Cправа № 127/1064/20
Провадження № 2/127/135/20
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 квітня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого-судді Гуменюка К.П.,

за участю секретаря судового засідання Рудої В.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про спонукання до виконання мирової угоди від 20 березня 2009 року,

вимоги позивача: достроково стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит № ДКВ-1114 від 27 липня 2007 року в сумі 8 910 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту - 3 504 грн. 52 коп., заборгованість за платою - 2 919 грн. 42 коп., інфляційні нарахування - 1 907 грн. 92 коп., 3% відсотки річних, згідно ст. 625 ЦК України - 578 грн. 15 коп.,

в с т а н о в и в:

Кредитна спілка «Істок» (далі - КС «Істок») звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про спонукання до виконання мирової угоди від 20 березня 2009 року, у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про споживчий кредит № ДКВ-1114 від 27 липня 2007 року в сумі 8 910 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту - 3 504 грн. 52 коп., заборгованість за платою - 2 919 грн. 42 коп., інфляційні нарахування - 1 907 грн. 92 коп., 3% відсотки річних, згідно ст. 625 ЦК України - 578 грн. 15 коп.

Вимоги позову мотивовано тим, що 23 липня 2007 року між сторонами було укладено споживчий кредит № ДКВ-1114 з додатками (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 20 000 грн. і зобов`язався повернути в повному обсязі та у терміни встановлені кредитним договором. Строк дії договору становить 18 календарних місяців, до 26 січня 2009 року, зі сплатою відсотків в розмірі 24,5 річних, виходячи з 365 календарних днів в році.

У березні 2009 року КС «Істок» звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Мирову угоду від 20 березня 2009 року, укладену між сторонами у справі визнано ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 30 березня 2009 року.

Самостійно боржник ОСОБА_1 кошти не сплачував. Мирову угоду від 20 березня 2009 року та ухвалу Замостянського районного суду м. Вінниці від 30 березня 2009 року не виконував.

23 червня 2009 року Замостянським районним судом м. Вінниці виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 та ЗАТ НВФ «Елекомс» на користь КС «Істок» суми боргу в розмірі 17 957 грн. 51 коп.

Постановою державного виконавця Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ Зарічанською Ю.В. 07 серпня 2009 року відкрито провадження з виконання виконавчого листа № 2-1881-2009 року, виданого 23 червня 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 17 957 грн. 51 коп.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2017 року вказаний вище виконавчий лист визнано таким, що не підлягає виконанню, починаючи з квітня 2009 року до повного погашення боргу згідно з умовами кредитного договору. Дана ухвала суду була скасована ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 29 червня 2017 року та відмовлено в задоволені заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

У зв`язку із скасуванням ухвали суду першої інстанції, КС «Істок» було направлено виконавчий лист до Замостянського ДВС для подальшого примусового виконання. Вказаним відділом ДВС 18 серпня 2017 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та здійснювалося стягнення коштів з пенсії боржника.

Постановою від 19 червня 2019 року Верховний суд скасував ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 29 червня 2017 року, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2017 року залишено в силі. У зв`язку із чим, постановою державного виконавця Замостянського ВДВС від 27 серпня 2019 року було закінчено виконавче провадження.

З часу укладання мирової угоди від 20 березня 2009 року між КС «Істок» та ОСОБА_1 та визнання Мирової угоди Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 30 березня 2009 року до часу видачі Постанови про закінчення виконавчого провадження від 27 серпня 2019 року Замостянським ДВС з боржника ОСОБА_1 стягувалися кошти згідно Постанов ДВС у м. Вінниці. Загальна сума утриманих коштів зазначена у графіку фактичних сплат позичальником ОСОБА_1 (11 533 грн. 57 коп.)

Оскільки обов`язок відповідача сплатити на користь позивача грошові кошти встановлено судом, а саме ухвалою суду від 30 березня 2009 року, тому обов`язок виник на підставі цього судового рішення та належним способом захисту цивільного права або інтересу в такому випадку є спонукання до виконання умов мирової угоди і примусове виконання взятого на себе обов`язку в натурі.

З підстав зазначених вище позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 04 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення.

27 березня 2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив, у якому він виклав свої заперечення проти позову та просив суд відмовити в його задоволенні та застосувати до позовних вимог КС «Істок» позовну давність, передбачену ст. 257 ЦК України.

Відповідно до статті 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 3 розділу XII «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені, зокрема ст. 275 ЦПК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11 березня 2020 року № 211, з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року на усій території України запроваджено карантин.

Таким чином, розгляд справи судом здійснюються у встановлені законом строки, оскільки останній день розгляду справи припадає на період дії запровадженого карантину.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 13 березня 2020 року залишено без задоволення заяву відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін у справі.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 23 липня 2007 року між сторонами було укладено споживчий кредит № ДКВ-1114, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 20 000 грн. і зобов`язався повернути в повному обсязі та у терміни встановлені кредитним договором. Строк дії договору становить 18 календарних місяців, до 26 січня 2009 року, зі сплатою відсотків в розмірі 24,5 річних, виходячи з 365 календарних днів в році (а.с. 14, 24).

У березні 2009 року КС «Істок» звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 30 березня 2009 року у справі № 2-1881-09 за позовом кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 та Закритого акціонерного товариства науково-виробнича фірма «Елекомс» про відшкодування боргу (а.с. 26, 27), визнано мирову угоду сторін від 20 березня 2009 року, укладену на наступних умовах:

1.боржники визнають, що їх заборгованість перед стягувачем станом на 20 березня 2009 року становить 17 957 (сімнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім) грн. 51 коп., в т.ч. кредит - 3 504 (три тисячі п`ятсот чотири) грн. 52 коп., відсотки - 14 290 (чотирнадцять тисяч двісті дев`яносто) грн. 68 коп., судові витрати - 162 (сто шістдесят дві) грн. 31 коп.;

2.боржники зобов`язуються, що подальше погашення боргу будуть проводити шляхом внесення готівки в касу або на розрахунковий рахунок відділення №4 КС «Істок» (тільки в робочій час, згідно внутрішнього розкладу роботи стягувача), починаючи з квітня 2009 р. до повного погашення боргу згідно умов кредитного договору № ДКВ-1114 від 27 липня 2007 року, і таким чином ними буде сплачена сума в розмірі 17 957 (сімнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім) грн. 51 коп., в строк до дати повного погашення боргу.

Термін погашення:

до 25 квітня 2009 р. - 1 520 грн.;

до 25 травня 2009 р. - 2 055 грн.;

до 25 червня 2009 р. - 2 055 грн.;

до 25 липня 2009 р. - 2 055 грн.;

до 25 серпня 2009 р. - 2 055 грн.;

до 25 вересня 2009 р. - 2 055 грн.;

до 25 жовтня 2009 р. - 2 055 грн.;

до 25 листопада 2009 р. - 2 055 грн.;

до 25 грудня 2009 р. - 2 052 грн.51 коп.;

3.стягувач заявляє, що з моменту підписання цієї мирової угоди та за умови належного її виконання, а саме сумами та в терміни, що наведені в п.2 цієї мирової угоди, не матиме жодних фінансових та майнових претензій до боржників з приводу заборгованості, погашення якої є предметом цієї мирової угоди, а також зобов`язується після погашення заборгованості в термін який зазначений в п.2 цієї мирової угоди видати боржнику письмове підтвердження щодо погашення боргу.

4.в разі невиконання боржниками умов цієї мирової угоди, а саме: недотримання наведених в п.2 сум та термінів щодо повернення боргу в розмірі вказаному в п.2 мирової угоди, стягувач зобов`язується передати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці та виконавчі листи, видані вище зазначеним судом, щодо стягнення суми боргу, для подальшого їх виконання до відповідних відділів Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо стягнення боргу з боржників в повному обсязі в примусовому порядку.

Провадження в справі закрито.

23 червня 2009 року Замостянським районним судом м. Вінниці виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 та ЗАТ НВФ «Елекомс» на користь КС «Істок» суми боргу в розмірі 17 957 грн. 51 коп. (а.с. 34)

Постановою державного виконавця Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ Зарічанською Ю.В. від 07 серпня 2009 року, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1881-2009, виданого 23 червня 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 17 957 грн. 51 коп.

Постановою заступника начальника Замостянського відділу Державної виконавчої служби Вінницького МУЮ Ільченком В.А. від 24 червня 2010 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1881-2009, виданого 23 червня 2009 року про стягнення із ЗАТ НВФ «Елекомс» суми боргу в розмірі 17 957 грн. 51 коп.

У квітні 2017 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання повністю, і просив при цьому стягнути на його користь з Центрального відділу ДВС Вінницького МУЮ безпідставно одержані кошти.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2017 року заяву задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню повністю виконавчий лист № 2-1881-2009, виданий 23 червня 2009 року Замостянським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_1 і ЗАТ НВФ «Елекомс» на користь Кредитної спілки «Істок» суми боргу в розмірі 17 957 грн. 51 коп., починаючи з квітня 2009 року до повного погашення боргу згідно з умовами кредитного договору від 27 липня 2007 року № ДКВ-1114. Стягнуто з КС «Істок» на користь ОСОБА_1 1 702 грн. 52 коп., що становить суму коштів безпідставно одержаних стягувачем.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 29 червня 2017 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Вказані вище обставини встановлені Постановою Верховного Суду від 19 червня 2019 року, якою ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 29 червня 2017 року скасовано, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2017 року залишено в силі (а.с. 37-41).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається із висновку, який було зроблено Верховним Судом України у Постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-274цс15, що у разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

Вказаний висновок також було зроблено Верховним Судом в Постанові від 19 червня 2019 року, про яку зазначалось вище (а.с. 37-41).

Станом на день розгляду справи в суді ухвала Замостянського районного суду м. Вінниці від 30 березня 2009 року, якою визнано мирову угоду сторін від 20 березня 2009 року є чинною.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем вірно обрано спосіб захисту про спонукання виконання мирової угоди, шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором, які зазначені в мирровій угоді.

Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 3 504 грн. 52 коп. та заборгованість за платою в розмірі 2 919 грн. 42 коп., посилаючись на розрахунок заборгованості відповідача (а.с. 44) та обґрунтовуючи його графіком фактичних сплат позичальником ОСОБА_1 (а.с. 43).

Вказаний графік містить 32 позиції платежів за період з 27 квітня 2009 року по 15 серпня 2019 року на загальну суму 11 533 грн. 57 коп. Проте належні докази, які б підтверджували зарахування таких коштів, матеріали позовної заяви не містять.

Суд зазначає, що з моменту затвердження мирової угоди і до закінчення виконавчого провадження, тобто в період з 30 березня 2009 року по 27 серпня 2019 року, органами Державної виконавчої служби на підставі виконавчого листа, відбувалось примусове виконання ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці від 30 березня 2009 року, в ході якого було стягнуто у примусовому порядку кошти.

Зокрема це підтверджується ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2017 року (набула законної сили відповідно до Постанови Верховного Суду від 19 червня 2019 року), якою було визнано виконавчий лист № 2-1881-2009, виданий 23 червня 2009 року Замостянським районним судом м. Вінниці таким, що не підлягає виконанню та стягнуто з КС «Істок» на користь ОСОБА_1 1 702 грн. 52 коп., що становить суму коштів, які безпідставно одержані стягувачем. Як було встановлено судом, що саме ця сума була стягнута в ході примусового виконання виконавчого листа. Проте матеріали справи не містять доказів, щодо виконання даної ухвали, що також впливає на визначення розміру заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача.

В період оскарження ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 29 червня 2017 року (якою було скасовано ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 квітня 2017 року) і до ухвалення Верховним Судом постанови від 19 червня 2019 року, також відбувалось примусове виконання ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці від 30 березня 2009 року, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 18 серпня 2017 року (а.с. 35) та постановою про закінчення виконавчого провадження від 27 серпня 2019 року (а.с. 42). Закінчуючи виконавче провадження, у зв`язку із скасуванням Постановою Верховного Суду від 19 червня 2019 року ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 29 червня 2017 року, державним виконавцем у постанові зазначено, що за період примусового виконання рішення суду з боржника утримано заборгованість в розмірі 6 063 грн. 15 коп.

Таким чином, судом встановлено, що в ході примусового виконання ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці від 30 березня 2009 року, з відповідача на користь позивача було примусово стягнуто кошти на загальну суму 7 765 грн. 67 коп., при цьому частина з вказаної суми (1 702 грн. 52 коп.) за ухвалою суду стягнута з позивача на користь відповідача.

Розрахунок заборгованості КС «Істок» та графік фактичних сплат позичальником ОСОБА_1 відомості про вказані вище обставини не містить і не підтверджено це належними та допустимими доказами. Зокрема це може підтверджуватись: в разі здійснення готівкових розрахунків через касу - касовими ордерами (прибутковий і видатковий) і відомістю на виплату грошей, а у разі надходження через банківські установи - випискою з особових рахунків, меморіальними ордерами, платіжними дорученнями, платіжними вимогами-дорученнями, платіжними вимогами, розрахунковими чеками та іншими платіжними інструментами, що визначаються нормативно-правовими актами Національного Банку України. За наведеного, суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість та правильність розрахунку заборгованості.

У постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі №161/16891/15-ц зроблено висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК) .

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2, ч. 4, ч. 8 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Матеріали справи не містять доказів, що позивач у визначеному ст.83 ЦПК України порядку повідомляв суд про неможливість подання доказу - первинних документів, які підтверджують факт надходження коштів для погашення заборгованості відповідача. Натомість, звертаючись до суду з позовом, представником позивача у позовній заяві зазначено, що докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою відсутні.

У позовній заяві позивач окрім заборгованості за основною сумою кредиту та відсотками просить стягнути суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Такі вимоги позивача є законними, оскільки відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо відповідальності, яка встановлена ст. 625 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц зробила висновок у якому зазначено, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Враховуючи те, що суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість та правильність розрахунку заборгованості в частині основної суми за кредитом та відсотками, то і в задоволенні вимог про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних згідно ст. 625 ЦК України слід відмовити, адже дана вимога є похідною, яка визначається від розміру основного боргу.

Судом не беруться до уваги заперечення, викладені відповідачем у відзиві, оскільки він поданий із порушенням п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України, та відповідачем не надано документів, що підтверджують надіслання відзиву на адресу КС «Істок».

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про спонукання до виконання мирової угоди від 20 березня 2009 року.

З урахуванням того, що в задоволенні позову відмовлено, то судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10-13, 76-89, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач: КРЕДИТНА СПІЛКА «ІСТОК», місце знаходження: 65049, Одеська обл., місто Одеса, Адміральський Проспект, будинок 7, кімната 2, Ідентифікаційний код юридичної особи: 26364449.

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 13 квітня 2020 року.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області К.П. Гуменюк