Справа № 456/854/19
Провадження № 2/456/168/2020
РІШЕННЯ

іменем України

10 червня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді Гули Л. В. ,

з участю секретаря Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідачів 10734 грн. матеріальної шкоди, 1700 грн. моральної шкоди, завданої йому залиттям квартири, та судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідачі проживають поверхом вище у квартирі АДРЕСА_2 . Впродовж усього часу проживання за вказаною адресою (з 2001 року) відповідачі декілька разів заливали його квартиру, однак, виходячи з принципу добросусідства, до суду з позовом про відшкодування шкоди він не звертався. Востаннє затоплення його квартири відповідачами відбулося 13.02.2019, у зв`язку з чим він звернувся до ЖЕК № 4 з відповідною заявою. 15.02.2019 комісія ЖЕК № 4 обстежила його квартиру та виявила, що частина стелі відпала та просочується вода. При обстеженні квартири АДРЕСА_3 , власниками якої є відповідачі, було виявлено пошкодження труби мережі водовідведення, яка була самостійно встановлена ОСОБА_2 , у зв`язку з чим комісія рекомендувала відповідачам замінити пошкоджену трубу і ліквідувати наслідки затоплення. Згідно з кошторисним розрахунком вартості ремонту квартири АДРЕСА_1 вартість ремонту складає 9734 грн., оплата за виготовлення кошторисної документації становить 1000 грн. Крім цього, неправомірними діями відповідачів йому було завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна, яку він оцінює в 1700 грн. Відповідачі добровільно відшкодовувати завдану шкоду не бажають попри його неодноразові звернення, а тому він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні. Додатково зазначив, що у власній квартирі самостійно здійснював заміну чавунного каналізаційного стояка на пластиковий, при цьому ніяких дозвільних документів на здійснення відповідного переобладнання не отримував.

Представник позивача адвокат Журавльова Л.Ю. в судовому засіданні зазначила, що вина відповідачів у заподіянні шкоди підтверджена відповідним актом комісійного обстеження квартири позивача, затоплення якої відповідачами, які проживають поверхом вище, відбувалося неодноразово. Розмір завданої шкоди підтверджений відповідним кошторисом, а тому позовні вимоги підтримує в заявленому розмірі та наполягає на їх задоволенні.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позов заперечила в повному обсязі, пояснила, що позивач ОСОБА_1 у своїй квартирі АДРЕСА_4 самочинно переобладнав внутрішню квартирну каналізаційну мережу, замінивши стояк з чавунної труби на пластикову та змонтувавши її у зовнішній несучій стіні будинку з підключенням до мережі центрального міського водовідведення, що призвело до пошкодження чавунної каналізаційної труби в її квартирі АДРЕСА_3 , яку вона самовільно не встановлювала і не переобладнувала, а тому її вини та інших мешканців квартири АДРЕСА_2 в затопленні квартири позивача немає.

Представник відповідачки ОСОБА_3 адвокат Поліщук І.М. позовні вимоги заперечила та просила суд відмовити їх задоволенні, оскільки позивачем не доведено протиправність дій відповідачів, їх вини у спричиненні шкоди позивачу та наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та спричиненою шкодою.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали, тому суд вирішив розгляд справи по суті проводити за їх відсутності, оскільки неявка останніх не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача у межах заявлених позовних вимог, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, давши оцінку зібраним доказам, дійшов висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями договорів купівлі-продажу від 24.05.2001 /а.с. 27-28/.

Згідно з копією будинкової книги на вищевказану квартиру позивач має зареєстроване місце проживання у вказаному житлі. Крім ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 /а.с. 21-26/

Судом встановлено, що 13.02.2019 мало місце затоплення квартири позивача, у зв`язку з чим частина стелі у ванній кімнаті відпала, просочується вода, чим позивачу завдано майнової шкоди в розмірі 9734 грн., яка підтверджується відповідним кошторисним розрахунком вартості ремонту квартири по АДРЕСА_5 .

Поверхом вище над квартирою ОСОБА_1 розташована квартира АДРЕСА_2 , яка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 24.01.1997 /а.с. 70/.

Позивач вважає, що причиною залиття його квартири стало недбале ставлення відповідачів до комунікацій водопостачання та водовідведення (каналізації) у власній кватирі, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся в ЖЕК № 4 із заявою про проведення комісійного обстеження його квартири /а.с. 29/.

З довідки КП «УК «№ 4» від 17.09.2019 за № 400 встановлено, що саме КП «УК № 4» (колишній ЖЕК № 4) відповідно до укладеного між власниками квартир будинку та КП «УК «№ 4» договору від 11.09.2019 надає послуги з управління будинком АДРЕСА_6 а АДРЕСА_7 /.

Згідно з довідкою КП «Стрийводоканал» № 196/15 від 0-8.08.2019 каналізаційна та водопровідна мережа по вул. Грабовецька знаходиться на балансі КП «Стрийводоканал», а 12-ти квартирний житловий будинок по АДРЕСА_6 під`єднаний до центральних мереж водопроводу та каналізації, а квартиронаймачі даного будинку є абонентами підприємства /а.с. 146/.

Відповідно до технічних умов на підключення до зовнішніх мереж житлових будинків №№ 9а, АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 підключення водопроводу здійснено до наявного водопроводу Д-100 мм в зручних для мешканців місцях. В місцях врізки встановлено оглядові водопровідні колодязі з монтуванням водомірних вузлів. Підключення каналізації житлового будинку АДРЕСА_6 здійснено до існуючих колодязів № 4 та № 6 /а.с. 147/.

За результатом проведення обстеження 15.02.2019 комісією ЖЕК № 4 складено акт за фактом затоплення квартири АДРЕСА_10 ОСОБА_2 . При обстеженні АДРЕСА_11 АДРЕСА_4 виявлено, що частина стелі у ванній кімнаті відпала, просочується вода. Причиною залиття, що трапилось, зазначено пошкодження труби мережі водовідведення у квартирі АДРЕСА_3 даного будинку, яка самостійно встановлена власником ОСОБА_2 Рекомендовано власнику квартири АДРЕСА_2 замінити пошкоджену трубу та ліквідувати наслідки затоплення квартири АДРЕСА_4 вказаного АДРЕСА_12 .

Крім цього, своїм листом за № 92 від 19.02.2019 ЖЕК № 4 повідомила позивача, що причиною затоплення є несправна каналізаційна труба у ванній кімнаті, яку було встановлено самостійно власником квартири АДРЕСА_13 ОСОБА_2 /а.с. 31/

Згідно зі зведеним кошторисним розрахунком вартості об`єкта будівництва (ремонту квартири по АДРЕСА_5 ), здійсненого ПП «Ромтех проект», вартість відновлювального ремонту становить 9734 грн., оплата за виготовлення кошторисної документації складає 1000 грн. /а.с. 6-17/

Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Відтак юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду 11.12.2018 у справі № 759/4781/16-ц.

Слід зазначити, що вищевказана правова позиція підтверджена правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 13.11.2019 у справі №1316/304/11 та від 18.12.2019 у справі № 711/7670/16-ц, провадження № 61-23957св18.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, яка визначає критерії законності та обґрунтованості рішення, а також ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, суд враховує, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, як на підставу звернення до суду позивач ОСОБА_1 покликається на акт про залиття квартири АДРЕСА_1 від 15.02.2019, проведеного за його заявою за фактом затоплення квартирою АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_2 . Згідно із згаданим актом при обстеженні квартири АДРЕСА_4 виявлено, що частина стелі у ванній кімнаті відпала, просочується вода. Причиною залиття вказано пошкодження труби водовідведення у квартирі АДРЕСА_3 , яка самостійно була встановлена ОСОБА_2 Рекомендовано власнику квартири АДРЕСА_3 замінити пошкоджену трубу та ліквідувати наслідки затоплення квартири АДРЕСА_14 9 /а. АДРЕСА_15 /.

Відповідно до статті 179 ЖК Української РСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій), у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, який повинен встановлювати причини залиття, зокрема, чи залиття спричинено внаслідок несправності внутрішньобудинкових мереж водопостачання та водовідведення, та з`ясування питання, чи не було це наслідком недбалості осіб, мешканців квартир, або інші обставини, що могли спричинити залиття. Форма цього акту встановлена в додатку 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» також роз`яснено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. В акті повинно бути відображено характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода, висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Відмова від підпису складеного акту присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин).

Відтак факт залиття, характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідки мають бути зафіксовані актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі винної особи.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд звертає увагу на долучений до матеріалів справи позивачем акт про залиття від 15.02.2019. Зокрема, слід зазначити, що такий складено комісією у складі ОСОБА_9 - голова комісії, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - члени комісії, які провели огляд двох квартир АДРЕСА_16 та абстрактно визначили факт та причини залиття АДРЕСА_4 , не зазначивши в даному акті завдану матеріальну шкоду, висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття, причинно-наслідковий зв`язок між дією та наслідком. Крім того, даний акт складено за відсутності відповідачів, що встановлено та не спростовано в судовому засіданні, незважаючи на те, що огляд їх квартири було проведено.

Наведені обставини дають підстави суду дійти висновку, що акт від 15.02.2019 складений комісією ЖЕК № 4 з порушенням та не відповідає встановленій формі, затвердженій Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», а тому є неналежним доказом та судом до уваги братись не може.

При цьому, будучи наділеним процесуальним правом заявляти клопотання про призначення відповідних експертиз, покликаних встановити причини залиття, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача та його вину, позивач та його представник таким не скористалися.

Також суд критично оцінює кошторисний розрахунок вартості об`єкта будівництва (ремонту квартири по АДРЕСА_5 ), здійснений ПП «Ромтех проект», оскільки в такому вказано вартість відновлювального ремонту, проте при здійсненні такого враховано неіснуюче становище на момент затоплення, яке підлягало б відновленню, та комплекс заходів, передбачених відповідними будівельними стандартами, які в тому числі забезпечать і покращення умов, які існували до 13.02.2019. Будучи допитаним судом в якості свідка спеціаліст ОСОБА_12 при поясненні зазначених невідповідностей послався на вимоги будівельних норм та програми, в якій здійснювався відповідний розрахунок, а тому такі судом оцінюються критично.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, з метою всебічного дослідження наявності (відсутності) порушеного права позивача судом для перевірки наведених у згаданому акті відомостей за клопотання сторін безпосередньо в судовому засіданні було допитано членів комісії, які проводили огляд та складали акт огляду від 15.02.2019.

Згідно з ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що відповідачі затоплювали квартиру АДРЕСА_1 , де вона проживає з сім`єю, близько 4 разів, з приводу чого вони до ЖЕК № 4 не зверталися та дані факти затоплення документально не підтверджені. 13.02.2019 мешканці квартири АДРЕСА_3 черговий раз затопили їхню квартиру, з приводу чого її чоловік ОСОБА_1 звернувся до ЖЕК № 4 з відповідною заявою. За результатами обстеження їх квартири комісія ЖЕК № 4 склала відповідний акт, встановивши, що частина стелі у ванній кімнаті відпала, просочується вода. Відповідачі усунули несправності каналізаційної системи в їх квартирі АДРЕСА_3 .

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що проживає в будинку АДРЕСА_6 . Вважає, що в затопленні квартири АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_1 , винні обидві сторони. Однак затоплення квартири ОСОБА_1 відбулося з квартири Оленичів, які проживають поверхом вище. В квартирі АДРЕСА_3 , де проживають відповідачі, розбили плитку, поміняли чавунну трубу на пластмасову, таким чином усунувши протікання.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що працює головним інженером КП «УК № 4» та була членом комісії при складанні акту від 15.02.2019 про залиття квартири АДРЕСА_1 . Зазначила, що причини залиття, відображені в акті, а саме: пошкодження труби мережі водовідведення, самовільно встановленої відповідачами, не відповідають дійсності та були зазначені на дату складання акту, оскільки відповідачами не було представлено відповідної документації. Згодом встановлено, що така у відповідачів є. Огляд проводили спочатку в квартирі АДРЕСА_16 . Встановили, що пошкодження труби відбулося на з`єднанні труб (муфті). Пошкодження труби в квартирі АДРЕСА_3 відбулося в результаті неправомірних дій ОСОБА_1 , який самочинно переобладнав внутрішньоквартирну каналізаційну мережу, замінивши стояк з чавунної труби на пластикову та змонтувавши її у зовнішній несучій стіні будинку з підключенням до мережі центрального міського водовідведення. За самовільне переобладнання системи каналізації по АДРЕСА_6 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідачка ОСОБА_3 пошкодження бачити не могла, оскільки таке було в пустовій частині стелі. Після його виявлення вона викликала сантехніка та усунула протікання.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що 14 років працює майстром вказаної дільниці, на обслуговуванні якої перебуває будинок АДРЕСА_6 . Був на АДРЕСА_4 за заявою ОСОБА_1 , де побачив розібрану стелю, а в квартирі АДРЕСА_3 зняту плитку. Встановлено, що вода просочується на стику труб, які з`єднані муфтою. В квартирі позивача старі чавунні каналізаційні труби замінені на пластикові. Зазначив, що позивач при заміні стояка з чавунної труби на пластикову зобов`язаний був отримати на таке відповідний дозвіл, оскільки це тягне за собою втручання в цілісні інженерні мережі будинку, що ним зроблено не було.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що працює майстром технічного відділу дільниці № 1 КП «УК № 4». В ході огляду квартир сторін встановлено, що пошкоджена труба на муфті в квартирі АДРЕСА_3 під плиткою. Вказане пошкодження відбулося внаслідок самовільної заміни позивачем чавунної труби на пластикову, оскільки при вилученні із стояка частини конструкції чи приєднанні до неї відбувається зміщення цілого стояка, що призводить до пошкоджень у найслабших місцях на стику труб, з`єднаних муфтою.

Наведений у показаннях свідків факт здійснення саме позивачем ОСОБА_1 самовільного влаштування в стіну пластмасової труби каналізаційного стояка в пустовій частині стелі підтверджується актом обстеження квартири АДРЕСА_1 від 18.09.2019, складеного комісією КП «УК № 4», відповідно до якого при обстеженні ванної кімнати у квартирі АДРЕСА_1 виявлено в частині стелі, де відсутня штукатурка, прогниле перекриття, в кутовій частині стелі частину чавунної труби (10 см) стояка мережі водовідведення будинку самовільно з`єднано з пластиковою трубою, яка вмонтована в стіну будинку і під`єднана до мережі центрального водовідведення I-го колодязя, а також постановою № 6/3 від 10.01.2020 адміністративної комісії при виконкомі Стрийської міської ради про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП у виді штрафу в розмірі 34 грн. /а.с. 148, 152/

Вказана постанова № 6/3 від 10.01.2020 позивачем не оскаржена, що свідчить про визнання ним факту самовільного влаштування в стіну пластикової труби каналізаційного стояка в пустовій частині стелі та спростовує його твердження та відомості, зазначені в акті від 15.02.2019, що причиною залиття, що трапилось, є пошкодження труби мережі водовідведення у квартирі АДРЕСА_3 даного будинку, яка була самовільно встановлена власником ОСОБА_2 .

Відтак суд критично оцінює показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_13 щодо вини відповідачів у затопленні квартири АДРЕСА_17 , оскільки такі ґрунтуються на підставі їх суб`єктивних суджень щодо причин заподіяння шкоди та не дають суду можливості встановити наявність чи відсутність протиправної поведінки відповідачів, причинний зв`язок між шкодою і поведінкою відповідачів та їх вину.

Таким чином, першочергово відображені відомості в акті від 15.02.2019 щодо причин залиття квартири позивача, на які він покликається як на підставу звернення до суду з метою відновлення відповідачами порушеного, на його думку, права шляхом відшкодування шкоди, повністю спростовані.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що досліджені судом докази та встановлені фактичні обставини справи не підтверджують факт спричинення шкоди позивачу внаслідок винних дій з боку відповідачів. А відтак відсутні підстави вважати, що між шкодою та діями відповідачів чи їх бездіяльністю є безпосередній причинний зв`язок, а тому позов ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідачів матеріальної шкоди в сумі 10734,00 грн. є безпідставним, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Що стосується стягнення моральної шкоди в розмірі 1700, 00 грн. з відповідачів на користь позивача, суд дійшов наступного висновку.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

В ході розгляду справи дослідженими обставинами не встановлено вини будь-кого з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 чи ОСОБА_4 у залитті квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , а тому суд дійшов переконання, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди також є безпідставними, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Зважаючи на викладене, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, що свідчили б про настання цивільно-правової відповідальності відповідачів у справі, а відтак в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Так, згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, враховуючи висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , судові витрати слід віднести на його рахунок.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 22.06.2020.

Суддя /підпис/

Рішення не набрало законної сили.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Дата засвідчення копії - 23.06.2020.

Суддя Л.В.Гула