ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/1899/16-ц Номер провадження 22-ц/814/823/20Головуючий у 1-й інстанції Тесленко Т. В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Одринської ТВ.,

суддів: Карпушина Г.Л., Пікуля В.П.

за участю секретаря судових засідань Ряднини І.В.

розглянувши у спрощеному провадженні в м. Полтаві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства " УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 грудня 2019 року, ухваленого суддею ТесленкоТ.В.

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ПАТ « УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказано, що 28 квітня 2007 року між Банком та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 в сумі 22 000,00 доларів СШАзі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12,5% і терміном погашення по 28 квітня 2022 року. В рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договори поруки № 1, 2 від 28 квітня 2007 року.

В зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, станом на 04.10.2016 року, у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором, яка складається з : заборгованості за відсотками у сумі 14722,58 доларів США, заборгованості за пенею в сумі 7755,96 грн, яку Банк прохає стягнути солідарно з відповідачів.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 грудня 2019 року провадження у справі за позовом ПАТ « УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито, в зв`язку зі смертю останнього.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 грудня 2019 року позов Публічного акціонерного товариства " УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто на користь Акціонерного товариства " УкрСиббанк" / до перейменування ПАТ " УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором № 0 від 28.04.2007 по процентах та кредиту в розмірі 14 722,58 доларів США (чотирнадцять тисяч сімсот двадцять два долари США, 58 центів) та по пені у розмірі 7 755,96 грн (сім тисяч сімсот п`ятдесят п`ять грн 96 коп) з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства " УкрСиббанк" сплачений судовий збір в розмірі 2920, 31 грн з кожної окремо.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що відповідачі порушили зобов`язання, що призвело до настання правових наслідків, встановлених договором або законом, вказаних у ст.611 ЦК України та стягнення з них заборгованості за кредитним договором. Відхиляючи доводи відповідача ОСОБА_1 про несправедливість, незрозумілість, недійсність укладеного нею договору споживчого кредиту № 0, місцевим судом враховано постанову Полтавського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року у справі № 532/1762/16-ц, якою встановлені фактичні обставини укладення договору між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 та відмовлено в задоволенні її позовних вимог про визнання вказаного кредитного договору недійсним.

З вказаним рішенням суду не погодилася відповідач ОСОБА_1 , в зв`язку з чим оскаржила його в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом безпідставно не взято до уваги, що п. 10.12 спірного кредитного договору встановлено місце виконання зобов`язання АДРЕСА_1 . Проте відділення банку за вказаною адресою було ліквідовано, внаслідок чого вона була позбавлена можливості виконати кредитне зобов`язання. Вважає, що у справі має місце прострочення кредитора, що передбачено ч.1 ст. 613 ЦК України. Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано правової оцінки тому, що Банком не надано належних та допустимих доказів, а саме первинних документів,що засвідчують отримання нею кредитних коштів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ « УкрСиббанк» - адвокат Гладиш Я.М. вказала, що відповідно до п. 1.5 кредитного договору, який є предметом спору у вказаній справі, кредит відповідачу надано шляхом зарахування коштів на поточний рахунок Позичальника. На підтвердження надання кредитних коштів відповідачу, Банк надав суду копію меморіального ордеру № НОМЕР_1 та роздруківку про рух коштів по рахунку № НОМЕР_2 . Крім того, існування між сторонами кредитних зобов`язань, визнано самою відповідачкою, яка здійснювала погашення кредитного зобов`язання до 28 грудня 2015 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.04.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» ( з 21.12.2009 Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачеві кредит в сумі 22 000,00 доларів США, шляхом зарахування на поточний рахунок ОСОБА_1 , зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12,5% і терміном погашення по 28.04.2022 року / а.с.19-23 т.1 /.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено договори поруки № 1 та № 2 від 28.04.2007 року, за умовами якого поручителі, кожен окремо, зобов`язалися відповідати перед позивачем як солідарні боржники.

Підписуючи кредитний договір, ОСОБА_1 фактично погодилась з усіма умовами щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом у строки, встановлені договором. ОСОБА_1 була ознайомлена з умовами кредитного договору, які узгоджені та підписані сторонами.

Факт надання відповідачу кредитних коштів, підтверджується меморіальним ордером № НОМЕР_1 від 28 квітня 2007 року / а.с. 239 т.1/.

У зв`язку з неналежним виконанням кредитних зобов`язань, станом на 04.10.2016 року у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, а саме: по процентах та кредиту у розмірі 14 722,58 дол. США та по пені у розмірі 7755,96 грн.

Вимога про виконання кредитних зобов`язань, адресована боржнику ОСОБА_1 та поручителям, була надіслана банком листом від 14.07.2016 року, в якому було змінено строк виконання кредитного зобов`язання / а.с.26,27,28 т.1/.

Відповідно до положень статей 526, 530, 1046, 1054 Цивільного кодексу України на підставі кредитного договору у позичальника виникає обов`язок з повернення наданих йому банком грошових коштів (кредиту) та сплати процентів у встановлені договором строки (терміни).

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції вірно установив та виходив з того, що позичальник не виконувала зобов`язання, встановлені кредитним договором , не погашала платежі відповідно до строків, установлених графіком платежів, унаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню не лише з позичальника, а і з поручителя, оскільки остання, уклавши договір поруки, поручилася перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку солідарно.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року у справі № 532/1762/16-ц відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ « УкрСиббанк» про визнання договорів недійсними / а.с.9-14 т.3/ .

Крім того, колегія суддів враховує, що відповідач ОСОБА_1 тривалий час фактично виконувала умови кредитного договору.

Факт внесення відповідачем платежів на погашення кредитної заборгованості, підтверджується виписками по особовим рахункам відповідача з 28 04.2007 року по 22.11.2016 року/ а.с.197-238 т.1/, що свідчить про визнання відповідачем умов кредитного договору, шляхом його часткового виконання.

Ураховуючи зазначену норму процесуального права, колегія суддів відхиляє аргумент апеляційної скарги стосовно відсутності доказів щодо виконання зобов`язання кредитора про надання позичальнику кредитних коштів у сумі 22 000 доларів США.

Також, апелянтом не доведено, що відбулося прострочення кредитора, оскільки судом не встановлено факту відмови банком прийняття належного виконання боржником своїх зобов`язань, чи наявності перешкод для належного виконання боржником своїх грошових зобов`язань, що є основним критерієм у застосуванні статті 613 ЦК України. Закриття відділення банку не є тією непереборною обставиною, що перешкодило відповідачу належним чином виконати свої зобов`язання за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 грудня 2019 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 червня 2020 року.

головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська

судді: __________________Г.Л.Карпушин ______________ В.П.Пікуль