Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участі секретаря судового засідання Торчинович Н.М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 01.04.2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 06.04.2020 року.

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.05.2007 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 01.05.2007 р. зроблено відповідний актовий запис за № 95, серія № 049343.

В позовній заяві вказано, що у подружжя є спільні діти, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач стверджує, що протягом року стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Окрім того, як вказано у позовній заяві, подружжя проживає окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують.

За твердженням позивача їх з відповідачем шлюб носить лише формальний характер, та вважає що примирення між ними неможливе, просить не надавати строк на примирення.

Позивач також зазначає, що їх спільні діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , після розірвання шлюбу за попередньою домовленістю сторін по справі залишаються проживати разом із ОСОБА_1 .

З огляду на викладене позивач просить суд: розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 01.05.2007 р. зроблено відповідний актовий запис за № 95, серія № 049343.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.02.2020 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від позивача надійшла заява, в якій ОСОБА_1 , просить розглянути справу у її відсутності, та зазначає, що позов підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав через канцелярію суду заяву, в якій зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та проти їх задоволення не заперечує.

За викладених обставин, суд провів розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, в порядку, передбаченому ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, зважаючи на заяви сторін, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 01.05.2007 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , укладено шлюб який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 01.05.2007 р. зроблено відповідний актовий запис за № 95. Вказане підтверджується свідоцтвом по шлюб від 25.10.2008 р. серія № НОМЕР_1 .

Сторони по справі мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження видане повторно від 08.07.2008 р Серія НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( свідоцтво про народження від 11.08.2011 р. Серія НОМЕР_3 ).

Судом встановлено, що чоловік та дружина сімейних стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, та фактично шлюбні відносини між ними припинено, сім`я існує тільки формально.

Відповідач у письмовій заяві від 20.03.2020 р. визнав позовні вимоги в повному обсязі, та зазначив, що проти їх задоволення не заперечує.

Відповідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.3 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються.

З вказаних положень закону вбачається, що однією із засад шлюбу є його добровільність. При чому, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Судом встановлено, що між сторонами, як подружжям, втрачено взаєморозуміння, у них відсутні спільні інтереси та немає бажання на подальше спільне життя. Сторони втратили взаємні почуття любові та поваги, між ними відсутні взаємодопомога та підтримка, тобто те, що є правовою основою шлюбу.

Оскільки сторони не змогли зберегти сім`ю та не бажають цього робити, суд вважає, що подальше їх спільне життя, як подружжя, і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам, як позивача, так і відповідача, тому постановляє рішення про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу.

Таким чином, з`ясовані у справі обставини свідчать, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, з врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що мають істотне значення, даний шлюб існує формально, а тому його слід розірвати.

Окрім того, як встановлено при розгляді справи, у подружжя відсутній майновий спір. Спору щодо місця проживання дітей у подружжя не має.

Позовних вимог щодо порядку виховання та утримання дітей, поділу спільного майна сторін не заявлено.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач понесла документально підтверджені судові витрати у виді судового збору, які з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 112, 115, 160, 161 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 13, 76, 81, 141, 200, 206, 265, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 01.05.2007 р. зроблено відповідний актовий запис за № 95, свідоцтво про шлюб від 25.10.2008 р. серія НОМЕР_4 розірвати

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,( АДРЕСА_2 ) 768,40 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош