Провадження № 2/522/1152/20
10 червня 2020 року
Приморський районний суд м. Одеси:
під головуванням - судді Абухіна Р.Д.,
за участю секретаря судового засідання: Стогнієнко Т.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районнної адміністрації Одеської міської ради,- « про встановлення графіку спілкування та виховання дітей»,-
Позивач звернувся до суду із позовом, який в подальшому було уточнено, по якому просила суд зобов`язати відповідача ОСОБА_4 приймати участь у вихованні малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом систематичних побачень щосуботи з 09 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин.
Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого є двоє малолітніх дітей.
Як зазначає позивач в своєму позові, відповідач долею дітей, станом здоров`я,участі у їх вихованні не приймає, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.
Представник третьої особи органу опіки та піклування ПРА ОМР до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Представник надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.04.2019 року витребувано з Органу опіки та піклування Приморської районнної адміністрації Одеської міської ради письмовий висновок щодо встановлення графіку участі у вихованні і спілкуванні батька ОСОБА_4 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На виконання вищезазначеної ухвали суду листом від 12.07.2019 року за № 01-12/1287/2 вих. повідомлено про неможливість надання висновку, у зв`язку із тим, що підготовку документів для надання висновку здійснює служба у справах дітей ОМР, яка їх не надала.
Враховуючи зазначені вище обставини, строки розгляду справи, представник позивача просив суд розглядати справу за відсутності витребуваного ухвалою суду від 18.04.2019 року висновку на підставі наявних у справі доказів.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України та СК України.
По справі встановлені наступні фактичні обставини.
Позивач та відповідач із 11.09.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 28.10.2015 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси .
Від вказаного шлюбу є двоє спільних дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Другим Приморським відділом державної РАЦС Одеського міського управління юстиції від 08.11.2011 року) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Відділом державної реєстрації РАЦС у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 23.07.2013 року).
Рішенням суду про розірвання шлюбу від 28.10.2015 року встановлено місце проживання дітей за місцем проживання матері ОСОБА_1 . З цього часу діти постійно проживають з матір`ю.

Позивач зазначає, що утримання та виховання дітей за згодою батьків тривало до кінця 2015- початку 2016 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31.08.2018 року по цивільній справі № 522/16552/17 ухвалено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання спільних дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення кожним з дітей повноліття, з урахуванням індексації.

На даний час за вказаним судовим рішенням Приморським відділом державної виконавчої служби м. Одеси головного територіального управління відкриті виконавчі провадження ВП № 57283899, ВП № 57283740.

Підставою для звернення до суду із даним позовом є посилання позивача на те, що відповідач обов`язки по матеріальному утриманню дітей, встановленні рішенням суду не виконує, припинив особисту участь у їх вихованні та спілкуванні з дітьми, чим спричиняє їм психологічну травму.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 8 Закону України « Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.

Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судам, адміністративним чи законодавчим органам, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Обов`язок виховувати, ростити дитину найважливіший обов`язок матері та батька.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх батьківських обов`язків.

Згідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватись на повазі до прав людини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ч.2 ст. 154 СК України, батьки мають право звертатись до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини.

Згідно до ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає спосіб участі одного з батьків у вихованні дитини ( періодичні та систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають значення.

Мотивуючи час щотижневих побачень саме щосуботи з 09 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин позивач зазначала, що тижневий розклад життя дітей, а саме у будні дні, відповідно до їх віку є заповненим. На підтвердження чого надала докази, що син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вересні 2018 року почав навчатись в Одеському ліцеї « Європейський», в якому навчається за наступним графіком: пн.-ср. з 08.30 до 12.35 год., чт.-пт. з 08.30 11.45 год.. Тричі на тиждень ( пн., ср., пт.) син відвідує дитячий юнацький футбольний клуб «ATHLETIC CLUB ODESSA».Донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідує Одеський навчально-виховний комплекс № 300, щоденно з 08 години до 17 години.

Про участь батька в організації навчально-виховного процесу дітей нічого не відомо, що викладено в письмових відповідях №52 від 05.10.2018 року та №154 від 05.10.2018 року.

Позивач також зазначає, що враховуючи особливості характеру дітей їх прихильність один до одного, є доцільним проведення часу з батьком разом.

З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Суд вважає за необхідне обрати належний спосіб захисту прав як визначення способу участі відповідача ОСОБА_4 у вихованні малолітніх дітей, шляхом систематичних побачень, оскільки даний спосіб захисту порушений прав передбачений ст. 159 СК України, при цьому відмовивши у зобов`язанні батька приймати участь у вихованні дітей, так як його обов`язок є беззаперечним.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити частково.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. 18,19, 150, 152, 155, 157 СК України, ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районнної адміністрації Одеської міської ради,- « про встановлення графіку спілкування та виховання дітей»,- задовольнити частково.

Визначити спосіб участі відповідача ОСОБА_4 у вихованні малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом систематичних побачень щосуботи з 09 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду виготовлений 18.06.2020 року.

Суддя: Р.Д. Абухін

10.06.2020