Єдиний унікальний номер судової справи 225/8759/19
Номер провадження 2/225/287/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

31 березня 2020 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Скиба М.М.,

за участю секретаря Савченко О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою представника позивача - адвоката Карнаухова Андрія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: сектор реєстрації місця проживання виконавчого органу Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача - адвокат Карнаухов А.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: сектор реєстрації місця проживання виконавчого органу Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що позивачу на праві приватної власності на підставі договору дарування від 14.06.2001 належить будинок АДРЕСА_1 . За вказаною адресою також зареєстрована ОСОБА_2 , яка є знайомою позивача, що перешкоджає позивачу розпоряджатись будинком на власний розсуд та обмежує її права як власника. ОСОБА_2 з початку літа 2013 року виїхала за межі м. Торецьк Донецької області у невідомому напрямку та припинила спілкування з позивачем. Крім того, позивачу складно утримувати будинок, сплачувати комунальні посіли і має певні перешкоди в оформленні субсидії. Посилаючись на вказані обставини, просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .

Позивач та її представник до судового засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримують повністю, наполягають на їх задоволенні, просять розглянути справу за його відсутністю та відсутності позивача, не заперечують щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не прибув з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи: сектор реєстрації місця проживання виконавчого органу Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк до судового засідання не прибув, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у зв`язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідив матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що на підставі договору дарування від 14.06.2001 позивачу ОСОБА_1 належить будинок АДРЕСА_1 .

Разом з тим, згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 16.12.2019 року, наданої Військово-цивільною адміністрацією міста Торецьк Донецької області за вищевказаною адресою зареєстрована ОСОБА_2 , родинних зв`язків з ОСОБА_1 не має.

Крім того, судом встановлено, що з червня 2013 року відповідач не мешкає у будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується актом вуличного комітету, складеного головою вуличного комітету у присутності двох свідків (сусідів).

У зв`язку з чим, суд зазначає.

Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316,317,319,321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавлення володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16,386,391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379,382 ЦК України).

Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України , які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім`ї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім`ї власника квартири на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім`ї на користування цією квартирою.

Згідно з положеннямист.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення,ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.

Судом встановлено, що відповідач, як знайома позивача зареєстрована в спірному будинку, чим порушує право власності позивача, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності.

Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють данні правовідносини, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим, обставини, зазначені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», оскільки є особою з інвалідністю другої групи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі ст.ст. 319,321,391,405 ЦК України, керуючись ст.ст. 12,13,81,89, 263,283 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов представника позивача - адвоката Карнаухова Андрія Олександровича (місце роботи: АДРЕСА_2 ), який діє в інтересах ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), третя особа: Сектор реєстрації місця проживання ВЦА м. Торецьк Донецької області (місце знаходження: Донецька область, м. Торецьк, вул. Маяковського 26а), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено позивачем до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області шляхом подання в 30 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: