Справа № 280/1843/18
Номер провадження 2/289/49/20
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2020 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Сіренко Н.С.,

за участю: секретаря судового засідання Галькевич Ю.В.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні суду в м. Радомишль Житомирської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на 1/2 частину будинку та визнання права власності на 1/2 частину будинку, -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні судді Луньової Д.Ю., яка на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 30.05.2019 № 1444/0/15-19 відряджена для здійснення правосуддя до Радомишльського районного суду Житомирської області строком на шість місяців із 14.06.2019, перебувала дана справа. Строк відрядження судді ОСОБА_3 закінчився 14.12.2019.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2019, головуючим суддею у даній справі визначено Сіренко Н.С., яка ухвалою від 24.01.2020 прийняла справу до свого провадження та призначила підготовче засідання.

В підготовче засідання сторони та представник позивача, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з`явились, причин неявки суду не повідомили.

В матеріалах справи наявна заява сторін та представника позивача, датована 19.11.2019, про проведення розгляду справи за їх відсутності, окрім того, просять затвердити укладену між ними угоду та закрити провадження у справі, надавши відповідну заяву про затвердження мирової угоди, зі змісту якої слідує, що:

-ОСОБА_2 передає безкоштовно у особисту приватну власність 1/2 частину жилого будинку АДРЕСА_1 , і не заперечує проти припинення його права на цю частку в жилому будинку з надвірними спорудами, просить суд визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на цю 1/2 частину жилого будинку АДРЕСА_1 ;

-ОСОБА_1 приймає від ОСОБА_2 в особисту приватну власність 1/2 частину жилого будинку АДРЕСА_1 , просить суд припинити право приватної власності на цю 1/2 частину жилого будинку АДРЕСА_1 .

Сторонами зазначено, що мирова угода укладена без фізичного та психічного тиску, відповідає їх волі, умови мирової угоди не суперечать вимогам закону та не порушують права сторін чи інших осіб, наслідки затвердження мирової угоди та закриття провадження по справі сторонам відомі.

Надавши правову оцінку змісту та умовам мирової угоди, суд вважає, що заява про затвердження мирової угоди не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Позивач, звертаючись до суду із позовною заявою до відповідача, просив «припинити право на 1/2 частину жилого будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована за ОСОБА_4 (батьком відповідача, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та фактично прийнята його спадкоємцем ОСОБА_2 з одночасною сплатою останньому компенсації за вартість 1/2 частини жилого будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , в сумі 46400 грн. та визнати за ОСОБА_1 право власності на зазначену 1/2 частину жилого будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в селі Раковичі Радомишльського району Житомирської області».

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України, главою 24 ЦК України встановлено, що право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

З наявних у матеріалах справи доказів судом не вбачається достатніх правових підстав для припинення права власності відповідача на частку у спільному майні сторін за рішенням суду, враховуючи зміст ст. 365 ЦК України, оскільки 1/2 частина будинку не може бути визначена як незначна частка у спільному майні, відсутні докази, що майно є неподільним та таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам членам сім`ї співвласника.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 207 ЦПК України визначено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що умови мирової угоди суперечать закону, а тому у затвердженні мирової угоди слід відмовити та продовжити судовий розгляд.

Судом вирішено всі необхідні питання, передбачені ст. 197 ЦПК України, для забезпечення правильного і швидкого вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 260 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У затвердженні мирової угоди, укладеної між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на 1/2 частину будинку та визнання права власності на 1/2 частину будинку відмовити та продовжити підготовче засідання.

Закрити підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на 1/2 частину будинку та визнання права власності на 1/2 частину будинку - та призначити справу до судового розгляду по суті в Радомишльському районному суді Житомирської області на 24.06.2020 року о 16:00 год. (зал судових засідань № 2).

Встановити наступний порядок з`ясування обставин та дослідження доказів: заслухати пояснення сторін, дослідити письмові докази.

В судове засідання викликати сторони.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала про відмову у затвердженні мирової угоди згідно ст. 353 ЦПК України оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н. С. Сіренко