УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/612/14-ц

Провадження № 6/568/2/20

27 жовтня 2020 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Троцюк В.О.,

при секретарі Гуменюк Г.В.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», первісний стягувач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», боржник ОСОБА_1 , третя особа Радивилівський РВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області про заміну сторони виконавчого провадження,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

В обґрунтування поданої заяви заявник вказує, що Радивилівським районним судом видано виконавчий лист №568/612/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта банк» заборгованість по кредитному договору. 16.11.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу №993/К, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором К-5436897 від 29.10.2013 укладеного між ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна».

Просить замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 ..

У судове засідання заявник, представник первісного стягувача та боржник у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, заяви про розгляд заяви без їх участі не надавалися.

Представник Радивилівського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Відповідно до ч. 3 ст.442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За вказаних обставин, з підстав передбачених ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заяву про заміну сторони виконавчого провадження слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Радивилівським районним судом видано виконавчий лист №568/612/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору К-5436897 від 29.10.2013 року.

16.11.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» було укладено Договір №933/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до умов якого, ПАТ «Дельта Банк» відступає усі права вимоги за кредитними договорами згідно з реєстром передачі права вимоги.

Згідно витягу з реєстру передачі права вимоги до договору факторингу №933/К від 16.11.2018 до ТОВ ««Росвен Інвест Україна» перейшло право вимоги за кредитним договором №К-5436897 від 29.10.2013 укладеним з ОСОБА_1 .

Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм, зокрема пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора можлива поза межами виконавчого провадження у разі відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило про заміну сторони виконавчого провадження незалежно від того, відкрите воно чи ні.

Таким чином, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржниками, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно ч.5. ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження, у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з вимогами ч.1, 2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20) зазначено, що «забезпечення остаточності судового рішення та його неухильного виконання спрямоване на дотримання таких вимог верховенства права, як забезпечення прав і свобод людини, правової визначеності, доступу до правосуддя, законності. Порушення принципу обов`язковості виконання судового рішення суперечить вимогам правової визначеності».

Враховуючи вищевикладене та те, що ПАТ «Дельта Банк» вибуло із матеріального правовідношення, на підставі якого у нього виникло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №К-5436897 від 29.10.2013.

ТзОВ Росвен Інвест Україна» є правонаступником ПАТ «Дельта Банк» щодо права вимоги до боржника ОСОБА_1 та може бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 442 ЦПК України, ст.ст. 512, 514 ЦК України, ч. 5, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

ухвалив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» про заміну сторони у виконавчому провадженні задовольнити.

Замінити cтягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (03035 м.Київ, вул..Вацлава Гавела,6 ) у виконавчих листах, виданих на підставі рішення Радивилівського районного суду №568/612/14-ц.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.О. Троцюк