ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 658/2682/19 Головуючий у І інстанції Подіновська Г.В.
Номер провадження 22-ц/819/668/20 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

Бугрика В.В.,

розглянувши у місті Херсоні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області, ухваленого 03 лютого 2020 року під головуванням судді Подіновської Г.В., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

у липні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в вимогою стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 02 грудня 2010 року станом на 31 травня 2019 року у розмірі 113826,66 гривні, яка складається з 853,03 гривні заборгованості за кредитом, 101744,73 гривні заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом, 5332,39 гривні заборгованості по сплаті пені та комісії, 500 гривень штрафу у фіксованій частині та 5396,51 гривні штрафу у процентній складовій, просив також відшкодувати витрати по сплаті судового збору 1921 гривню.

В обґрунтування позову посилався на те, що на підставі укладеного договору від 02 грудня 2010 року відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3900 гривень під 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з підписанням заяви ОСОБА_1 погодився з укладенням між сторонами договору про надання банківських послуг, з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку, свої зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав.

Заочним рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 03 лютого 2020 року позовні вимоги задоволено частково, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 853,03 гривні, 14,21 гривні у відшкодування судових витрат, у задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» з посиланням на незаконність, необґрунтованість рішення суду та помилкове застосування правової позиції у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 поставлено питання про скасування рішення в частині відмови у задоволенні позову та ухвалення нового рішення про задоволення позову в цій частині з підстав, зазначених у ньому.

В обґрунтування скарги зазначено, що нормативне регулювання в Україні правовідносин з використанням спеціальних платіжних карт регулюється Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Законом України «Про банки і банківську діяльність», Законом України «Про електронний цифровий підпис», постановою НБУ № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» та іншими законами та нормативно-правовими актами Національного банку України, судом першої інстанції не було враховано постанови Верховного суду у справі № 356/1635/16-ц від 10 квітня 2019 року, № 428/2873/17 від 28 березня 2019 року, № 755/2720/16-ц від 06 лютого 2018 року, № 666/388/16-ц від 17 квітня 2019 року, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, чим порушив норми цивільного права, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту, рішення суду призводить до нехтування принципами платності кредитного договору, наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, банку та у цілому порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави, оскільки кредитна операція надається за рахунок залучених грошових коштів, необхідність сплати боржником процентів кредитору передбачає ст. 169 Кодексу європейського договірного права, який є актом міжнародної приватно-правової уніфікації.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За результатами заочного розгляду даної справи суд першої інстанції ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом та неустойки у вигляді пені та штрафів у зв`язку з порушенням умов договору, в обґрунтування такого висновку суд піддав сумніву надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг у Приватбанку як складову умов договору між сторонами із посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, з чим колегія суддів погодитися не може, оскільки у вказаній справі, яка перебувала на розгляді вищої судової інстанції, Умови та правила надання банківських послуг, які позивачем зазначалися як підстави для задоволення позову, заперечувалися безпосередньо відповідачкою, у даній справі відповідних заперечень від відповідача не надходило, отже обставини вказаної та даної справи різняться між собою, відповідач користувався кредитними коштами певний час та сплачував відсотки за їх користування, що свідчить про існування між сторонами договірних кредитних правовідносин, позивачем на вимогу ст. ст. 12, 81 ЦПК України щодо умов таких правовідносин надано відповідні докази, які на вимогу цих же норм процесуального права відповідачем спростовані не були, за таких обставин висновок суду щодо невідповідності доданих до позовної заяви умов та правил є припущенням, яке за ч. 6 ст. 81 ЦПК України не може бути покладено в основу рішення суду, з обранням судом у даній справі вказаної процесуальної позиції без належної заяви та обґрунтування відповідача порушуються встановлені ст. 2 вказаного Кодексу основні засади (принципи) цивільного судочинства змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що 02 грудня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до банку з анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, у якій зазначено, що відповідач згодний з тим, що дана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, що він ознайомився та згідний з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, Умови та правила надання банківських послуг розміщенні на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.com.ua, він зобов`язується виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на вказаному сайті, на підставі кредитного договору відповідачу було видано кредитну картку № НОМЕР_1 від 03 грудня 2010 року терміном дії до грудня місяця 2014 року, та № НОМЕР_2 від 23 вересня 2014 року терміном дії до березня місяця 2018 року, крім заяви 25 грудня 2010 року відповідачем була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» за договором SAMDN9956, яка містить всі істотні умови договору, у відповідності до неї за отриманою відповідачем кредитною карткою кожну використану ним суму кредитних коштів він повинен був повертати до 25 числа наступного за місяцем використання місяця зі сплатою 2,5 % від суми користування на місяць (30 % на рік), обов`язковий щомісячний платіж становить 7 % від суми заборгованості, але не менше 50 гривень та не більше залишку заборгованості, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - базова процентна ставка за договором та 1% від заборгованості, але не менше 30 гривень в місяць, штраф при порушенні строків платежу по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше чим на 30 днів, складає 500 гривень + 5% суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісії (а.с. 55-56, 91).

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані анкетою-заявою, Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, Тарифами банку, ст. ст. 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, за якими позивач надав відповідачу грошові кошти (кредит), а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти, проте не виконав такого обов`язку.

Згідно положень ст. ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до висновку Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 проценти на суму кредиту можуть бути нараховані лише в межах строку кредитування.

Відповідно до розрахунку позивача та виписки по рахунку відповідач певний час користувався кредитними коштами, частіше знімав кошти, ніж вносив їх на погашення заборгованості з порушенням визначеного умовами договору строку, останній раз скористався кредитними коштами у сумі 50 гривень 25 серпня 2011 року, що на той час склало загальну заборгованість за кредитом у сумі 1726,10 гривні, обов`язок по поверненню цієї суми у розмірі не менше 7 %, що становить 120,82 гривні, у нього виник 25 вересня 2011 року, проте відповідач такого обов`язку своєчасно не виконав, сплату ним певних сум з простроченням не можна вважати належним виконанням зазначеного договірного обов`язку, відповідно до п. 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг у випадку наявності простроченого кредиту строком повернення кредиту у повному обсязі є 211 день з моменту виникнення такої заборгованості, таким днем, який фактично є днем закінчення строку кредитування, у даному випадку є 23 квітня 2012 року, у відповідності до розрахунку позивача заборгованість відповідача станом на 30 квітня 2012 року складала 2516,86 гривні заборгованості за тілом кредиту, з яких 695,33 гривні простроченої заборгованості, та 492,37 гривні заборгованості за процентами, 125,96 гривні суми комісії та пені, всього 3135,19 гривні, разом з тим поза межами строку кредитування відповідачем було самостійно сплачено позивачу у відповідні дати в період з 21 травня 2012 року по 20 листопада 2013 року суми 1450, 198, 380, 190, 310, 243, 78, 198,49, 164,39, 156,67, 102,53, 50, 94,03, 10,84, 80,02, 3,98, 82,7, 83,16, 343 гривні, всього 4141,59 гривні, що перевищує розмір кредитної заборгованості відповідача на час закінчення строку кредитування на 1006,4 гривні, отже доводи позову щодо наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором не знайшли свого підтвердження у суді.

Ст. 611 ЦК України та умовами договору між сторонами передбачено відповідальність позичальника за порушення зобов`язання у вигляді сплати штрафу та пені, проте позивачем на вимогу ст. ст. 12, 81 ЦПК України не було надано до суду обґрунтованого та відповідного умовам договору розрахунку належної до стягнення неустойки з врахуванням строку кредитування, підстави для задоволення даної позовної вимоги також відсутні.

За приведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення у справі скасувати з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 03 лютого 2020 року скасувати.

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня прийняття, на неї протягом тридцяти днів може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Базіль

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Бугрик