Номер провадження: 22-ц/813/3203/20
Головуючий у першій інстанції Донцов Д. Ю.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» про захист прав споживачів, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Донцова Д.Ю. 11 листопада 2019 року у м. Одеса, -

встановила:

У червні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з даним позовом, та просили суд стягнути з ТОВ «Нова пошта» на їх користь 27 000,00 грн. в якості упущеної вигоди, та 10 000,00 грн. в якості моральної шкоди, завданої внаслідок псування ділової репутації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 квітня 2019 року ОСОБА_2 , через ТОВ «Нова пошта», було зроблено відправлення на ім`я ОСОБА_1 , а саме - відправлено оригінали документів, що належали особі, яка уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом Сластніковою Г.О. Разом з тим, працівниками відділення ТОВ «Нова пошта» №25 в м. Одесі відправлення було видано третій особі, а не зазначеному в накладній отримувачу, внаслідок чого оригінали документів втрачено, а позивачі зазнали збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі передбаченого договором про надання правової допомоги гонорару адвоката в сумі 27 000,00 грн., а діловій репутації позивачів нанесено шкоди, яку останні оцінюють в розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянтів, ухваленням рішення суд не забезпечив право споживачів на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок неналежного надання послуги, чим порушив права апелянтів.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 було здійснено відправлення на ім`я ОСОБА_1 , скориставшись послугами ТОВ «Нова пошта», яке було відправлено з відділення в смт. Марківка Луганської області до відділення №25 за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, буд. 45 (номер відправлення: 7898 ), яке було видано представниками відділення 15 квітня 2019 року о 11:19 год.

Разом з тим, як встановлено судом, 15 квітня 2019 року ОСОБА_1 відправлення не отримувала, а коли звернулась до відділення ТОВ «Нова пошта» 25 квітня 2019 року, то їй стало відомо, що відправлення вже видано невстановленій особі.

25 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Нова пошта» із заявою про виплату компенсації у зв`язку із видачею відправлення третій особі в розмірі 27 000,00 грн.

Окрім цього, за вказаною подією, 08 травня 2019 року ОСОБА_1 було подано до Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області заяву про вчинення кримінального правопорушення. З довідки про результати розгляду матеріалів за зверненням ОСОБА_1 від 04 червня 2019 року, складеної лейтенантом поліції оперуповноваженим Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області Рябцовим О.О. вбачається, що в ході роботи з вказаним зверненням не вдалось встановити особу, якій було видано відправлення.

Згідно ч. 1,2 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

На виконання зазначених вимог законодавства ТОВ «Нова пошта» затверджено Умови надання послуг, згідно п. 11.4.2 яких встановлено, що без документів, що підтверджують особу Одержувача, дозволяється видавати відправлення в таких випадках: якщо оголошена вартість відправлення становить менше ніж 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень та за одночасного виконання таких умов: Одержувач може назвати номер експрес-накладної; Одержувач може назвати СМС-код, який був надісланий на номер телефону, що зазначений в полі експрес-накладної «Телефон» у блоці «Одержувач».

Разом з тим, відповідачем не доведено виконання вимог Умов надання послуг в частині ідентифікації особи одержувача, що виявилось у видачі відправлення третій особі.

Частиною першою статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1,2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Таким чином, законодавством встановлено відповідальність перевізника за втрату вантажу у вигляді відшкодування розміру фактичної шкоди, завданої внаслідок порушення зобов`язання.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

В свою чергу, позивачами заявлено вимогу про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі передбаченого договором про надання правової допомоги гонорару адвоката в сумі 27 000,00 грн. При цьому, позивач зазначив, що на її адресу було відправлено оригінали документів ОСОБА_3 , яка уклала з ОСОБА_1 договір про надання правової допомоги від 07 березня 2019 року. Обґрунтовуючи розмір збитків, позивач зазначила, що розмір гонорару адвоката, передбачений вказаним договором у розмірі 27 000,00 грн., і є упущеною вигодою, оскільки позивач отримала б зазначені кошти, якби відправлення не було втрачено з вини відповідача.

Разом з тим, на підтвердження наявності упущеної вигоди позивачем не надано до суду першої та апеляційної інстанцій доказів направлення ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 саме оригіналів документів, їх переліку та доказів належності вказаних документів ОСОБА_3 , відсутні також докази про розірвання договору про надання правової допомоги, сплати гонорару за договором, та вимоги про повернення цих грошових коштів.

Окрім цього, частинами другою, четвертою статті 623 ЦК України встановлено, що розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Із аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані у разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержання доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отриманні при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до вірного висновку про недоведеність вимог позивача щодо наявності упущеної вигоди в розмірі 27 000,00 грн., тоді як доказування в цій частині є процесуальним обов`язком позивача.

Відмовляючи в задоволенні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, суд виходив з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 9, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Крім цього, згідно п. 5 Постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як вірно вказано у рішенні суду, наявність моральної шкоди позивачі обґрунтовують псуванням ділової репутації адвоката у зв`язку із втратою оригіналів документів. Разом з тим, суд обгрунтовано визнав недоведеними жодними належними та достатніми доказами посилання позивачів щодо наявності псування їх ділової репутації, та завданих у зв`язку із цим моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а також причинного зв`язку між діями відповідача та завданою, на думку позивачів, моральною шкодою.

Враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність позовних вимог, що стало підставою для відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання у апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те, що суд не забезпечив право споживачів на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок неналежного надання послуги, чим порушив права апелянтів. Так, суд першої інстанції вірно вважав встановленим той факт, що відповідачем було порушено Умови надання послуг в частині ідентифікації особи одержувача, що виявилось у видачі відправлення третій особі, однак, позивачами не надано судам першої та апеляційної інстанцій належних доказів щодо наявності упущеної вигоди, не обгрунтовано заявлений розмір такої вигоди, а також не доведено спричинення моральної шкоди, завданої внаслідок псування ділової репутації

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2019 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 березня 2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе