Справа № 683/2286/18
31 березня 2020 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
у складі: головуючого судді Цішковського В.А.,
з участю секретаря судових засідань Крупської В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Старокостянтинів цивільну справу № 683/2286/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з останньої боргу в сумі 3 900 євро та всі витрати по справі.
В обґрунтування заявленого позову вказує, що неодноразово надавала у позику кошти сім`ї ОСОБА_3 з якими були у доброзичливих відносинах без розписки. Однак, на прохання позивачки надати розписку, відповідачка 16 червня 2017 року зобов`язалася у розписці повернути позивачці борг у сумі 3 900 євро. У зв`язку з тривалим не поверненням боргу позивачка звернулась з претензійним листом до відповідачки, в якому зазначила строк повернення боргу до 26 серпня 2018 року, з яким був ознайомлений чоловік відповідачки. У зв`язку з невиконання повернення боргу ОСОБА_2 , позивачка звертається до суду.
Позивачка ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка ОСОБА_2 належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилась повторно, не повідомила суд про причини неявки або про розгляд справи за її відсутності, письмовий відзив на позов не подала.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 березня 2020 року прийнято справу розглядати в порядку заочного розгляду.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 позичила ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 3 900 грн. 16 червня 2017 року ОСОБА_2 зобов`язалася у розписці повернути позивачці борг у сумі 3 900 євро. Окрім того, позивачкою було надано відповідачці претензійний лист, в якому зазначила строк повернення боргу до 26.08.2018 року.
До обумовленого строку відповідачка не виконала цього обов`язку та грошові кошти позивачці не повернула.
Крім того, судом встановлено, що станом на 31.03.2020 року курс євро за гривню становить 30,9617 грн. за 1 євро, що еквівалентно сумі 120 750, 63 грн.
Зазначені обставини підтверджуються розпискою ОСОБА_2 від 16 червня 2017 року, оригінал якої зберігався у позивача та яка долучена позивачем до матеріалів справи.
Частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Із норм ст. 1051 ЦК України слідує, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.
Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
У свою чергу, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Зі змісту боргової розписки від 16 червня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3 900 євро, які зобов`язалася повернути.
Отже, між сторонами виникли правовідносини пов`язані із позикою. Оригінал розписки на момент подачі позову знаходився у ОСОБА_1 , що свідчить про неповернення відповідачем позики.
Відповідач ОСОБА_2 не надала суду жодних належних і допустимих доказів, які б вказували на те, що грошові кошти у розмірі, зазначеному в розписці, не були одержані нею від ОСОБА_1 .
Отже, досліджені судом докази, вказують на те, що ОСОБА_2 не виконала свій обов`язок з повернення ОСОБА_1 суми позики, а тому з неї на користь позивачки підлягають стягненню неповернуті грошові кошти в межах заявлених позовних вимог в сумі в сумі 3 900 євро, еквівалентно сумі 120 750, 63 грн. станом на 31 березня 2020 року.
Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, тому в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на її користь слід стягнути 1289, 34 грн судового збору.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 280-282 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 16 червня 2017 року в сумі 3 900 євро, що станом на 31.03.2020 року еквівалентно по курсу НБУ грошовій сумі в національній валюті 120 750, 63 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1289,34 грн судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідачка: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Суддя: