_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3071/20
УХВАЛА

02.11.2020 року м. Одеса

Cуддя Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В., розглянувши заяву представника відповідача ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» про відвід судді у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Пароходна, 28) про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати.

Надалі, представник відповідача надав заяву про відвід судді Салтан Л.В., оскільки не згодний з прийнятими ухвалами суду; не направлено скан-копії матеріалів справи на електронну адресу відповідача.

Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу визначено ст. 40 ЦПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що обставини, які на думку заявника викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді, зводяться виключно до незгоди з процесуальними рішеннями судді та не свідчать про наявність підстав для відводу судді.

Суд вважає, що доводи представника відповідача фактично зводяться з незгодою з процесуальними рішеннями судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Слід зазначити, що направлення скан-копії матеріалів справи не передбачений законом. При цьому, сторони мають право знайомитися з матеріалами справи у приміщенні Київського районного суду м. Одеси.

Щодо розумності строків розгляду справи, слід зазначити, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2020 року витребувано з ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» належним чином завірений штатний розклад з вакантними посадами, включаючи новостворені у період з 25 квітня 2020 року. Зазначену ухвалу суду представник відповідача отримав 31 серпня 2020 року та до цього часу представник відповідача не виконав зазначену ухвалу суду.

Також, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2020 року витребувано з ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» довідку про заробітну плату ОСОБА_1 ; належним чином завірену копію наказу про відпустку та/або наказ про компенсацію невикористаної відпустки за період трудових відносин ОСОБА_1 та ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство»; довідку про заборгованість з виплати за невикористану відпустку ОСОБА_1 , розрахунок грошової компенсації за невикористану відпустку за весь період його роботи у ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство». До цього часу зазначена ухвала суду не виконана.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України», суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка була ратифікована Україною 17 липня 1997року, встановлено право на справедливий судовий розгляд.

У справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що об`єктивна неупередженість полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказує, що справедливими в розумінні ст.6 Конвенції може вважатися тільки такий суд, який діє незалежно від будь-яких обставин особистого (людського) чи іншого плану, є безстороннім та безпристрасним, тобто, при абсолютній відсутності обставин, які можуть викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді в результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у її неупередженості при розгляді даної справи, з доводів заяви про відвід не вбачається.

Керуючись ст.ст. 36, 40 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заявлений представником відповідача ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» відвід головуючого - судді Салтан Л.В. визнати необґрунтованим.

Заяву передати до канцелярії Київського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Салтан Л.В.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали суду складений 02 листопада 2020 року.

Суддя Салтан Л. В.