Дата документу 26.03.2020
Справа № 334/4620/18
Провадження № 2/334/340/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді Гнатюка О.М.,

за участю секретаря Алєйніковій О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини, та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позову зазначено, що з 3 вересня 2004 року позивач та відповідач перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.062018 року. Від спільного подружнього життя мають спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після 5 березня 2018 року сторони у справі проживають окремо. Після розірвання шлюбу дитини виявила бажання проживати разом із батьком - позивачем. Дитина має нормальний стан здоров`я, для нього створені всі умови для навчання, виховання. Враховуючи бажання дитини, схильність до батька просить визначити місце проживання сина разом з позивачем.

Відповідачка за первісним позовом ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просить в задоволені первісного позову відмовити у повному обсязі та визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Вказала, що після 5 березня2018 року вона стала проживати з дитиною окремо від позивача. 2 квітня 2018 року ОСОБА_1 забрав сина до себе. Позивач за первісним позовом проживає фактично за іншої адресою ніж за якою просить визначити місце проживання дитини.

Позивач у судове засідання з`явився, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, наполягають на задоволені позовних вимог. Просив суд прийняти рішення, виходячи з інтересів дитини, з урахуванням думки дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

У судовому засіданні відповідачка та її представник заперечували проти первісного позову, надали пояснення, аналогічні викладеним у зустрічному позові. Представник відповідача зазначив, що дитина тривалий час знаходиться під впливом батька, тому бажання дитини є вимушеним, про що вказує експерт у своєму висновку. Дитина фактично проживає з матір`ю позивача. Позивач є агресивним чоловіком, який раніше вчиняв насильство по відношенню до відповідачки. Не виключено застосування насильства до дитини.

Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, а зустрічний позов необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

У відповідності до положень ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 , батьком є ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_3 .

Згідно з довідкою КУ «ОКПЛ» ЗОР ОСОБА_1 на диспансерному обліку не перебуває.

Відповідно до довідки ВП «Дніпровська електроенергетична система» ДП «НЕК «Укренерго» ОСОБА_1 працевлаштований на вказаному підприємстві на посаді інженера з охорони праці.

За місцем роботи ОСОБА_1 характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою.

Відповідно до висновку спеціаліста-психолога від 16.04.2018 року ОСОБА_4 емоційно позитивно ставиться до батька - ОСОБА_1 .

Згідно з довідкою ТОВ «АТБ-Маркет» ОСОБА_3 з 3 травня 2007 року працює заступником керуючого магазином.

За місцем роботи ОСОБА_3 за місцем роботи характеризується позитивно.

Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району № 05/01-27/1107 від 2.11.2018 року, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 з позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 , так як дитина прихильна до батька та, враховуючи результати бесід, бажає жити з ним за власним бажанням.

Допитаний у судовому засіданні, неповнолітній ОСОБА_4 надав пояснення, відповідно до яких просить встановити його місце проживання разом з батьком, оскільки не бажає проживати з матір`ю. На цей час він проживає разом із батьком у квартирі в однокімнатній квартирі. Мати з батьком не проживають разом більше півроку. З мамою батько та він не спілкуються. Мати проживає зі своїми батьками. Остання зрідка телефонує йому. До неї він не ходить, оскільки йому там не подобається. Там скучно та всі злі на нього, до нього висувають вимоги. З батьком йому ліпше. Мати одного разу забрала в нього гроші, що йому подарували.

Допитана свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що працювала класним керівником учня ОСОБА_4 біля трьох років. З матір`ю спілкувалася, батько ОСОБА_1 приходив на батьківські збори. Дитина навчалася добре, проте були спади у навчанні, які пов`язані зі зміною поведінки. Конфлікт між батьками негативно відбивається на дитині. Дитина добре ставилася до обох батьків. ОСОБА_4 повідомляв їй, що батько фізично карав йог , проте чи правда - їй невідомо. Дитина піддається впливу як з боку дорослих та інших дітей.

Допитана свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що знайома з ОСОБА_3 , так як працюють спільно. З ОСОБА_1 вона незнайома. З слів відповідачка вона дізналася про обставини сімейного життя подружжя ОСОБА_7 вчиняв насильство до ОСОБА_3 ОСОБА_3 піклувалася дитиною, придбавала речі. Дитина проживає з батьком. Так сталося, що після розлучення ОСОБА_3 не перешкоджала сину спілкуватися з батьком. В один день син не повернувся та сказав, що залишиться за батьком.

Допитана свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що працює керівником ОСОБА_3 . З ОСОБА_1 незнайома та ніколи не бачила його. Їй відомо, що ОСОБА_3 потрапила до лікарні через побиття чоловіком. ОСОБА_3 вживала заходи щодо збереження родини. У 2014 році вони повторно розписалися. Потім виникли конфлікти. Про це відомо стало від ОСОБА_9 . Потім через суперечки вони стали проживати окремо. Дитина стала проживати з батьком. Останній не дозволяє дитині зустрічатися з матір`ю.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 є її донькою. ОСОБА_1 вирішив помститися через розлучення та забрав дитину, яку в подальшому налаштував проти них. За дитиною доглядали і донька, і вона сама. Для дитини були створені всі умови для проживання та навчання.

Згідно з актом про обстеження умов проживання комісією відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей ЗМР встановлено, що ОСОБА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Умови проживання задовільні, для дитини створені належні умови для проживання та виховання.

Відповідно до акту про обстеження умов проживання комісією відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей ЗМР встановлено, що за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , створені умови для проживання дитини.

Згідно з висновком судово-психологічного експерта №450 неповнолітній ОСОБА_4 висловлює позитивне ставлення до батька, до матері формально висловлює образу. З урахуванням характерних властивостей для неповнолітніх ОСОБА_4 може формально висловлювати власне бажання проживати з батьком, яке може бути сформовано під впливом інших дорослих осіб. Бажання ОСОБА_4 проживати з батьком є формальним без всебічного прогнозування. Зміна умов проживання, виховання та оточення неповнолітнього ОСОБА_4 може мати вплив у вигляді змін поведінки.

Допитаний спеціаліст ОСОБА_11 пояснила, що висновок нею готувався на замовлення адвоката - представника позивача. Спілкування з дитиною ОСОБА_4 відбувалось за відсутності батьків. Дитину привіз батько, який під час бесіди вийшов. Висновок виготовлювався за методиками та тестами протягом 10 днів. Дитина ОСОБА_4 за рівнем логіки, розвитку відповідає віковим характеристикам.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

За ст.9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

За нормами ст.150 СК України, виховання дитини, піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя є обов`язком батьків.

Згідно із п.4 ст.18 Міжнародного пакту про громадські та політичні права від 16 грудня 1966 року, держави, які беруть участь у цьому пакті, зобов`язуються поважати свободу батьків і у відповідних випадках опікунів, забезпечувати релігійне і моральне виховання своїх дітей відповідно до своїх власних переконань.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення малолітнього, в якнайкращих інтересах дитини, суд приходить до висновку відмовити в задоволені зустрічного позову та задовольнити первісну позовну заяву.

Принципом 9 Декларації Прав Дитини передбачено «Дитина має бути захищена від усіх форм недбалого ставлення»

Крім того, під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі не повинні братися до уваги (Рішення ЄСПЛ у справі «Земмерфельд проти Німеччини» від 08. 07.2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» від 03.12.2009 року).

З урахуванням обставин справи та інтересів дитини щодо забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, діючи в якнайкращих інтересах дитини, суд з урахуванням думки дитини, висновку органу опіки і піклування, приходить до висновку щодо доцільності визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-4,12-13, 17-18, 76-82, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлений 26 березня 2020 року.

Суддя О.М. Гнатюк