Постанова

Іменем України

12 червня 2020 року

м. Київ

справа № 396/316/18

провадження № 61-45555св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Грушицького А. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру

у Кіровоградській області на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2018 року у складі судді Шепетька В. І. та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 вересня

2018 року у складі колегії суддів: Авраменко Т. М., Суровицької Л. В., Черненка В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»

(далі - Закон України № 460-IX) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області) про визнання неправомірною відмови у поновленні договору, визнання договору оренди землі поновленим та визнання укладеною додаткової угоди.

Позовна заява мотивована тим, що між Новоукраїнською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 укладений договір оренди земельної ділянки площею 30,9550 га, яка розташована на території Лісківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, строком на 10 років, який зареєстровано у Кіровоградській регіональній філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті із земельних ресурсів України» (далі - Кіровоградській РФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 29 січня 2008 року за № 11.

Земельна ділянка передана позивачу згідно з актом приймання-передачі від 29 січня 2007 року. Протягом строку дії договору ОСОБА_1 свої зобов`язання виконував належним чином, орендна плата сплачувалась своєчасно та у повному обсязі.

28 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області з листом-повідомленням про намір поновити договір оренди, до якого додав два проекти додаткової угоди, в одній із яких було запропоновано поновити договір оренди на 10 років зі сплатою орендної плати у розмірі 10 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, а в другій - поновити договір оренди на той самий строк і на тих самих умовах. Вказаний лист відповідач отримав 28 грудня 2017 року, однак жодного заперечення на запропоновані ним умови у місячний строк не надав, інші умови не запропонував, будь-яке рішення у формі наказу не прийняв.

Отже, позивач продовжував використовувати земельну ділянку та сплачувати за неї орендну плату, земельна ділянка після закінчення строку дії договору відповідачу не поверталась.

12 лютого 2018 року ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області листом повідомило позивача, що ним прийнято рішення щодо заперечення у поновленні договору, оскільки істотні умови договору не узгоджувались.

Посилаючись на те, що вказане заперечення у поновленні договору без відповідного мотивування є протиправним, ОСОБА_1 просив суд визнати протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, викладену в листі-повідомленні від 12 лютого 2018 року у поновленні договору оренди землі; визнати поновленим договір оренди землі, укладений між Новоукраїнською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 ; визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі в редакції додаткової угоди до договору оренди землі від 29 січня 2008 року.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області

від 02 квітня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано поновленим договір оренди землі, укладений між Новоукраїнською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та

ОСОБА_1 , зареєстрований у Кіровоградській РФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» у Новоукраїнському районі 29 січня 2008 року

за № 11.

Визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди землі, укладеного між Новоукраїнською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та ОСОБА_1 , зареєстрованого у Кіровоградській РФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» у Новоукраїнському районі 29 січня

2008 року за № 11, щодо земельної ділянки площею 30,9550 га, яка знаходиться на території Лісківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області в редакції додаткової угоди до договору оренди землі від 29 січня 2008 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 26 червня 2018 року визнано протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, яка викладена у листі-повідомленні від 12 лютого 2018 року у поновленні договору оренди землі.

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 вересня

2018 року рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2018 року залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що право оренди позивача не визнається відповідачем, останній ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, тому позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що лист-повідомлення від 12 лютого 2018 року є запереченням відповідача у поновленні договору оренди, який направлено в межах місячного строку після закінчення строку дії договору оренди землі і не є відповіддю позивача щодо укладення додаткових угод про поновлення договору оренди. Право на укладення додаткової угоди за частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виникає автоматично зі спливом місячного строку оренди за умови, що орендар не ініціював зміни, а орендодавець не направив заперечень в місячний строк після закінчення строку дії договору.

Доводи інших учасників справи

У березні 2019 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними

і обґрунтованими, всі висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що між Новоукраїнською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та ОСОБА_1 укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого останній отримав в оренду земельну ділянку площею 30,9550 га ріллі земель резервного фонду державної власності, розташованої на території Лісківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. Договір оренди укладається терміном на 10 років, з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектом землеустрою. По закінченню терміну дії договору орендар при однакових умовах має переважне право на поновлення договору на новий термін.

Даний договір зареєстровано у Кіровоградській РФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» у Новоукраїнському районі 29 січня 2008 року

за № 11.

Відповідно до акта приймання-передачі земельної ділянки від 29 січня

2007 року на підставі договору оренди земельної ділянки, укладеного між Новоукраїнською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та ОСОБА_1 останній прийняв в оренду земельну ділянку в розмірі 30,9550 га ріллі.

У 2011 році між Новоукраїнською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 укладено угоду про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок, відповідно до якої внесено зміни в розділ III «Орендна плата».

Дану угоду зареєстровано у Кіровоградській РФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» у Новоукраїнському районі 08 квітня 2011 року

за № 1206.

28 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області з листом та додатковою угодою про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк. Крім того, у вказаному листі позивачем було запропоновано відповідачу надіслати письмові пропозиції з метою завчасного узгодження всіх істотних умов договору оренди землі. Вказаний лист з примірником додаткових угод відповідачем отримано 28 грудня

2017 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції на вказаному листі.

28 грудня 2017 року ОСОБА_1 направив ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області пропозиції укласти відповідну додаткову угоду та направив їх проекти, на які відповідач у місячний строк відповіді не надав.

12 лютого 2018 року ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області листом повідомило ОСОБА_1 про прийняте рішення щодо заперечення у поновленні договору, оскільки істотні умови договору оренди не узгоджувались.

Відповідно до довідки Лісківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 28 лютого 2018 року № 64, 29 січня 2008 року між ОСОБА_1 та Новоукраїнською районною державною адміністрацією Новоукраїнського району Кіровоградської області укладений договір оренди землі загальною площею 30,9550 га, яка знаходиться на території Лісківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, строком на 10 років. Договір зареєстрований у Кіровоградській РФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» у Новоукраїнському районі 29 січня 2008 року за № 11. Протягом дії вказаного договору оренди землі ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором виконував належним чином, орендна плата сплачувалась своєчасно та у повному обсязі, заборгованість з її сплати відсутня. На даний час ОСОБА_1 продовжує користуватися вказаною земельною ділянкою.

Згідно з платіжним дорученням від 27 лютого 2018 року № 306 ОСОБА_1 сплатив орендну плату за лютий 2018 рік на суму 1 813 грн.

Відповідно до довідки Новоукраїнської об`єднаної державної податкової інспекції від 19 лютого 2018 року ОСОБА_1 станом на 13 лютого 2018 року немає заборгованості зі сплати податків, зборів, платежів, у тому числі, з орендної плати за землю.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України (тут і далі - у редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 460-IX) визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною третьою статті 406 ЦПК України визначено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент вчинення спірних правовідносин) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі статями 626, 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 777 ЦК України передбачено, що наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом

Згідно з частинами першою-п`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 як на підставу своїх вимог посилався на те, що він звернувся до відповідача з листом-повідомленням про намір поновити договір оренди, до якого додав два проекти додаткової угоди. Проте, жодного заперечення на запропоновані ним умови у місячний строк не надав, інші умови не запропонував, будь-яке рішення у формі наказу не прийняв. І лише 12 лютого 2018 року ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області листом повідомило позивача про заперечення проти поновлення договору, оскільки істотні умови договору не узгоджувались.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що до закінчення строку договору оренди земельної ділянки від 29 січня 2008 року, а саме до 29 січня 2018 року відповідач про своє небажання продовжувати договір на новий строк з обґрунтуванням причин належним чином орендаря ОСОБА_1 не повідомив. При цьому суди врахували, що орендар до закінчення строку спірного договору оренди виявив бажання поновити договір оренди, про що повідомив ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Вказані висновки судів є обґрунтованими та підтверджені належними та достатніми доказами.

Разом з тим, суд першої інстанції при вирішенні спору помилково послався на норму частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», якою визначено, що разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Вказаною нормою права визначено порядок поновлення договору оренди за інших обставин, ніж встановлені в справі, яка переглядається Верховним Судом.

Разом з тим, вказане помилкове визначення норми права, якою регулюються спірні правовідносини, не призвело до ухвалення неправильного по суті судового рішення та неповного встановлення фактичних обставин.

При цьому, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав у справі для задоволення позовних вимог на підставі частини п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі», якою визначено порядок розгляду орендодавцем надісланого орендарем листа-повідомлення з проектом додаткової угоди, а також визначено обов`язок прийняти рішення про поновлення договору, у разі відсутності заперечень, або за наявності заперечень, направити орендарю лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» визначено як умови та підстави поновлення договору оренди землі, так і обов`язок сторін укласти додаткову угоду до договору оренди землі про його поновлення.

Згідно з частинами восьмою та одинадцятоюстатті 33 Закону України «Про оренду землі» додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

При цьому, право особи на звернення до суду для внесення змін у договір (чи його розірвання) у передбаченому законом випадку відповідає статті 16 Цивільного кодексу України, способам, передбаченим нею (зміна чи припинення правовідношення), та не може ставитися в залежність від поінформованості про позицію іншої сторони чи волевиявлення іншої сторони (вказаний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2019 року у справі № 914/2649/17 (провадження № 12-216гс18)).

Отже, слід визнати правильними висновки судів попередніх інстанцій стосовно того, що права позивача як землекористувача підлягають захисту у відповідності до спеціальних норм земельного законодавства.

Встановивши, що відповідач визначених частиною п`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» активних дій щодо висловлення заперечення або згоди щодо продовження договору оренди протягом одного місяця (до 28 січня 2018 року включно) з дня отримання листа від позивача з повідомленням про намір укласти договір оренди землі на новий строк, апеляційний суд обґрунтовано погодився із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та правильно залишив рішення місцевого суду без змін.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суди встановили, що позивач належно виконував умови договору, до закінчення строку дії договору оренди повідомив відповідача про намір поновити договір оренди, продовжив користуватися земельною ділянкою (об`єктом оренди) на визначених договором умовах, відповідач був обізнаний щодо цих обставин, але протягом одного місяця після отримання листа позивача не направив останньому лист-повідомлення з запереченнями проти його поновлення, іншим особам в оренду земельну ділянку не передав.

Переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18).

Враховуючи вищевказані обставини, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи касаційної скарги про направлення листа-повідомлення 12 лютого 2018 року щодо заперечень у поновленні вказаного договору, колегія суддів відхиляє, оскільки цей лист направлено по закінченню місячного строку для надання відповіді на звернення позивача. Разом з тим, зі змісту листа вбачається, що він направлявся як заперечення проти поновлення договору оренди в місячний строк після закінчення договору оренди, а не як відповідь на пропозицію поновити договір оренди до закінчення строку договору оренди.

При цьому у справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Враховуючи вищевикладене, не можуть братися до уваги доводи відповідача, що він вчасно повідомив орендаря про заперечення проти поновлення договору оренди, оскільки орендодавець, який є державним органом, не вчинив протягом строку встановленого частиною п`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» дій щодо повідомлення позивачу про заперечення проти поновлення спірного договору оренди землі. При цьому суд касаційної інстанції не може взяти до уваги посилання скаржника на лист ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 18 січня 2018 року, в якому відповідач фактично заперечив проти поновлення договору та запропонував позивачу надати відповідну інформацію щодо земельної ділянки, оскільки вказаний доказ відсутній в матеріалах справи, тому відповідно до вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Крім того, не є обґрунтованими доводи касаційної скарги про те, що позивач не надав належного проекту додаткової угоди до закінчення строку дії договору оренди, оскільки в матеріалах справи відсутні докази направлення ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області протягом одного місяця заперечень проти наданих ОСОБА_1 28 грудня 2017 року проектів додаткової угоди № 1 та 2 (а.с. 21).

Також не можуть бути взяті до уваги доводи скаржника, наведені в касаційній скарзі про те, що позивач не довів свого порушеного права та підстав для звернення із позовом відповідно до норм частин першої - п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки наявність обставин порушення переважного права позивача на поновлення договору оренди встановлена належними доказами, наявними в матеріалах справи, а право на оскарження в суді відмови, а також наявного зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі визначено статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Наведенні в касаційній скарзі доводи Верховним Судом відхиляються, оскільки судами попередніх інстанцій правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області

від 02 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька А. І. Грушицький