Справа № 450/1159/20 Провадження № 2/450/1118/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2020 р. Пустомитівський районний суд Ль вівської області у складі

головуючого - судді Кіпчарського М.О.,

секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач 15.04.2020 року звернулася в суд з даним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 , в якому крім неї є зареєстрованою також її колишній зять - ОСОБА_1 , який за даною адресою не проживає тривалий час, не приймає участі та не несе витрат по утриманні будинку, особистих речей в будинку відповідача немає. Перешкод в користуванні будинком вдповідачу вона не чинила і не чинить, такий добровільно та свідомо не користується житлом, та відсутній без поважних за місцем реєстрації понад один рік, і з цих підстав просить визнати його таким, що втратила право на користування даним будинком.

Позивач, в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання була належним чином повідомлена, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 пояснив, що з 2012 року не проживає за вказаною позивачем адресою у с. Малечковичі, Пустомитівського району, оскільки проживає в с. Крехів, Жовківського району Львівської області, однак за даною адресою не зареєстрований. Подав заяву про визнання позову, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що на Витягу про державну реєстрацію прав № 31869129 виданого 01.11.2011 року ЛОКП «БТІ та ЕО» житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування № 3818 від 10.09.2008 року.

Згідно довідки Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 353 від 18.02.2020 року, слідує що в будинку АДРЕСА_1 значаться зареєстрованими зокрема позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - голова домогосподарства, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - зять.

Згідно 4-х актів обстеження умов проживання, складених у період з 18.02.2020 року по 10.07.2019 р. за участю ДОП Пустомитівського ВП та жителів с. Малечковичі, в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не проживає з 2006 року, його особисті речі в будинку відсутні.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до змісту положень ст.ст.401, 405 ЦК України, ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до положень п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення ст.405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

З підстав вище зазначених суд вважає, що відповідач, понад рік без поважних причин відсутній за місцем реєстрації у будинку АДРЕСА_1 , його особисте майно в будинку відсутнє, не бере участі в утриманні житла, з власної волі обрав інше постійне місце проживання, суд приходить до висновку про те, що такі його дії свідчать про втрату інтересу до вказаного житла, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житлом, яке в даний час належить на праві власності позивачу.

Керуючись ст.ст. 16, 405 ЦК України, ст. 150, 156 Житлового Кодексу України ст. 383, 405 ЦК України, ст. 3-5,10,81,133, 141, 258-259, 263-265, 273, 280-284,351-355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позовні вимоги, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратив право на користування будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 840,80 грн. сплаченого нею судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяМ. О. Кіпчарський