П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 червня 2020 року місто Київ

справа № 369/5072/19

провадження № 22-ц/824/5519/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Василевською Кариною Миколаївною,

на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 листопада 2019 року, постановлену у складі судді Пінкевич Н.С.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 листопада 2019 року залишено без розгляду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Не погоджуючись з такою ухвалою, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Василевська К.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі посилається на те, що ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права. Зокрема, зазначає, що висновок суду про те, що позовну заяву подано від імені заінтересованої особи, особою, яка не має повноважень на ведення справи, не відповідає встановленим обставинам та не ґрунтується на законі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Василевська К.М. доводи апеляційної скарги підтримали, просили задовольнити апеляційну скарну, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Войченко С.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засіданні, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2019 року ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Василевську К.М., подала до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 квітня 2019 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 листопада 2019 року залишено без розгляду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що позовну заяву від імені ОСОБА_1 подано особою, яка не має повноважень на ведення справи, оскільки ордер на ім`я адвоката Василевської К.М., виданий адвокатським об`єднанням "Кравець і партнери", не містить підпису керівника адвокатського об`єднання.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (ч.1 ст.58 ЦПК України).

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Частиною 4 статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері (ч.ч.1,2 ст.64 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (далі - Закон) ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій (ч.4 ст.26 Закону).

Відповідно до п.п.4,5,14,15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року № 36, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням. В Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України.

Ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній або керівник адвокатського об`єднання (бюро) зобов`язані вказати на звороті ордера.

Положенням ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути 1) договір про надання правової допомоги;2) довіреність;3) ордер;4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Між тим, порядок розгляду цивільних справ в судах регулюється саме вимогами цивільного процесуального законодавства.

Як свідчать матеріали справи позовну заяви підписано представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Василевською К.М.

Згідно додатків до позовної заяви, окрім іншого, долучено ордер адвоката, копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю,а також копію договору про надання правничої допомоги № 272, що відповідає вимогам ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (а.с. 63,64-66, 67).

В ордері, виданому адвокату Василевській К.М. , відсутні будь-які обмеження повноважень, наданих їй клієнтом, а відтак Василевська К.М. , представляючи інтереси ОСОБА_1 , мала повноваження на ведення справи в суді, здійснювала їх від імені позивачки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії в ордері застережені не були, в тому числі, щодо повноважень на подання позовної заяви та її підпису.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що адвокат Василевська К.М., представляючи інтереси ОСОБА_1 не мала повноважень на ведення справи, а відтак не мала права на вчинення таких процесуальних дії як підписання та подання позовної заяви.

Крім цього, необхідно зазначити про те, що недоліки в оформленні ордера на надання правової допомоги за наявності достатніх даних про права адвоката (адвокатського об`єднання) представляти інтереси клієнта не повинно перешкоджати доступу до правосуддя клієнту, який з метою належного захисту своїх прав чи інтересів звернувся за кваліфікованою правовою допомогою адвоката.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Право на звернення особи до суду є її абсолютним правом.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів реалізується через врегульовану процесуальним законом можливість пред`явити до суду позовну заяву, яка є процесуальною формою звернення за захистом порушеного права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для залишення позовної заяви без розгляду не було, а тому оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 369, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Василевською Кариною Миколаївною, - задовольнити.

Ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 19 листопада 2019 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 11 червня 2020 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус