Справа №501/6/20
Провадження №2-о/521/120/20
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

13 березня 2020 року місто Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Плавич І.В., розглянувши заяву окремого провадження ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заінтересована особа - Мазурівська сільська рада Кривоозерського району Миколаївської області,

ВСТАНОВИВ:

Через канцелярію суду в порядку ст. 14, п. 15 розділу ХІІІ ЦПК України надійшли матеріали заяви окремого провадження ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заінтересована особа - Мазурівська сільська рада Кривоозерського району Миколаївської області.

Як встановлює ст. 13 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 293 ч. 1 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як передбачає ст. 294 ч. 3 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Виходячи зі змісту даних норм, звернення особи до суду повинне відповідати певним вимогам, що регламентуються процесуальним законом, зокрема, ст. 175, 177, 315, 316 ЦПК України.

Однак, дослідивши відповідні матеріали, суд виявив, що дана заява не відповідає певним вимогам закону, а саме: не сплачено судовий збір у належному обсязі; невірно вказано назву заінтересованої особи, відсутні відомі номери засобів зв`язку, офіційних електронних адрес та адрес електронних пошт сторін; відсутній виклад обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги; відсутнє зазначення щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви ; відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які заявник поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, відсутнє підтвердження заявника про те, що ним не подано іншої заяви з тими ж самими підставами та предметом.

Заявником заявлено вимоги про встановлення факту родинних відносин між особами, факту постійного проживання осіб.

Заявником сплачено судовий збір у розмірі 384,20 гривень.

Згідно із ст. 4 ч. 2 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду заяви окремого провадження, яка подана фізичною особою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, суддя зазначає, що за подачу даного позову доплаті від заявника підлягає: (2102х0,2)х2-384,20=456,60 гривень, що визначений Законом України «Про судовий збір». Підстави для відстрочення або розстрочення сплати судового збору відсутні.

Як встановлює ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ст. 19 ч. 1 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з п. 22 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» (Заява №23436/03), Суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. Golder v. the United Kingdom, рішення від 21 лютого 1975 року, серія А, №18, с.18, параграф 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. v. France рішення від 29 липня 1998 року, Reports of Judgment and Decisions 1998-V, с.1867, параграф 37).

Водночас, за змістом п.п. 59, 60 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» (Заява №28249/95), Суд ще раз нагадує, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду (див. пункт 54 вище і, особливо, вищезазначене рішення, там само, пункт 61 і далі у справі «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства»). Більше того, Суд вважає, що положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (див., mutatis mutandis, рішення суду у справі «Ейрі проти Ірландії», цитоване вище, там само, п. 25-26). Відповідно Суд постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Як встановлює ст. 185 ч. 1, 2 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

На підставі викладеного, суддя вбачає, що дана заява підлягає залишенню без руху із наданням позивачеві строку для усунення наведених недоліків.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 258, 259, 260, п. 8, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву окремого провадження ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заінтересована особа - Мазурівська сільська рада Кривоозерського району Миколаївської області залишити без руху.

Надати заявникові строк для усунення недоліків впродовж десяти днів з дня вручення копії ухвали суду.

Роз`яснити, що у разі, якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175,177, 315, 316 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові.

Ухвала суду оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: І.В. Плавич