У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.06.2020 Справа №607/15692/19

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ромазан В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про відшкодування шкоди, визнання протиправним розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також заборону вчиняти дії ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд в порядку цивільного судочинства із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про відшкодування шкоди, визнання протиправним розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також заборону вчиняти дії, у якому просить стягнути із відповідачів солідарно на користь позивача збитки у розмірі 920 гривень, а також моральну шкоду у розмірі 375 гривень; визнати протиправним розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 у листі від 10.03.2017 року щодо витребування військовими комісарами ОРМВК заяв в учасників бойових дій на отримання ними разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»; заборонити ІНФОРМАЦІЯ_3 видавати розпорядження щодо витребування військовими комісарами ОРМВК заяв в учасників бойових дій на отримання ними разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» без законних підстав.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 05 липня 2019 року у відкритті провадження у даній справі, відмовлено, роз`яснено позивачу право на його звернення до суду із вказаними позовними вимогами у порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Великої палати Верховного Суду від 28 квітня 2020 року, ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 15 серпня 2019 року скасовано в частині вимоги про відшкодування моральної шкоди, а справу в цій частині направлено до тернопільського міськрайонного суду для продовження розгляду. Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 15 серпня 2019 року щодо вимоги заборонити Те5рнопільському обласному комісаріату вчиняти дії змінено у мотивувальних частинах, виклавши їх у редакції цієї постанови.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05 червня 2020 року, дану цивільну справу розподілено для розгляду судді Ромазану В.В.
Вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку про наявність підстав для самовідводу головуючого судді.
Відповідно до вимог пункту 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші (відмінні від тих, котрі визначені у пунктах 1-4 ч. 1 ст. 36 ЦПК України) обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Згідно з вимогами частини 1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37, і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
Положеннями ст. 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.
Відповідно до вимог частини 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Положеннями пункту 1 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини та основних свобод» встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до вимог статті 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.
У пункті 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.
Згідно з пункту 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Враховуючи вищенаведене, з метою недопущення сумніву сторони у справі в об`єктивності та неупередженості здійснення правосуддя, забезпечення довіри позивача до суду та судових рішень, суддя вважає за необхідне заявити самовідвід.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 36-40 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Прийняти самовідвід судді Ромазана В.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про відшкодування шкоди, визнання протиправним розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також заборону вчиняти дії.
Справу передати в канцелярію суду для повторного розподілу в порядку статті 33 Цивільного процесуального кодексу України.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан