Справа № 161/7000/20
Провадження № 4-с/161/39/20
У Х В А Л А

01 жовтня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі Самсонюк Ю.Л.,

з участю представника скаржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гринчишин Валентини Степанівни щодо відкриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з даною скаргою на дії державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гринчишин В.С. щодо відкриття виконавчого провадження.

Скаргу обґрунтовує тим, що 26.07.2019 року старшим державним виконавцем Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гринчишин В.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59656283 за виконавчим листом № 2-2389/10 виданим 14.07.2016 року про стягнення з нього в користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 5503,90 доларів США, 422,70 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на ІТЗ справи.

Вважає, що дана постанова винесена в порушення вимог п. 2 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий лист пред`явлено до виконання з пропуском строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області (на даний час Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гринчишин В.С. про відкриття виконавчого провадження № 59656283 від 26.07.209 року.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 скаргу підтримав, з підстав в ній зазначених. Просив суд скаргу задовольнити.

Старший державний виконавець Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гринчишин В.С в судове засідання не з`явилась, проте подала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю в іншій судовій справі, призначеній на 11.30. год. в приміщенні Луцького міськрайонного суду Волинської області за адресою: вул. Л.Українки, 24, м. Луцьк.

Суд вважає за можливе розглядати скаргу без участі заявника та державного виконавця за наявними матеріалами справи.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 4Закону України «Про виконавче провадження» визначено вимоги до виконавчого документа, так у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні першого відділу державної виконавчої служби перебував виконавчий лист Луцького міськрайонного суду від 17.05.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості по кредитному договору в розмірі 5503,90 доларів США та 553 грн. 70 коп. судових витрат.

29.12.2012 року виконавчий лист було повернуто стягувачеві відповідно до постанови про повернення виконавчого документа, який при пересилці було втрачено.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.03.2016 року видано дублікат вищевказаного виконавчого листа (а.с. 12).

26.07.2019 року старшим державним виконавцем Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гринчишин В.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59656283 за виконавчим листом № 2-2389/10 виданим 14.07.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 5503,90 доларів США, 422,70 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на ІТЗ справи (а.с. 15).

Як вбачається з відмітки на дублікаті виконавчого листа № 2-2389/10 виданого 14.07.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 5503,90 доларів США, 422,70 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на ІТЗ справи, 10.08.2016 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачу ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено у відкритті виконавчого провадження.

Дана постанова державного виконавця стягувачем не оскаржувалась.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Як визначено ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Право повторного пред`явлення стувачем виконавчого документа до виконання передбачено ст. 37 Закону України, відповідно до якої повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно ст. з п. 2 ч. ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як встановлено судом, вищевказаний виконавчий лист вперше був пред`явлений стягувачем до виконання уже з пропуском строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, в судовому порядку пропущений строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання поновлено не було і з такою заявою стягувач до суду не звертався, тому державний виконавець повинен був повернути даний виконавчий лист без прийняття його до виконання.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає за необхідне скаргу ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 259 ч. 6, 447-451 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області (на даний час Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гринчишин Валентини Степанівни про відкриття виконавчого провадження № 59656283 від 26.07.209 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного А.В.Олексюк