, що суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

На підставі викладеного та з метою недопущення сумніву сторін у справі в об`єктивності та неупередженості судді у розгляді даної справи та забезпечення довіри учасників справи до судових рішень, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви судді Василишин Л.В. про самовідвід у даній справі.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 41 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву судді Василишин Лілії Василівни про самовідвід задовольнити.

Справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16 травня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, витрат на проїзд та судового збору, за нововиявленими обставинами, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду від 20 лютого 2020 рокупередати для повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.О.Максюта

Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський