Справа №:755/9805/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" червня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

за участі секретаря судового засідання - Кузьменко А.М.,

учасники справи:

представник скаржника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за скаргою ОСОБА_2 , стягувач - Акціонерне товариство «УкрСиббанк», на дії головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Годзь Євгена Івановича,

установив:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 , в якій скаржник просить визнати дії виконавця щодо відкриття виконавчого провадження неправомірними, та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження, поновити строк звернення до суду. Скарга обґрунтована тим, що 30.07.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на виконання рішення суду у справі № 2-223/10, яке набуло законної сили 21.06.2010 року. Однак, лише 31.12.2015 року виконавцем Годзь Є.І. відкрито виконавче провадження. Вважає, що виконавець грубо порушив вимоги законодавства, прийнявши з пропуском строків до виконання виконавчий лист.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав обставини викладені у скарзі, вимоги, просив їх задовольнити.

До суду виконавець не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства.

До суду представник стягувача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства.

Вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Дана скарга подана до Дніпровського районного суду м. Києва 10.06.2019 року.

19.06.2019 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями (головуючий суддя Катющенко В.П.).

Ухвалою від 24.06.2019 року скарга залишена без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02.10.2019 року ухвалу першої інстанції від 24.06.2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду справи.

21.10.2019 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями (головуючий суддя Чех Н.А.).

Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 11.11.2019 року по даній справі відкрито провадження, витребувано належним чином завірену копію виконавчого провадження.

04.12.2019 року надійшли матеріали виконавчого провадження.

24.02.2020 року подано письмові пояснення представником скаржника.

В суді встановлено, що 08.06.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі № 2-223/2010 винесено судове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 643 438,32 грн.

Рішення суду набуло законної сили 21.06.2010 року.

Виконавчий лист на примусове виконання рішення видано 30.07.2010 року.

На момент видачі виконавчого листа його строк пред`явлення становив один рік.

З копії виконавчого провадження № 49749567 установлено, що 23.07.2015 року представник АТ «УкрСиббанк» подав до відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві заяву про примусове виконання рішення суду та виконавчий лист № 2-223/2010. 31.12.2015 року головний державний виконавець Годзь Є.І. відкрив виконавче провадження 49749567.

З копії виконавчого провадження встановлено, що по виконавчому провадженню № 49749567 виконавцями вчинено ряд виконавчих дій по примусовому виконанню судового рішення.

З копії виконавчого листа № 2-223/2010, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 30.07.2010 року слідує, що він повертався стягувачу 04.11.2014 року на підставі п. 9 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 382 КК України умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню - карається штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років. Ті самі дії, вчинені службовою особою, - караються штрафом від семисот п`ятдесяти до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені службовою особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище, або особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, або якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб, - караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; виконавчих написів нотаріусів; посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року) встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців. Інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред`явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Відповідно до п. 5 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2016 року) виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2016 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Встановлено, що виконавчий лист був пред`явлений до виконання до ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києва, та 04.11.2014 року повернуто на підставі п. 9 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження».

Стягувач 23.07.2015 року повторно пред`явив виконавчий лист до виконання, та 31.12.2015 року головним державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

Згідно норм ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документу до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим Законом.

Строки пред`явлення виконавчого документу до виконання перериваються його пред`явленням до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документу до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. Тобто, після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного для після його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Дана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, яка викладена у справі № 3-698гс16.

Суд, враховуючи матеріали справи, вимоги законодавства та те, що виконавчий лист вже пред`являвся стягувачем до виконання, та був повернутий, дійшов висновку, що строк стягувачем не пропущено, постанова виконавця про відкриття виконавчого провадження є правомірною, у зв`язку з чим суд вважає скаргу необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Встановлено, що з оскаржуваною постановою скаржник (в особі представника) ознайомилась лише 05.06.2019 року, та подала скаргу до Дніпровського районного суду м. Києва 10.06.2019 року. У зв`язку з чим просила поновити строк звернення до суду.

Частиною 2 статті 449 ЦПК України визначено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Суд вважає за можливе поновити строк звернення до суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 18, 76-89, 258, 259, 260, 353, 354, 447-451, 453ЦПК України,

ухвалив:

Поновити ОСОБА_2 строк для подання скарги на постанову головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Годзь Євгена Івановича у виконавчому провадженні № 49749567.

Скаргу ОСОБА_2 , стягувач - Акціонерне товариство «УкрСиббанк», на дії головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Годзь Євгена Івановича - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 23.06.2020 року.

Суддя: