Справа № 585/290/20
Номер провадження 2/585/304/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого судді В.О. Шульга, з участю секретаря - Дем`яненко С.А. розглянувши без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобіллак.нет» про захист прав споживача , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Мобіллак.нет» і просить стягнути з останнього на його користь кошти в розмірі 66490 грн, неустойку в розмірі 248000 грн та витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 2000 грн. в обґрунтування позову вказано, що 16 березня 2018 р. він на інтернет-сторінці магазину Мобілак (вебадреса https://www.mobilluck.com.ua ) в особистому кабінеті здійснив замовлення товару № 186180025 - 2 відеокарти Palit GTX 1080 Ti 11 GB GDDR5X Super JetStream (NEB108TS15LC-1020J, вартістю 33345 грн та товару № 184690027- 2 відеокарти Palit GTX 1080 Ti 11 GB GDDR5X Super JetStream (NEB108TS15LC-1020J, вартістю 33345 грн. 16 березня 2018 о. 14 год 43 хв на номер його телефону - НОМЕР_2 надійшло смс-повідомлення від відповідача, яким було підтверджено здійснення замовлення та встановлено термін його виконання - 30 днів після отримання передоплати. Згідно повідомлення кошти за товар необхідно сплатити на картковий рахунок фінансового закладу «Tekhnika VM Faktor Bytovaia». 17 та 18 березня 2018 р. він зі свого карткового рахунку, за наданими відповідачем реквізитами, провів два платежі, кожний по 33345 грн (еквівалентно по 1267,87 доларів США). Одержання грошових коштів було підтверджено відповідачем 17 та 18 березня 2018 р. шляхом смс-повідомлення на його телефонний номер та в його особистому кабінеті користувача на веб-сторінці. Таким чином, відповідач повинен був відправити йому товар до 18 квітня 2018 р., але у вказаний термін товар не був йому направлений. В подальшому, протягом восьми місяців, він неодноразово звертався до відповідача з вимогою про доставку товару, проте відповідач ігнорував його звернення, у зв`язку з чим, 15.11.2018 р. він повідомив відповідача про розірвання договору купівлі-продажу товару з вимогою повернути передплачені ним за товар кошти. 23.01.2019р. на веб-сайті компанії в особистому кабінеті він заповнив відповідну форму заявки на повернення коштів за замовлення № 186180025 та № 184690027 , одночасно в коментарях зазначив реквізити банку та розрахунковий рахунок для повернення коштів. Отже він повідомив відповідача про розірвання договору та вчинив всі необхідні дії, передбачені ЗУ «Про захист прав споживачів». Таким чином, укладений між ним та відповідачем договір купівлі-продажу товару було розірвано 23.01.2019 р., а відповідачем підтверджено розірвання договору. 03.06.2019 р. на його картковий рахунок було повернуто відповідачем лише 200 грн, а остаточну суму в розмірі 66490 грн до цього часу не повернуто. Всупереч ст. ст. 12,13 ЗУ «Про захист прав споживачів» відповідач не повернув йому сплачену грошову суму в повному обсязі за товар внаслідок його розірвання, а тому останній, відповідно до ч. 9 ст. 12 ЗУ «Про захист прав споживачів», зобов`язаний сплатити на його користь неустойку в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки за кожний день затримки повернення грошей, тобто 248000 грн (373 дні - кількість днів затримки повернення кошті х 664,9 грн (1% від вартості товару).

Ухвалою від 10 лютого 2020 р. позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 7 квітня 2020 р. вказану цивільну справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні 7 травня 2020 року позивач позов підтримав, просив задоволити. Суду пояснив, що 16 березня 2018 року він зробив два замовлення на відеокарти в магазині Мобілак на сайті магазину, йому надійшла смс-повідомлення про те, що карти будуть поставлені протягом 30 днів з дати оплати, він оплатив замовлення 18 березня 2018р. Потім була зменшена ціна на ці товари, тому магазин зробив перерахунок і зменшив суму оплати, але кошти не повернули. Він неодноразово звертався в магазин про поставку товару. Але поставка відтерміновувалася. Він відмовився від замовлення, про що повідомив у електронному кабінеті. Це було 23 січня 2019 року. Повернули йому лише 200 грн. Він хоче, щоб відповідач повернув сплачені ним кошти і компенсував неустойку 1% вартості замовлення за кожен день, крім цього просить витрати на правову допомогу.

В судове засідання 9 червня 2020 року позивач надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, а справу розглядати без його участі.

Відповідач в судове засідання явку представника не забезпечив, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, враховуючи приписи ст.128 ЦПК України, причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзиву не надав.

За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши подані докази, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 16 березня 2018р. ОСОБА_1 на інтернет-сторінці магазину Мобіллак (веб адреса www.mobilluck.com.ua ) в особистому кабінеті здійснено замовлення товару № 186180025 , а саме відеокарта Palit GTX 1080 Ti 11 GB GDDR5X Super JetStream (NEB108TS15LC-1020J) код товару 1424820 по ціні 13779 грн. в кількості 2 шт., на загальну суму 27558 грн. : доставка - 55 грн.; оплачено 33145 грн.(а.с. 7), а також здійснено замовлення товару відео карти 184690027 - відеокарти Palit GTX 1080 Ti 11 GB GDDR5X Super JetStream (NEB108TS15LC-1020J), код товару 1424820 по ціні 13770 грн. в кількості 2 шт., на загальну суму 27540 грн. : доставка - 55 грн.; оплачено 33345 грн. (а.с. 8)

В матеріалах справи є чек, виданий ПриватБанк, в якому зазначено такі реквізити: «ВМ Фактор Бытовая», «Васильків, СОБОРНАЯ, 72» «Покупка товара», «сума 1267,87 дол» «17/03/2018» (а.с. 5).

Згідно повідомлень, надісланих позивачу на телефонний номер: МОБІЛАК 16.03.2018 р. повідомив про те, що заказ 186180025 підтверджено, він буде виконаний в строк 30 днів після отримання передоплати, а о 21:50 18.03.2018 - про те, що поступила оплата в розмірі 33345 грн. Аналогічне повідомлення про надходження оплати в розмірі 33345 грн є також за 17.03.2018 о 18:16 (а.с. 6).

На веб-сайті компанії в особистому кабінеті позивача є відмітки про те, що вищевказані замовлення скасовані: замовлення 186180025 - 17.05.2019, замовлення 184690027 - 19.06.2019 (а.с. 7,8) .

15 листопада 2018 ОСОБА_1 на інтернет-сторінці магазину Мобіллак (веб адреса www.mobilluck.com.ua ) в особистому кабінеті здійснив заявку на повернення грошей за замовлення № 186180025 та № 184690027 (а.с 9), а 23.01.2019 р. позивач подав на адресу відповідача заяви, в яких просив повернути йому кошти за замовлення 186180025 та 184690027 в сумі по 33345 грн. по кожному замовленню, вказавши відповідні банківські реквізити (а.с. 10,11)

Як вбачається з дублікату квитанції від 03.06.2019, виданого Приватбанком, позивач отримав 200 грн, призначенням платежу зазначено «Пополнение ... по заказу 186180025 » (а.с. 12).

Відповідно п.8 ч.1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», договір, укладений на відстані, - це договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку.

Пункт 11 ч.1ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів» вказує, що засоби дистанційного зв`язку - це телекомунікаційні мережі, поштовий зв`язок, телебачення, інформаційні мережі, зокрема Інтернет, які можуть використовуватися для укладення договорів на відстані.

Тоюбто договір купівлі-продажу товару, який був укладений між позивачем та відповідачем за допомогою мережі Інтернет є договором, укладеним на відстані, до якого застосовуються положення ст.13 ЗУ «Про захист прав споживачів».

ОСОБА_1 повідомив відповідача про розірвання договору в особистому кабінеті та шляхом заповнення заяв, та вчинив всі необхідні дії передбачені ЗУ «Про захист прав споживачів».

ТОВ «Мобілак нет» зробило лише один платіж на рахунок позивача:03.06.2019 - 200 грн. Надалі виплати припинилися. Таким чином, позивачу було повернуто лише 200 грн., а сума, що залишилася до повернення - 66490 грн.

Станом на день розгляду справи кошти позивачу повернуті не були, доказів протилежного суду не надано.

Згідно ч.4 ст.13 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. Якщо відповідно до абзацу другого частини третьої цієї статті підтвердження інформації не вимагається, споживач може розірвати договір протягом чотирнадцяти днів з моменту його укладення. У разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору.

Ч. 6 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що якщо інше не передбачено договором, укладеним на відстані, продавець повинен поставити споживачеві товар протягом прийнятного строку, але не пізніше тридцяти днів з моменту одержання згоди споживача на укладення договору.

У разі неможливості виконання договору через відсутність замовленого товару продавець повинен негайно повідомити про це споживача, але не пізніше тридцяти днів з моменту одержання згоди споживача на укладення договору.

Частина 4 ст. 12 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлює, що у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. Споживач має право не повертати продукцію або результати роботи чи послуги до моменту повернення йому сплаченої ним суми грошей.

Право споживача на розірвання договору, укладеного на відстані є безумовним, не пов`язується з жодною подією, умовою та гарантується ЗУ «Про захист прав споживачів». Розірвання договору, укладеного на відстані здійснюється шляхом - повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару.

Статтею 693 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, у строк, визначений відповідно до ст. 530 ЦК України. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 ЦК України)

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК країни )

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Таким чином, в розумінні ст.13 Закону України «Про захист прав споживачів», повідомлення про розірвання договору є фактом розірвання договору купівлі-продажу між ОСОБА_1 та відповідачем, а тому договір, укладений на відстані (купівлі-продажу) є розірваним з 23.01.2019 р.

Всупереч ст.ст. 12,13 ЗУ «Про захист прав споживачів» відповідач не повернув ОСОБА_1 частину сплаченої грошової суми за товар внаслідок розірвання договору протягом 30 днів з моменту повідомлення про розірвання договору.

Що стосується вимоги позивача про стягнення неустойки суд зазначає таке.

Ч. 9 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи, зокрема, завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору, ціни позову (стаття 11 ЦПК України).

Частиною третьою статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Установлено, що відповідач прострочив виконання зобов`язання з повернення коштів позивачу в сумі 66490 грн., позивач же просить стягнути неустойку в розмірі, що майже в 4 рази перевищує розмір неповернутих коштів.

Тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки в сумі ідентичній неповернутим коштам, оскільки саме такий розмір суд вважає справедливим, так як стягнення в розмірі визначеному позивачем, що майже вчетверо перевищує суму простроченого зобов`язання, не можна вважати таким, який би відповідав завданню цивільного судочинства - справедливому розгляду і вирішенню справи.

Ураховуючи викладене, суд вважає можливим зменшити розмір неустойки до 66490 грн, що відповідатиме принципу пропорційності у цивільному судочинстві.

На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення 66490 грн. - неповернуті коштів за товар, та 66490 грн., - неустойки за затримку повернення грошей, а відтак позов слід задовольнити частково.

Вирішуючи вимоги про стягнення судових витрат суд виходить з наступного: з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та Д.Д. Менько було укладено договір про надання правничої допомоги. При розгляді справи доведено факт надання правової допомоги та оплату таких послуг, а саме квитанцією про прийняття коштів за виконані роботи згідно договору про надання правової допомоги. Враховуючи положення чинного законодавства, ступінь складності справи, обсяг та обґрунтування позовної заяви, висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1240 грн. як компенсація витрат на правову допомогу, тобто в сумі пропорційній розміру задоволених позовних вимог .

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" та ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору.

Отже, з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст.10-13,18,76-83,133,141,263-268,280-285,352,354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобілак.нет» () на користь ОСОБА_1 66490 (шістдесят шість тисяч чотириста дев`яносто) гривень - неповернуті коштів за товар, 66490 (шістдесят шість тисяч чотириста дев`яносто) гривень - неустойки за затримку повернення грошей, 1240 (одна тисяча двісті сорок) гривень у відшкодування витрат понесених на оплату правничої допомоги.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобілак.нет» () на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга