Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

20 березня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Орєхова О.І.,
за участі секретаря Сокур О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-
В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 .

Так як його батько, ОСОБА_2 , позивачем не опікувався, згідно рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 04 червня 2009 року, відповідача було позбавлено батьківських прав по відношенню до нього та призначено опікуна ОСОБА_4 .

25 грудня 2014 року він змінив прізвище на « ОСОБА_5 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені, серії НОМЕР_1 .

Оскільки з 01 вересня 2014 року позивач навчався в Технолого економічному коледжі Білоцерківського національного аграрного університету, його опікуном ОСОБА_4 , було подано позовну заяву про стягнення аліментів на його утримання.

Так, підставі рішення від 07 вересня 2017 року Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, було стягнуто з відповідача на його користь, аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку на період навчання, до 30 червня 2018 року включно.

30 червня 2018 року, були припинені виплати у зв`язку із закінченням навчання в Технолого економічному коледжі Білоцерківського національного аграрного університету.

Однак, наразі, позивач має на меті здобути вищу освіту, тому на даний час продовжує навчання у Національному аграрному університеті на денному відділенні, за державним замовленням. Термін навчання з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2021 рік.

Позивач не має змоги працювати та забезпечувати себе, оскільки його навчання є основним видом діяльності.

Враховуючи відсутність у позивача джерел доходу та заробітну плату опікуна, вони з ОСОБА_4 залишилися у скрутному матеріальному становищі, оскільки всі кошти йдуть на проживання та елементарні потреби людини, а саме: комунальні послуги, їжу, проїзди в транспортних засобах.

Окрім оплати за навчання, він повинен бути забезпечений і всім необхідним для організації навчального процесу, включаючи придбання підручників, зошитів, канцелярських принад, певних специфічних пристроїв таких як, наприклад, флеш карта, для можливості розповсюдження матеріалів навчального характеру викладачам, оскільки на даному етапі життя це є невід`ємним елементом життєдіяльності кожного студента, а також придбання електронних носіїв методичних матеріалів та навчальних посібників.

Його обов`язок набути освіту, адже це квиток у майбутнє і на теперішній час це є основою для усіх починань у роботі, у кар`єрній сфері, де позивач зможе себе проявити як особистість.

Йому відомо, що ОСОБА_2 має роботу, однак чи працює офіційно, позивачу достеменно не відомо.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, в зв`язку з тим, що позивач продовжує навчання, то звертається до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на його утримання, на час навчання, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно і до 30 червня 2021 року.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

З огляду на його вік, встановлений прожитковий мінімум для віку позивача, обов`язок батька, ОСОБА_2 забезпечувати достатнє утримання, належні умови для його розвитку, навчання тощо, зважаючи на працездатний вік батька ОСОБА_2 , який в змозі мати та має достатні доходи на своє проживання, з врахуванням його потреб, вважає, що ОСОБА_6 просто зобов`язаний регулярно, щомісяця, забезпечувати свого сина.

Просив суд стягувати з ОСОБА_2 на його користь аліменти на період навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення позивачем ОСОБА_1 23-х років (а.с. 1-4).

Ухвалою судді від 20 січня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України постановлено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 23-24).

14 лютого 2020 року за вх. № 5769 судом отримано відзив відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву позивача ОСОБА_1 , обґрунтовуючи наступним.

В своєму позові позивач ОСОБА_7 , який є його сином, просить суд стягнути з нього аліменти на утримання повнолітньої дитини на час його навчання у розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Проти позовних вимог заперечує частково. В обґрунтування своїх перечень хоче навести наступне: 23 лютого 2002 року між ним, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було зареєстровано шлюб у Вільхівській сільській раді Ульяновського району Кіровоградської області. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На даний час ОСОБА_9 продовжує навчання у Славгородській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів в 11-му класі, що підтверджується довідкою від 04.02.2020 року № 6.

ОСОБА_10 також продовжує навчання у Славгородській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів в 10-му класі, що підтверджується довідкою від 04.02.2020 року № 5.

Довідкою виданою виконавчим комітетом сільської ради Краснопільського району Сумської області № 02-27/79 від 04.02.2020 року підтверджено, що до складу сім`ї відповідача входять: ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Всі члени сім`ї повністю перебувають на його утриманні. Адже діти ще є неповнолітніми, та продовжують навчання і не мають самостійного доходу, а дружина є тимчасово безробітною, у зв`язку з тим, що вони проживають у сільській місцевості, де досить складно знайти роботу за спеціальністю, адже всі місця якправило вже зайняті. Тому його заробітна плата за основним місцем роботи є єдиним джерелом доходу їхньої родини.

Відповідно до довідки, що додана до позовної заяви, виданої Білоцерківським національним аграрним університетом № 327 від 01.11.2019 року, ОСОБА_7 навчається на денному відділені вказаного університету за державним замовленням. Тобто, оплата за надання освітніх послуг здійснюється не з власних коштів позивача, а за рахунок коштів з державного бюджету.

Також слід відмітити, що під час здійснення навчання за державним замовленням позивач, у разі сумлінного та відповідального ставлення до навчального процесу повинен отримувати стипендію, але про даний факт жодної інформації в позовній заяві не зазначено.

Окрім того, не надано відомостей про графік навчання позивача, тільки сказано, що навчається на денній формі, не заявлено чи часи навчання дійсно становлять весь робочий день, тиждень, оскільки, якщо в позивача є вільний час, то він може мати змогу підробляти і частково забезпечувати себе.

Позивачем не вказано жодної інформації про склад його сім`ї та про доходи як його, так і членів сім`ї. Наскільки відповідачу відомо, опікун позивача ОСОБА_4 є працездатною особою, тож також має можливість отримувати самостійний дохід.

Вагоме значення має і той факт, що з аналогічною заявою та ідентичними позовними вимогами позивач ОСОБА_7 вже звертався до суду 21.01.2019 року, але на судове засідання не з`явився та не повідомив про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату та місце проведення судового засідання. У зв`язку з неявкою у судове засідання суд дійшов висновку про втрату інтересу позивача до заявлених ним позовних вимог. А тому позовну заяву було залишено без розгляду. Так, вказаний факт свідчить про відсутність у нагальній потребі ОСОБА_7 в матеріальній допомозі з його сторони.

Слід відмітити також те, що до досягнення повноліття він стабільно сплачував аліменти і не ухилявся від свого обов`язку утримувати свою дитину.

На теперішній час відповідач також не відмовляється від сплати аліментів на свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, але вважає, що розмір 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) є досить великим, і завдасть значної шкоди як його інтересам, так і інтересам сім`ї, і значно погіршить матеріальне становище, через що, відповідач буде не взмозі забезпечувати достатній життєвий рівень як себе, так і своєї родини.

На його думку, позивач не надав достатньо доказів на підтвердження обставин, якими вмотивовано позовні вимоги та не обґрунтував розмір аліментів, які він просить стягнути.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно роз`яснень викладених у Постанові ПВС України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм статей СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18-ти років, але не більше 23-х років, продовження нею навчання, потреба у зв`язку з цим матеріальної допомоги, наявність у батьків можливості надання такої допомоги.

А тому просив суд стягнути з нього, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі, у розмірі не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку(а.с. 31-34).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду заяву, отримана судом 21.02.2020 року за вх. № 6623, в якій просила справу за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 60).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву, який отримано судом 14.02.2020 року за вх. № 5769, просив справу за позовом ОСОБА_1 до нього про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, розглянути за його відсутності (а.с. 34).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надано.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що в матеріалах справи свідчить копія свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , видана Відділом реєстрації актів громадянського стану Жашківської районної державної адміністрації Черкаської області 23 вересня 1998 року, актовий запис № 131, де батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 04 червня 2009 року, ОСОБА_2 , було позбавлено батьківських прав. Відповідно до розпорядження Рокитнянської районного державної адміністрації Київської області від 08 лютого 2008 року № 31, було призначено ОСОБА_4 опікуном над ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 9).

25 грудня 2014 року ОСОБА_12 змінив прізвище на ОСОБА_1 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 145, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про зміну імені, серії НОМЕР_1 , виданої 25 грудня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 8).

Оскільки з 01 вересня 2014 року позивач ОСОБА_1 навчався в Технолого економічному коледжі Білоцерківського національного аграрного університету, його опікуном ОСОБА_4 , було подано позовну заяву про стягнення аліментів на його утримання.

Так, підставі рішення від 07 вересня 2017 року Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, було стягнуто з відповідача на його користь, аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку на період навчання, до 30 червня 2018 року включно.

30 червня 2018 року, були припинені виплати у зв`язку із закінченням навчання в Технолого економічному коледжі Білоцерківського національного аграрного університету.

Звертаючись до суду з вищевказаним позовом позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на його утримання в зв`язку із продовженням навчання, так як позивач на даний час не взмозі працювати та забезпечувати себе, оскільки навчання є основним видом його діяльності, а відповідач є працездатним за віком та має можливість надавати йому матеріальну допомогу на час навчання.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

З довідки за вих. № 327 від 01 листопада 2019 року, яка видана Білоцерківським національним аграрним університетом студенту ОСОБА_1 убачається, що останній дійсно є студентом 2-го СП курсу біолого технологічного факультету, на денному відділенні БТФ Білоцерківського НАУ ІV рівня акредитації за держаним замовленням. Термін навчання на ОР «бакалавр» з 01.09.2018 року по 30.03.2021 року (а.с. 11).

Встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на даний час знаходиться на утриманні свого опікуна ОСОБА_4 .

Відповідно ч.ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Стаття 198 СК України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання відповідача у відзиві на те, що на його утриманні знаходяться неповнолітні діти, безробітна дружина та те, що вони проживають у сільській місцевості, де досить складно знайти роботу за спеціальністю не заслуговує на увагу, так як необхідність утримувати сім`ю, не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своєму повнолітньому сину ОСОБА_1 , який її потребує.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року, справа № 644/3610/16-ц, провадження № 61-12782св18.

Отже, позивач ОСОБА_1 навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Не заслуговують на увагу посилання відповідача, що позивач навчається да денній формі навчання за державним замовленням, тобто за рахунок коштів з державного бюджету, останній має вільний час, що надає позивачу змогу підробляти і частково забезпечувати себе, тому не потребує допомоги.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зазначений правовий висновок викладений в постанові ВС у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 рокусправа № 346/103/17, провадження № 61-20178св18.

Отже, позивач продовжує навчання, останній не досяг 23-х річного віку, потребує матеріальної допомоги, а відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові, так як офіційно працює та має постійний дохід, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою № 515 від 05.09.2019 року, яка видана Військовою частиною № НОМЕР_3 м. Лисичанськ, в якій зазначено, що відповідач ОСОБА_2 перебуває на дійсній військовій службі у військовій частині № НОМЕР_3 м. Лисичанськ з 08 серпня 2019 року (а. с. 44).

До того ж, судом враховується те, що у відзиві на позов відповідач частково визнав вимоги позивача та зазначав, що не відмовляється від сплати аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Стосовно того, що відповідачу відзиві на позов позивача просив відмовити останньому у задоволенні позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, стягнувши з нього аліменти на навчання у твердій грошовій сумі, у розмірі не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то суд приходить до наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Аналізуючи правові норми законодавства суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Тому, враховуючи вищенаведені обставини, матеріальне становище позивача, матеріальне становище платника аліментів, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підлягають стягненню аліменти на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно починаючи з 14 листопада 2019 року і до закінчення навчання, але не пізніш ніж до досягнення позивачем двадцяти трьох років.

З 1 січня 2020 року відповідно до Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» ставки судового збору змінюються.

Як визначено у Законі, судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою або фізичною особою підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення заборгованості, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Звертаючись до суду з відзивом на позовну заяву позивача ОСОБА_1 та додаючи до нього документи, відповідачем не було надано документу, який звільняє останнього від сплати судового збору.

Оскільки, позивач ОСОБА_1 при звернені до суду з вищевказаним позовом був звільнений від сплати судового збору, то з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 840,80 гривень (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 191, ст.ст. 198-200 СК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 82, 133, 141, 211, 247, 263, 265, 273, 274, 353, 354, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 53 Конституції України,Законом України «Про судовий збір», суд,-

У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - задовольнити.

Стягувати з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Порозок, Краснопільського району, Сумської області, РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт, серії НОМЕР_5 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м. Жашків, Жашківського району, Черкаської області, РНОКПП НОМЕР_6 , паспорт, серії НОМЕР_7 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно починаючи з 14 листопада 2019 року і до закінчення навчання, але не пізніш ніж до досягнення позивачем двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Порозок, Краснопільського району, Сумської області, РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт, серії НОМЕР_5 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір на користь держави в сумі 840,80 гривень (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , паспорт, серії НОМЕР_7 );

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт, серії НОМЕР_5 ).

Повне судове рішення складено 20 березня 2020 року.

Рішення надруковане в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов