Єдиний унікальний номер справи 362/7217/19
Провадження №22-ц/824/5399/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Громадської організації «Право та захист Васильківщини» на ухвалу Васильківського районного суду Київської області від 13 січня 2020 року у справі за позовом Громадської організації «Право та захист Васильківщини» до голови Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області - ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року Громадська організація «Право та захист Васильківщини» звернулася до суду із вищезазначеним позовом.

Ухвалою Васильківського районного суду Київської області від 11 грудня 2019 року позовну заяву було залишено без руху, а ухвалою від 13 січня 2020 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі ст.185 ЦПК України у зв`язку із неусуненням вказаних судом недоліків позову.

Не погодившись з наведеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати через порушення норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Скаргу мотивував тим, що на виконання вимог ухвали судді від 11.12.2019 року у встановлений в ухвалі строк надіслав на адресу клопотання про усунення недоліків позовної заяви, в якому зазначив підстави звернення саме з таким позовом до одного відповідача, та надав пояснення з цього приводу. Натомість суд в порушення вимог закону зробив висновок, що недоліки позовної заяви усунуті повною мірою не були. Вважає ухвалу суду від 13.01.2020 року про повернення позову незаконною та необґрунтованою. Зазначав, що суд вважав, що позивачем помилково залучено у якості відповідача лише автора відповідного матеріалу, та не залучено до участі у справі власника веб-сайта, але такий висновок суду є помилковим, оскільки саме позивачу належить право розпоряджається своїми правами вчиненими на власний розсуд, а суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені у ньому. Крім того зазначає, що суд не врахував, що особа, яка розповсюджувала недостовірну інформацію, є її автором яку поширювала як в усній формі на сесії селищної ради так і шляхом її опублікування на власній сторінці в соціальній мережі Facebook, яке не є засобом масової інформації, а тому жодних вимог до власників цієї мережі позивач не висуває. За таких умов вважає ухвалу суду від 13.01.2020 року безпідставною та незаконною.

Згідно положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду даної категорії розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав:

Ухвалою Васильківського районного суду Київської області від 11 грудня 2019 року позовну заяву було залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст.ст. 175 і 177 ЦПК України. Зокрема суд вважав, що позивачем помилково залучено у якості відповідача лише автора відповідного матеріалу, опублікованого у соціальній мережіFacebook, та не залучено до участі у справі власника веб-сайта. Позивачем не зазначено, які саме його особисті немайнові права порушено відповідачем та якої шкоди йому завдано. Також позивач не надав доказів на підтвердження своїх вимог.

10.01.2020 року позивач на виконання вимог суду подав клопотання про усунення недоліків позовної заяви, в якій зазначив, що відповідач - це особа, до якої пред`явлений даний позов, а мережа Facebook не є засобом масової інформації, а тому жодних вимог до власників цієї мережі позивач не висуває. Відносно твердження суду щодо необґрунтованості та недоведеності позовних вимог пояснив, що позивач на власний розсуд будує свою позицію по відновленню порушених немайнових прав та надає докази на підтвердження цього.

13.01.2020 року, посилаючись на неусунення позивачем недоліків позовної заяви в повній мірі, суд першої інстанції позовну заяву визнав неподаною та повернув позивачу. Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

З положень ч.3 пункту 4 ст.175 ЦПК України вбачається, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

З позовної заяви вбачається, що відповідачем в позові зазначений голова Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області - ОСОБА_1 , і, як зазначає позивач, саме він є автором відповідного матеріалу, поширеного на позачерговій 43 сесії Калинівської селищної ради та розповсюдженого через власну сторінку у соціальній мережі Facebook. Тобто позивач у своєму позові визначив коло осіб, до яких і пред`явив позов, що повністю відповідає принципу диспозитивності розпоряджатися своїми правами на власний розсуд. Крім того висловив свою позицію у поданому клопотанні на усунення недоліків, де зазначив позицію по відновленню порушених немайнових прав. Таким чином у випадку пред`явлення позову не до всіх відповідачів, суд не вправі залишати таку заяву без руху та повертати позовну заяву з цих підстав, а зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені у ньому. За таких умов висновки суду першої інстанції про наявність підстав для визнання позову неподаним з цього приводу не відповідають вимогам закону.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу й на ту обставину, що закон вимагає від позивача зазначити свої вимоги, вказати, до кого він їх висуває, навести обґрунтування для таких вимог, достатність яких в подальшому має бути оцінена судом в ході судового розгляду справи по суті. Вимоги ж щодо надання доказів на даній стадії чинним процесуальним законодавством не передбачені.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

На підставі наведеного, враховуючи порушення процесуального закону, допущені при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Громадської організації «Право та захист Васильківщини» задовольнити.

Ухвалу Васильківського районного суду Київської області від 13 січня 2020 року скасувати, направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько