Справа № 489/233/19 Головуючий суду першої інстанції Коваленко І.В.
Провадження №22-ц/812/874/20 Доповідач суду апеляційної інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

05 червня 2020 року м. Миколаїв Справа №489/233/19

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Цуркан І.І.,

за участю: представника позивача Симоняна І.В. Носова О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2020 року, постановлену під головуванням судді Коваленка І.В. в приміщенні суду в м. Миколаєві, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення його позову до акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та державного реєстратора Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про скасування рішення державного реєстратора щодо реєстрації прав та їх обтяжень,

встановив:

У березні 2020 року ОСОБА_1 подав до суду позов про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області Свяченого В.Ю. про державну реєстрацію права власності за АТ «Укрсоцбанк» на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

10 березня 2020 року позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення його позову шляхом накладення арешту на вищезазначену квартиру, заборонивши АТ «Альфа Банк» здійснення відносно неї будь-яких правочинів, пов`язаних з її відчуженням (купівля-продаж, міна, дарування, передавання і т.п.), в якій зазначав, що існує небезпека відчуження Банком квартири, що може ускладнити виконання можливого судового рішення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2020 року заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття такого заходу забезпечення позову може призвести до утруднення виконання можливого рішення суду.

Не погодившись із такою ухвалою суду, АТ «Альфа - Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, АТ «Альфа-Банк» вказувало, що зазначений судом спосіб забезпеченням позову обмежує його господарську діяльність, а також право на володіння, користування та розпорядження майном.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість її доводів.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що 07 грудня 2006 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-банк», та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого в іпотеку Банку у якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором на суму 68 488 доларів США позивачем передано квартиру АДРЕСА_1 .

26 листопада 2018 року державний реєстратор Свячений В.Ю. на підставі вказаного іпотечного договору здійснив реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру за АТ «Укрсоцбанк».

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 січня 2019 року у даній справі накладено арешт на вищезазначену квартиру, а 05 лютого 2020 року право власності на спірну квартиру перереєстровано на АТ «Альфа-Банк».

Ухвалою цього ж суду від 10 березня 2020 року замінено в порядку правонаступництва ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк».

Зважаючи на обставини справи, позовні вимоги та надані докази, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов правильного висновку про необхідність забезпечення позовної заяви ОСОБА_1 вказаним ним способом, оскільки реалізація спірного майна під час розгляду справи може призвести до неможливості виконання рішення суду або ускладнення його виконання та своєчасного розгляду справи, що є завданням цивільного судочинства.

Обраний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування ухвали суду, оскільки вона є законною та обґрунтованою.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Альфа Банк» залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 05 червня 2020 року.