Справа № 166/802/20 Головуючий у 1 інстанції: Лях В. І.
Провадження № 22-ц/802/1030/20 Категорія: 96 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Осіпука В.В.,

секретар с/з - Галицька І.П.,

з участю:

представника відповідача - Паш`яна Д. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою заінтересованої особи - Ратнівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 17 серпня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа -Управління Державної міграційної служби України У Волинській області.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Щетинська Воля - на той час Любешівського району, на даний час Ратнівського району Волинської області. 18 травня 1978 року його призвали на строкову військову службу, яку він проходив на території Росії. Під час проходження військової служби він втратив паспорт громадянина СРСР, паспорт громадянина України він не отримував. Станом на 24 серпня 1991 року і по даний час він постійно проживає на території України.

ОСОБА_1 також вказував, що встановлення факту постійного проживання на території України пов`язано з отриманням паспорта громадянина України для підтвердження громадянства з метою користування правами, які визначені чинним законодавством, у тому числі правом на пенсійне забезпечення.

Посилаючись на зазначені обставини, заявник просив суд встановити факт, що він постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 17 серпня 2020 року заяву задоволено.

Постановлено встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, заінтересована особа подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник заінтересованої особи - Паш`ян Д. Р. апеляційну скаргу підтримав і просив скаргу задовольнити, заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав апеляційному суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності.

Апеляційну скаргу заінтересованої особи слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Стаття 293 ЦПК України передбачає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, в тому числі справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому соціальному страхуванні;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, закон передбачає встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

У своїй заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 зазначав, що він своєчасно не оформив паспорт громадянина України, а тому у нього виникли проблеми щодо пенсійного забезпечення, а без встановлення факту постійного проживання на території України він не може отримати паспорт громадянина України.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, судом першої інстанції взято до уваги доведеність заявником його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

До своєї заяви про встановлення факту постійного проживання на території України ОСОБА_1 додав свідоцтво про народження, військовий квиток, довідку про реєстрацію місця проживання особи, довідку виконавчого комітету Самарівської сільської ради Ратнівського району Волинської області (а. с. 3, 4-6, 7, 9), які підтверджують факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 на території України на момент проголошення незалежності України - 24 серпня 1991 року, та набрання чинності Законом України «Про громадянство».

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 цього Закону, яка передбачає, що громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні чи неповнорідні) брат, сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української народної Республіки, Західноукраїнської народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Пункт 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року (далі - Порядок) передбачає, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Народної Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина 1 статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, в також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Згідно з пунктом 44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року має правове значення, в іншому порядку заявник не може довести вказаного факту, який знайшов підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заінтересованої особи - Ратнівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області залишити без задоволення.

Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 17 серпня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді