Справа № 182/6899/19
Провадження № 2/0182/154/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.06.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого- судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретаря Іванової Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі цивільну справу за позовною заявою Нікопольської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів.

В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини.

Нікопольською міською радою заявлялися дані позовні вимоги в порядку господарського судочинства до ОСОБА_1 як Фізичної особи- підприємця. Справа перебувала на розгляді в Господарському суді Дніпропетровської області, але постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.08.2019 року № 904/4916/18 провадження по справі було закрито у зв`язку з непідсудністю господарському суду. У даній постанові, враховуючи конкретні обставини справи ( ОСОБА_1 фактично не використовує спірну земельну ділянку у своїй господарській діяльності як ФОП), господарський суд дійшов висновку, що даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Тому Нікопольська міська рада звернулась з даним позовом саме до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Щодо обставин справи позивач зазначає наступне. Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України в Дніпропетровській області громадянин ОСОБА_1 з 2006 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 10.07.2007 року BET № 328007 № 1653 (1/1 частина). Тобто, з 2007 року по теперішній час відповідач використовує вказану земельну ділянку без оформлених належним чином правовстановлюючих документів на землю. Тобто, у ОСОБА_1 як у власника нерухомого майна є обов`язок оформити правовстановлюючі документи на відповідну земельну ділянку (ст.ст.120, 125 ЗК України), що останнім зроблено не було, чим порушено права та законні інтереси Нікопольської міської ради в частині недоодержання коштів за земельну ділянку комунальної власності. Фактично відповідач зберіг у себе кошти за рахунок Нікопольської міської ради без достатньої правової підстави, а тому зобов`язаний повернути їх на підставі ч.ч.1, 2 ст.1212 Цивільного кодексу України. За інформацією Нікопольської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області (лист від 20.08.2018 року № 362/9/04-07-07-13/1 та лист від 02.08,2018 року № 320/9/04-07-07-13/1), ОСОБА_1 у період 2015-2018 років за земельну ділянку на АДРЕСА_2 плату не здійснював. За інформацією міськрайонного управління у Нікопольському районі та м.Нікополі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області (лист від 04.07.2018 року № 405/420-18-0,172), нормативну грошову оцінку земель м.Нікополя проведено у 2008 році ПП «Лада» та затверджено рішенням сесії Нікопольської міської ради від 01.08.2008 року за № 40-28/V, базова вартість 1 кв.м. складає 107,01 грн., введена в дію з 01.01.2009 року рішенням сесії Нікопольської міської ради від 24.10.2008 року № 2-31/V. Кумулятивний коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель міста Нікополя станом на 01.01.2018 року складає 2,315. Листом від 11.01.2018 року № 6-28-0.22-244/2-18 зазначено коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель з 1996 року по 2016 рік. Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 10.07.2007 року, загальна площа земельної ділянки під нерухомістю становить 889 м2. Розмір нормативної грошової оцінки за 0,0889 га (889 м2) становить 95 131,89 грн. (107,01 х 889). Також надані відповідні розрахунки. Період нарахування: з 01.11.2015 року по 31.12.2015 року (кумулятивний коефіцієнт індексації за 2015 рік - 1,52, 95 131,89 х 1,52 = 144 600,47 грн., 144 600,47 х 3% = 4338,01 грн. (сума за 2015 рік) 4 338,01 : 12 = 361,50 грн. (сума за один місяць 2015 року) 361,50 x 2 = 723,00 грн. (сума за два місяці 2015 року); період нарахування: з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року (кумулятивний коефіцієнт індексації за 2016 рік - 2,18, 95 131,89 х 2,18 = 207 387,52 грн., 207 387,52 х 3% = 6 221,63 грн. (сума за 2016 рік); період нарахування: з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року (кумулятивний коефіцієнт індексації за 2017 рік - 2,315, 95 131,89 х 2,315 = 220 230,33 грн., 220 230,33 х 3% = 6 606,91 грн. (сума за 2017 рік) ; період нарахування: з 01.01.2018 року по 31.08.2018 року (кумулятивний коефіцієнт індексації за 2018 рік - 2,315, 95 131,89 х 2,315 = 220 230,33 грн., 220 230,33 х 3% = 6 606,91 грн. (сума за 2018 рік) 6 606,91 : 12 = 550,58 грн. (сума за один місяць 2018 року) 550,58 х 8 = 4 404,64 грн. (сума за вісім місяців 2018 року). Всього за період з 01.11.2015 року по 31.08.2018 року: 723,00 + 6 221,63 + 6 606,91 + 4 404,64 = 17 956,18 грн. На підставі наведеного та керуючись ст.80, 122-124, 206, 152, 156 Земельного кодексу України та 1212 Цивільного кодексу України, просять суд стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ; АДРЕСА_3 ) на користь Нікопольської міської ради (; 53200, Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул.Електрометалургів, 3) на р/р НОМЕР_2 (одержувач УК в м.Нікополь, код ЄДРПУ 38033121, банк одержувача - Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код платежу 21081700 МФО 899998, , код платежу 24062200) безпідставно збережені кошти у розмірі 17 956,18 грн., а також судові витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 1 921,00 грн.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2019 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Крім цього, було роз`яснено, що позивач у п`ятиденний строк з дня вручення відзиву має право на подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи (а.с.25-26).

Крім того, відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином оголошенням на офіційному веб-порталі «Судової влади» (а.с.27). Також матеріали справи містять повідомлення про вручення вищевказаної ухвали суду (а.с.29).

03 січня 2020 року від представника відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній повністю заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на наступне. Позивачем не встановлено належними і допустимими доказами фактичного користувача земельної ділянки, яким ОСОБА_1 не являється, а це твердження є нічим іншим, як безпідставним припущенням, оскільки не доведено суду та не надано відповідних доказів на підтвердження свого права власності на спірну земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , не додано до позовної заяви Витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за спірний період стягнення, який в матеріалах справи відсутній, не встановлено реальну площу, межі, конфігурацію, цільове призначення спірної земельної ділянки, а її розмір, зазначений в позовній заяві, на даний час нічим не підтверджений; належним чином не обґрунтовано коефіцієнти, які були застосовані в позовній заяві і які повинні міститися у Витязі про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, та які суперечать наданим позивачем документам. Розрахунок позивача ґрунтується на припущеннях, приблизних показниках та невірних даних, в матеріалах справи відсутня технічна документація на земельну ділянку, тобто, відсутній об`єкт цивільного обороту та його кадастровий номер і реєстрація в Держгеокадастрі, відсутні докази реальної можливості передачі позивачем цієї земельної ділянки в оренду, відповідно до Закону України «Про оренду землі». Тому вважає, що позовна заява була безпідставно подана стосовно несформованої земельної ділянки з пропуском строку на звернення до суду із зазначеним позовом та позивачем, який не має належної процесуальної дієздатності для звернення з зазначеним позовом.

14 січня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач відхиляє наведені відповідачем у відзиві на позов доводи та наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог, наголошуючи на наступному. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 з 20.05.2004 року є фізичною особою-підприємцем. Також, у вказаному реєстрі визначено види діяльності відповідача, згідно КВЕД: 46.73 - оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (основний); 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля; 47.19 - інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 49.41 - вантажний автомобільний транспорт. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за відповідачем зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлові будівлі. З договору купівлі-продажу від 10.07.2007 року вбачається, що нерухоме майно складається з: вагової з контролю, двох складів, контори. Актами обстежень спірної земельної ділянки від 12.03.2018 року та від 30.07.2018 року було, зокрема, встановлено наступне. «Земельна ділянка огороджена парканом (бетонні плити) приблизно 4 м заввишки. З боку АДРЕСА_2 знаходяться залізні ворота (довжиною близько 5-ти метрів), біля яких розташована вивіска « ул . Чалого , 185 », «вход вьезд запрещен» та кнопка дзвінка. При проведенні візуального обстеження виявлено відеокамеру з лівого боку від воріт. На території земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 наявна сторожова собака, є численні об`єкти нерухомості (бокси), насипи щебню та заводське спорудження. При опитуванні громадянина, який охороняв сусідні гаражі, встановлено, що діяльність за адресою: АДРЕСА_2 ведеться». Тобто, вказана земельна ділянка не є індивідуальною садибою (житловим будинком), на ній знаходяться саме нежитлові будівлі, які, згідно КВЕД ФОП ОСОБА_1 , придатні для використання саме в господарських цілях - складські приміщення, вагова з контролю, будівля контори. Також позивач не погоджується із позицією ОСОБА_1 про наявність підстав сплачувати плату за землю тільки після укладення договору оренди землі та присвоєння кадастрового номеру взагалі, оскільки такі твердження нівелюють імперативні приписи статті 120 ЗК України - «використання землі в Україні є платним». Зауважив також, що фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України. Звертають увагу суду, що нормативна грошова оцінка земель міста Нікополя проведена у 2008 році та введена в дію з 01.01.2009 року, про що зазначено у листі Держгеокадастру від 04.07.2018 року № 405/420-18-0Л 72 (міститься в матеріалах справи). Тобто, щорічні коефіцієнти індексації землі по місту Нікополю будуть об`єктивно іншими, ніж всеукраїнські, кумулятивний коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель міста Нікополь станом на 01.01.2018 року складає 2,315. Щодо відповідних коефіцієнтів індексації за 2015, 2016, 2017 роки, то вони зазначені, як в самій позовній заяві, так і в акті комісії від 04.09.2018 року з розрахунком.

24 січня 2020 року ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області задоволено клопотання позивача про переведення розгляду справи з порядку спрощеного провадження без виклику сторін в розгляд справи за правилами загального позовного провадження, про що повідомлено сторони по справі (а.с.62-63).

Позивач в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.76).

Відповідач в судове засідання не з`явився також, причини неявки не повідомив, але про розгляд справи був повідомлений належним чином, окрім надісланої повістки на вказану ним адресу, оголошенням на офіційному веб-порталі «Судової влади» (а.с.68).

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Тому, за вказаних обставин відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства закріпленого ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правовий механізм переходу прав на землю, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у статті 120 Земельного кодексу України.

Виходячи зі змісту зазначеної статті, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі.

Відповідно до ч. 2 ст.120 ЗК України (у редакції, чинній на час здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно за відповідачем) якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (п.«е» ч.1 ст.141 ЗК України).

За змістом Гл.15 ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.

Як встановлено в судовому засіданні, нежитлова будівля, розташована по АДРЕСА_2 , належить на праві приватної власності відповідачу по справі ОСОБА_1 . Реєстрація права власності проведена 14.08.2007 року на підставі договору купівлв-продажу ВЕТ № 328007 р. за № 1653 від 10.07.2007 року, посвідченого нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Мігуновим С.О. (а.с.7-9).

Відповідно до п.10 договору купівлі-продажу, зміст ст.120 ЗК України сторонам було роз`яснено нотаріусом, а також встановлено обов`язок покупця укласти договір оренди з відповідним органом місцевої влади чи приватизувати земельну ділянку, на якій розташовані нежитлові будівлі (а.с.8). Проте, відповідачем не надано доказів належного оформлення права користування спірною земельною ділянкою, що свідчило б про виконання умов договору.

Згідно актів обстеження земельної ділянки в м. Нікополі від 12.03.2018 року та 30.07.2018 року встановлено, що «земельна ділянка огороджена парканом (бетонні плити) приблизно 4м заввишки. З боку АДРЕСА_2 знаходяться залізні ворота (довжиною близько 5-ти метрів), біля яких розташована вивіска « АДРЕСА_2 », «вход вьезд запрещен» та кнопка дзвінка. При проведенні візуального обстеження виявлено відеокамеру з лівого боку від воріт. На території земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 наявна сторожова собака, є численні об`єкти нерухомості (бокси), насипи щебню та заводське спорудження. При опитуванні громадянина, який охороняв сусідні гаражі, встановлено, що діяльність за адресою: АДРЕСА_2 » (а.с.17-18).

Відповідно до наявних в матеріалах справи відомостей, наданих ДФС України від 02.08.2018 року, в період з 2015 року по 2018 рік ОСОБА_1 земельний податок чи орендна плата не сплачувалась (а.с.10).

Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради № 696 від 12.09.2018 року затверджено акт комісії від 04.09.2018 року з визначення та відшкодування збитків, завданих Нікопольській міській раді як власнику землі при використанні земельної ділянки фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на АДРЕСА_2 . Загальна сума збитків 17 956,18 грн. (а.с.14-15).

Відповідача про прийняття вказаного рішення виконавчим комітетом Нікопольської міської ради та вимогою сплатити зазначену суму збитків було повідомлено листом, підтвердження отримання якого міститься в матеріалах справи (а.с.18).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Як встановлено судом, відповідач користувався земельною ділянкою без укладання договору оренди.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшує вартість власного майна, а позивач (потерпілий) втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок позивача.

За змістом статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть, якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач з 2007 року та у спірному періоді був власником нежитлової будівлі, яка розташована на спірній земельній ділянці, а тому з часу виникнення права власності на це нерухоме майно у відповідача виник обов`язок укласти та зареєструвати договір оренди на відповідну земельну ділянку, на якій розташовано нерухоме майно.

Проте, відповідач не мав правовстановлюючих документів, які б підтверджували речове право на використання означеної земельної ділянки. Земельного податку та орендної плати за користування земельною ділянкою не сплачував.

В той же час, відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (ст.14.1.72 Податкового кодексу України).

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст.14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем в ході розгляду справи, ОСОБА_1 не сплачувалась за користування земельною ділянкою плата за землю у встановленому законодавчими актами розмірі.

Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати).

Розрахунок доходу відповідача як розміру плати за земельну ділянку комунальної власності (площею 0,0889 га) у формі орендної плати, що нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування узгоджується з приписами Закону України «Про оцінку земель».

Правильність розрахунків позивача підтверджується наявним в матеріалах справи листом державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 11.01.2018 року та листами Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 20.10.2016 року та 13.03.2017 року (а.с.52)

Отже, відповідні кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в порядку ст.1212 - 1214 Цивільного кодексу України.

Також, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 921 грн. 00 коп., сплачений останім при подачі позову (а.с.1).

Керуючись ст. 120, 141, 152, 206 ЗК України, 1212-1214 ЦК України, ст. 2-5, 9-10, 12, 28, 131, 141, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Нікопольської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ; АДРЕСА_3 ) на користь Нікопольської міської ради (; 53200, Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул.Електрометалургів, 3) на р/р UA1004029, одержувач УК в м.Нікополь, , банк одержувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код платежу 21081700 МФО 899998, , код платежу 24062200 безпідставно збережені кошти у розмірі 17 956,18 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Нікопольської міської ради () судовий збір в розмірі 1 921,00 грн.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал