У Х В А Л А

Справа № 126/2392/19

Провадження № 2/126/191/2020

"30" березня 2020 р.

м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Притуляк І.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом з тих підстав, що як стверджує ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованих по АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_4 і згідно виписко з погосподарської книги їм в рівних частках по 1/2 частині на праві власності належав вищезазначений будинок. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на цілий житловий будинок по АДРЕСА_1 та на земельну ділянку розміром 1,86 га, розташовану на території Джулинської сільської ради. Вона являєтсья спадкоємцем за заповітом від 24.05.2016 року, згідно якого ОСОБА_4 заповіла усе своє майно їй. Відповідач ОСОБА_2 син померлої, інвалід І групи має право на обов`язкову частку у спадщині. Просить визнати за нею, як за спадкоємцем за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 право власності на 3/4 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованих по АДРЕСА_1 , на 3/4 частини земельної ділянки, розташованої на території Джулинської сільської ради.

Також сторони подали до суду мирову угоду, укладену між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 22.01.2020 року.

Відповідно до мирової угоди, сторони у справі зазначають, що з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок, які стосуються лише прав та обов`язків сторін, виходячи з положень ст. 207 ЦПК України, якими передбачено право сторін укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу, прийшли до згоди про можливість закінчення спору укладенням між сторонами мирової угоди на наступних умовах:

1) сторони по справі згодні щоб за позивачем ОСОБА_1 , як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та за відповідачем ОСОБА_2 , як за спадкоємцем, який має право на обов`язкову частку у спадщині було визнано право власності по 1/2 частині кожному житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованих в АДРЕСА_1 , в будинку загальною площею 66,7 кв.м. житловою площею 39,7 кв.м, житловий будинок - А, веранда - а, вхідна площадка - а1, літня кухня - В, сарай - в, сарай - Б, сарай - б, погріб - П, туалет - Т, споруди - 1-3;

2) сторони погоджуються щоб за позивачем ОСОБА_1 , як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 було визнано право власності на земельну ділянку, розміром 1,86 га, розташовану на території Джулинської сільської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акта на право приватної власності на землю ІV-ВН № 020081, виданого на ім`я ОСОБА_4 на підставі розпорядження Бершадської районної державної адміністрації від 04.01.2002 року № 10;

3) витрати, пов`язані з даною справою між сторонами узгоджені;

4) правові наслідки даного процесуального дійства їм роз`яснені та зрозумілі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 207 ЦПК України, сторони звертаються до Бершадського районного суду Вінницької області із спільною заявою про затвердження цієї мирової угоди та одночасного закриття провадження у справі.

Ця мирова угода складена та підписана сторонами власноручно.

Підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.198 ЦПК України).

Розглянувши мирову угоду від 22.01.2020 року, про укладення якої сторони зробили і подали до суду спільну письмову заяву, суд приходить до наступного висновку.

Пунктом 2 ч.5 ст.12 ЦПК України встановлено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадка. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 7 ст.49 ЦПК України встановлено, що сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмету спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Отже, виходячи з аналізу вказаної норми, мирова угода це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи на підставі взаємних поступок, у якій сторони розподіляють лише їхні спірні процесуальні права та обов`язки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Наслідком затвердження мирової угоди судом є закриття провадження по справі, а також встановлення, припинення чи зміна прав та обов`язків сторін.

Крім того, вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд враховує, що укладення мирової угоди є одним із способів врегулювання спору між сторонами судової справи.

Частиною 2 статті 207 ЦПК України передбачено, що сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі (ч.4 ст.207 ЦПК України).

Вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд повинен з`ясувати, чи не суперечать умови мирової угоди вимогам закону та перевірити, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Так, ч.5 ст. 207 ЦПК України встановлено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі, якщо умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб (не сторін), суд визнає мирову угоду та закриває провадження у справі.

Проаналізувавши умови мирової угоди від 22.01.2020 року, суд прийшов до висновку, що у затвердженні мирової угоди у зазначеній цивільній справі слід відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що заповіт від 24.05.2016 року є нікчемним в розумінні ч.1 ст. 1257 ЦК України, оскільки він складений з порушенням вимог щодо його форми.

Таким чином, суд, надавши правову оцінку умовам мирової угоди, вважає, що положення мирової угоди суперечать вимогам чинного законодавства та приходить до висновку, що мирова угода не підлягає затвердженню.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, висловлених в ухвалі від 01.08.2018 року у справі №760/15287/15-ц та у постанові від 30.05.2018 року у справі №759/4103/16-ц, суд відмовляє у затвердженні мирової угоди, якщо її умови стосуються прав та обов`язків сторін, які не входять до предмету позову, а також, якщо умови мирової угоди суперечать закону.

З наведених підстав, у затвердженні мирової угоди слід відмовити та продовжити підготовче провадження у справі.

При цьому, суд вважає, що відмова у затвердженні мирової угоди не призводить до порушення конституційної засади судочинства рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та не має наслідком порушення права особи на судовий захист, який реалізується в такому випадку у процесі доказування позовних вимог. У такому разі право на звернення до суду забезпечується можливістю апеляційного та касаційного оскарження рішення по суті спору.

Разом з тим, сторони в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність.

Згідно п.5 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

У відповідності до ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; з`являтись в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Статтею 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Перевіривши зміст поданої позивачем позовної заяви, а також перевіривши наявні в матеріалах справи докази, подані стороною позивача на їх обґрунтування, суд вважає необхідним отримати від сторін особисті пояснення, а відтак приходить до висновку про необхідність відкладення розгляду справи, та визнає явку сторін до суду обов`язковою.

Керуючись ст.ст.13, 43, 44, 49, 207, 223, 279 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В затвердженні мирової угоди, укладеної Янчук Вандою Олександрівною та ОСОБА_2 в цивільній справі загального провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - відмовити.

Відкласти підготовче засідання в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на 10 год. 9 червня 2020 року.

Викликати у судове засідання позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 для надання особистих пояснень, визнавши їх явку до суду обов`язковою.

Роз`яснити, що відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Повідомити позивача про можливість залишення без розгляду позову у випадку його повторної неявки у судове засідання, з огляду на те, що таке нез`явлення відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України перешкоджає розгляду справи.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Гуцол