03.03.2020 Справа № 756/7982/19
Справа № 756/7982/19
Провадження № 2/756/1342/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 березня 2020 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Шершньові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки квартири в натурі,

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки квартири в натурі.

В обґрунтування позову зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.11.2000 року та договору дарування від 09.12.2004 року є власником 2/5 часток квартири АДРЕСА_1 . Іншим членам його сім`ї, а саме батькові ОСОБА_2 , дідусю ОСОБА_3 та бабусі ОСОБА_4 належать по 1/5 частці у цій квартирі.

Оскільки згоди щодо порядку користування цією квартирою ним з відповідачами не досягнуто, ОСОБА_1 просить суд виділити йому в натурі окрему жилу кімнату площею 20,5 кв. м квартири АДРЕСА_1 .

У поданому відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на невідповідність частки позивача площі жилої кімнати, яку він просить виділити в натурі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 просила у задоволенні позову відмовити з відстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у позові, виходячи з наступного.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.11.2000 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та членам його сім`ї ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках (а.с. 10).

Відповідно до договору дарування частки квартири від 10.12.2004 року ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_1 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 (а.с. 12), що також підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів (а.с. 14).

Відповідно до реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 14.12.2004 року, 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору дарування від 10.12.2004 року (а.с. 13).

Відповідно до технічного паспорту спірна квартира знаходиться на 4 поверсі 5-ти поверхового будинку та складається з трьох кімнат жилою площею 59.10 кв. м, у тому числі: 1-а кімната 19.00 кв. м, 2-а кімната 19.70 кв. м, 3-я кімната 20.4 кв. м, кухні площею 11.80 кв. м, ванної кімнати 3.40 кв. м, вбиральні 1.60 кв. м, коридору 18.20 кв. м. Загальна площа квартири (без балконів, лоджій) становить 94.10 кв. м., квартира обладнана балконом 1.90 кв. м (а.с. 15).

Згідно висновку вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 07.05.2018 року становить 1 979 281 грн. (а.с. 16).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 355 ЦК України право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами 1, 3 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ квартири в натурі учасникам спільної часткової власності на квартиру може бути виділено відокремлену частину квартири, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) квартири, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину квартири із самостійним виходом, або в разі, коли є технічна можливість переобладнання квартири в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу квартири в натурі, яка перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування квартирою, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу квартири відповідно до часток співвласників.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року № 55.

Згідно з п.п. 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

В пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» Верховний Суд України зазначив, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Враховуючи, що з аналізу досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що виділити в окреме ізольоване приміщення жилу кімнату в багатоквартирному житловому будинку неможливо, а частка в цій квартирі, що належить позивачеві ідеально не відповідає площі жилої кімнати, яку він просить виділити йому в натурі, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позову ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212, 81, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки квартири в натурі - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя