№ 336/5067/18
пр. № 6/336/202/2020
УХВАЛА
Іменем України

15 червня 2020 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Александрової С.М. про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Александрова С.М. звернулася до суду з поданням, в якому вказала, що на виконанні Шевченківського ВДВС знаходиться зведене виконавче провадження № 61393650 з виконання
-виконавчого листа № 336/5067/18 виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 30.11.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості, а також судового збору у розмірі 101 000,00 грн.;
- постанови № 0660 від 11.12.2017 року Шевченківського районного військового комісаріату м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 170 гривень штрафу.
Боржник ухиляється від виконання рішень, що є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.
Оскільки боржник добровільно рішення суду не виконує, просить тимчасово обмежити його у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання ним зобов*язань покладених на нього рішенням суду.
Державний виконавець в судове засідання не з*явився, пояснень у справі не надав.
Перевіривши обґрунтованість подання, дослідивши матеріалами справи, суд дійшов до висновку про те що подання задоволенню не підлягає,з наступних підстав.
Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст. 33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що не заборонені законом.
Пунктом 5 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов`язань.
Відповідно до п.18 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.
Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим підлягає з`ясуванню чи дійсно особа свідомо не виконувала зобов`язання, або невиконання зумовлено об`єктивними причинами.
Під поняттям "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).
Відповідно до положень частини першої статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.
Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей зазначених у поданні, матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця.
В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Відповідно наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.
В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 навмисно ухиляється від виконання судового рішення.
Звертаючись до суду з поданням про обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон державним виконавцем хоча і долучено докази про повідомлення боржника про виконання рішень, разом з цим, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 за адресою реєстрації поштову кореспонденцію не отримує.
Державним виконавцем не долучено доказів про те, що ним вжито всіх можливих дій для повідомлення боржника про вчинення виконавчих дій спрямованих на виконання рішення. Державний виконавець з поданнями про примусовий привід боржника, його розшук, не звертався.
Отже, державним виконавцем не було доведено факт ухилення ОСОБА_1 від виконання ним своїх зобов`язань за рішенням суду, матеріали подання також не містять жодного доказу того, що боржник свідомо ухилявся від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.
Таким чином, факт ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням суду є хибним, оскільки не узгоджується з фактичними обставинами справи, а тому відсутні передбачені законом підстави для обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.
Згідно статті 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому Протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку про відмову в задоволені подання.
Керуючись ст.ст. 258-260, 441 ЦПК України, ст. 19 Закону України Про виконавче провадження , ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в*їзду в Україну громадян України», суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Олександрової С.М. про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України ОСОБА_1 -відмовити.
Копію ухвали суду надіслати учасникам справи для відома.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її проголошення .
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня її вручення.
Суддя Ю.А.Галущенко