13.04.2020 Єдиний унікальний номер 460/1623/17
Єдиний унікальний номер № 460/1623/17
Провадження № 2/205/81/20
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

13 квітня 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,

ВСТАНОВИВ:

27.04.2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2017 року позовні вимоги першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі задоволено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2019 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2017 року по цивільній справі за позовом Першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі скасовано.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до ст. 4 КАС України публічна служба діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що наказом начальника Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного № 41-КС від 22.08.2014 року ОСОБА_1 зараховано на перший курс навчання до Військового коледжу сержантського складу Академії (а.с. 7).

Згідно з витягом з наказу начальника Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (по стройовій частині) № 209 від 01.09.2014 року молодшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , зарахованого наказом начальника Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (по особовому складу) № 41-КС від 22.08.2014 року курсантом на перший курс навчання до Військового коледжу сержантського складу Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, було зараховано до списків особового складу Академії та на всі види забезпечення, а на котлове зі сніданку 01.08.2014 року, призначено на посаду курсанта Військового коледжу сержантського складу (а.с. 8).

07.08.2015 року ОСОБА_1 було написано рапорт про відрахування його з числа курсантів Академії в зв`язку з небажанням продовжувати навчання (а.с. 9).

Згідно довідки-розрахунку № 748 від 26.08.2015 року, виданої Національною академією сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, на забезпечення молодшого сержанта ОСОБА_1 було витрачено 68758,33 грн., з яких: 44451,07 грн. грошове забезпечення; 16836,96 грн. продовольче забезпечення; 7470,30 грн. спожиті комунальні послуги та енергоносії (а.с. 12).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Одним з видів військової служби є військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів) (частина шоста зазначеної статті).

Таким чином, навчаючись у вищому навчальному закладі Міністерства оборони України, особа проходить військову службу, яка відповідно до зазначених норм КАС України вважається публічною службою.

У Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2006 року № 964 (далі - Порядок), визначено механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и», «і» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (далі - витрати).

Витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі.

Згідно з пунктом 7 Порядку в разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що спори, пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат, відбувається після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 705/1664/17, якою підтверджено/підтримано аналогічний висновок Великої Палати Верховного Суду, зроблений у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16.

У межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному судочинстві в силу вимог статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Аналогічний висновок зроблено у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18), у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 461/5577/15-ц (провадження № 14-18цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 820/5761/15 (провадження № 11-750апп18) та інших постановах, що свідчить про усталену практику розгляду вказаної категорії спорів.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 липня 1950 року (далі Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» (заява N 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]».

Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими та справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а отже даний спір не може бути вирішено в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 19 КАС України, ст. ст. 3, 19, ч. 2 ст. 247, п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження по цивільній справі за позовом першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. В разі, якщо ухвала була постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, то вона набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Н.В. Басова

.