Справа № 508/208/19
Провадження № 2/508/17/20
У Х В А Л А

Іменем України

"29" жовтня 2020 р. с.м.т. Миколаївка

Миколаївський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Банташ Д.С.,

за участю секретаря судових засідань Мазарак Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Миколаївка Одеської області цивільну справу № 508/208/19 (провадження № 2/508/17/20) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя і заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Миколаївського районного суду Одеської області Парія І.О. перебувала цивільна справа № 508/208/19 (провадження № 2/508/17/20) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя.

Відповідно до рішення Вищої Ради правосуддя від 25 серпня 2020 року №2449/0/15/20 суддя Миколаївського районного суду Одеської області ОСОБА_3 звільнений у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2020 року зазначена справа передана до провадження судді Миколаївського районного суду Одеської області Банташ Д.С.

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 користуватися автомобілем ЗАЗ-DAEWOO, модель Т13110, 2007 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та передати їй на зберігання.

Попереднім складом суду, вимога позивачки про забезпечення позову була залишена без уваги і не вирішена, не зважаючи на те, що остання неодноразово на цьому наполягала і звертала на це увагу суду (а.с. 2-4, а.с. 26-29).

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 посилалася на те, що з часу розлучення і по теперішній час відповідач ОСОБА_2 одноособово користується спільним автомобілем ЗАЗ-DAEWOO, модель Т13110, 2007 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Тоді, як донька ОСОБА_4 перебуває на її повному утриманні, відповідач до теперішнього часу аліменти не сплачує, донька ходить в перший клас, вона змушена самостійно вирішувати усі питання пов`язані з навчальним процесом доньки (возити до школи, забирати зі школи), користуючись громадським транспортом, що заздалегідь викликає значних труднощів. Тоді як батько відповідач ОСОБА_2 навіть не цікавиться, яким чином необхідно налагодити цей процес, та на власний розсуд розпоряджається зазначеним транспортним засобом, використовуючи його на свої власні потреби, та потреби своєї нової сім`ї.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, при цьому надала суду заяву, в якій просила судове засідання провести у її відсутність та у відсутність її представника.

Відповідач ОСОБА_2 та представник ОСОБА_5 судове засідання не з`явилися, не надали суду поважності такої неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 користуватися автомобілем ЗАЗ-DAEWOO, модель Т13110, 2007 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та передати їй на зберігання необхідно відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Значення цього інституту полягає в тому, що ним захищаються права позивача у разі несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, продати чи знищити його та з метою попередження інших потенційних труднощів, що виникають під час реалізації рішення суду у конкретній справі.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У даній заяві вимогами позивача ОСОБА_1 є заборона відповідачу користуватися автомобілем ЗАЗ-DAEWOO, модель Т13110, 2007 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та передати їй на зберігання.

Як вбачається з матеріалів справи автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO, модель Т13110, 2007 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 ще у 2015 році був проданий ОСОБА_2 , який до участі у справі не залучений ні в якості відповідача, ні у якості третьої особи.

Крім того, достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій відносно спірного майна, які можуть у подальшому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладання договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання, тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Суд зауважує, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини необхідності такого забезпечення. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 81 ЦПК України , обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Однак, у своїй заяві про забезпечення позову, позивачкою не зазначено, всупереч вимогам ст.ст. 76-81 ЦПК України, чому саме відповідачу необхідно заборонити користуватися зазначеним автомобілем (з урахуванням того, що транспортний засіб вже тривалий час належить іншій особі). Крім того, враховуючи, що предметом заявлених позовних вимог є стягнення вартості Ѕ частки транспортного засобу, а вказаний позивачем вид забезпечення позову, не є співмірним із позовними вимогами.

Таким чином, з урахуванням викладеного, доходжу до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання позивачки про вжиття заходів забезпечення позову у справі шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 користуватися автомобілем ЗАЗ-DAEWOO, модель Т13110, 2007 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та передати їй на зберігання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 користуватися автомобілем ЗАЗ-DAEWOO, модель Т13110, 2007 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та передати їй на зберігання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Д.С. Банташ