Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Запоріжжя 2 квітня 2020 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.

при секретарі Когут С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду зі своїм вищезгаданим позовом, за яким просить суд визнати за ним право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Вищевказана справа була призначена до судового розгляду, проте у судове засідання учасники справи не явилися.

Відповідач також подав суду заяву, якою проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечують, просили справу розглядати без її участі.

Отже, у порядку ст. 223 ч.3 п. 1 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності учасників справи.

У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.ч.1,3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцю після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Судом встановлено та перевірено доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_2 , що належала померлому на праві власності.

У вересні 2016 року позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Бєлоусової В.О., була заведена спадкова справа, відповідно до якої позивач є єдиним спадкоємцем після смерті батька.

У відповідності до норм чинного законодавства 21.02.2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, однак постановою від 21.02.2018 року нотаріус відмовив у видачі з причини відсутності оригіналів правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно, отже оформити нерухоме майно в позасудовому порядку позивач не має можливості.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті або день з якого вона оголошується померлою.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Отже, позивач є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька, оскільки вищезазначене спадкове майно позивач прийняв за законом згідно зі ст. 1261 та ст. 1269 ЦК України, подавши заяву про прийняття спадщини.

Як передбачено ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців); до складу спадщини входять всі права та обов`язки, які належали спадкоємцю на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті.

При цьому від осіб, які беруть участь у справі, клопотань про надання оригіналів письмових доказів не надходило, через що, ну думку суду, в силу положень ЦПК України, копія рішення виконкому Шевченківської райради м. Запоріжжя від 28.04.1966 року є належним та допустимим письмовим доказом правовстановлюючим документом спадкодавця на спірний житловий будинок.

Окрім позивача інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено.

Вказане достовірно підтверджено постановою нотаріуса.

На підставі ст.ст. 16, 328, 384, 1216, 1218, 1261, 1269, 1297, 1298 ЦК України, ст.ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81, 82, 89, 258, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ; номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Запорізької міської ради (місце знаходження: пр. Соборний, 206, м. Запоріжжя, код ЄДРПОУ-04053915) про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_2 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін