РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2020 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі: секретаря Бондар С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

04.08.2020 ОСОБА_1 звернулась до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь половину вартості витрат на оздоровлення та придбання медичних препаратів для лікування сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 8785, 85 грн.

Стислий виклад позиції позивача.

11.05.2009 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище на « ОСОБА_4 ». Від даного шлюбу у них є спільний син ОСОБА_3 , батьком якого зареєстрований та являється відповідач по справі.

Відповідно до виконавчого листа з відповідача на користь позивача присуджено до стягнення аліменти на утримання сина, в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Присуджені до стягнення аліменти відповідач сплачує справно, проте дитина часто хворіє, в зв`язку з чим позивач витрачає значні кошти на його лікування, які відповідач добровільно не надає.

Позивач сину ОСОБА_5 , у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я та призначенням відповідного лікування, змушена була за власний кошт купувати ліки.

Відповідач відзиву не подав.

Процесуальні дії, заяви та клопотання.

13.08.2020 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Як вбачається з поштового повідомлення, наявного в матеріалах справи, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 19.08.2020 отримали копію ухвали про відкриття провадження. Відповідач також отримав копію позовної заяви разом з копіями доданих документів. У визначений судом строк сторони клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляли, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило.

13.10.2020 до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 , відповідно до якої він зазначив, що на його думку позивачем не додано до позовної заяви жодних доказів, що витрати які вона здійснила на утримання сина є необхідним та додатковими, адже всі вказані нею витрати є лише поточними витратами на утримання сина. На даний час він проживає в зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, від даного шлюбу вони мають спільну дитину, яка також потребує понесення певних витрат на ліки при поточних захворюваннях.

З огляду на вищезазначене суд на підставі частини 5 статті 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 шлюб між позивачем і відповідачем розірвано 14.05.2009, після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище на « ОСОБА_4 » (а.с.5).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.6).

Як вбачається з копії довідки Квартального комітету «Корчовка» від 06.07.2020 № 441 ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 , разом з нею проживає син ОСОБА_3 , 2006 року народження, який знаходиться на її утриманні (а.с.7).

Згідно копії виконавчого листа № 2-488 з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , присуджені до стягнення аліменти в розмірі однієї чверті від всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.03.2009 до повноліття дитини (а.с.8).

Відповідно до копії довідки про доходи Державного професійно технічного навчального закладу «Жмеринське вище професійне училище» від 07.07.2020 № 330 загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 по 30.06.2020 становить 56233,47 грн. (а.с.9).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , лікувальними закладами поставлено ряд діагнозів, зокрема: астма з переважанням алергічного компоненту; камінь жовчної протоки без холангіту чи холециститу, жиардіаз (лямбліоз); жовчнокам`яна хвороба, що підтверджується проведеними дослідженнями та виписками із медичної карти стаціонарного хворого (а.с.10,12,13,14,16,18,19,22,23,26,27), в зв`язку з чим призначено відповідне лікування у вигляді ряду медичних препартів, на підтвердження понесення витрат, пов`язаних із лікуванням сина позивачем надано копії квитанцій на загальну суму 11871,71 грн. (а.с. 11,15,17,20,21,24,25,28-30).

Як вбачається з копії довідки КНП «Жмеринська ЦРЛ» від 17.07.2020, ОСОБА_3 перебуває на обліку в КНП «Жмеринська ЦРЛ» з діагнозом бронхіальна астма та потребує оздоровлення на базі Чорного моря (а.с.31), в зв`язку з чим між позивачем та Туроператором укладено договір № 1329 про надання туристичних послуг, відповідно до умов якого, вартість туристичного продукту становить 5700 грн. (а.с.32-33).

Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони містять інформацію про предмет доказування і ніким не оспорюються.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача, викладені ним в формі заяви про наявність в нього на утриманні спільної дитини від другого шлюбу та сплату ним аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , адже дана заява не оформлена та не направлена до суду у відповідності до вимог статті 178 ЦПК України, а викладені в ній факти не спростовують понесення позивачем додаткових витрат на лікування їх спільного сина, з врахуванням того, що відповідачем не оспорюється наданий позивачем розрахунок понесених нею додаткових витрат.

Також з цих підстав суд не приймає до уваги в якості доказів надані відповідачем: копію архівного витягу від 25.08.2020 № 01-11-169, довідку про доходи та довідку з місця проживання відповідача (а.с. 52-54), напротивагу чому вищевказані докази підтверджують лише факт того, що він є працездатним, здоровим, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу із об`єктивних, незалежних від нього причин, суду не надав, відповідно має матеріальну можливість приймати участь у наданні додаткової матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина.

Мотиви суду. Норми права застосовані судом.

Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат або з вимогою про їхнє попереднє фінансування, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування.

Таким чином, судом встановлено, що вимога позивача про стягнення з відповідача вказаної грошової суми є додатковими витратами на дитину, оскільки обумовлена станом здоров`я дитини та підлягає обов`язковому стягнення з відповідача.

Відповідно до вимог ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.

Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення).

Зазначена позиція узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 26 березня 2018 року справа №487/3431/15-ц, від 17 травня 2018 справа № 643/11742/16-ц та від 26 вересня 2018 року № 761/6933/17 .

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними доказами. Вони мають бути належними, допустимими та достовірними, у своїй сукупності давати змогу суду дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом ст. 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні спільній дитині сторін ОСОБА_3 було призначено медикаментозне лікування у вигляді медичних препаратів, вартість яких підтверджена відповідними доказами (копіями квитанцій на загальну суму 11871,71 грн.), крім того ОСОБА_3 у зв`язку з діагнозом астма рекомендовано оздоровлення, що також потребує понесення витрат, що безпосередньо підтверджено відповідною довідкою, дані витрати понесені позивачем самостійно, а тому половина з них підлягає стягненню з відповідача.

Доводи відповідача щодо неможливості сплати цієї суми, у зв`язку з тим, що він має іншу родину та на його утриманні перебуває ще одна дитина, не звільняє відповідача від участі у додаткових витрат на дитину, оскільки це є обов`язком батька по відношенню до дитини.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачкою доведено її позовні вимоги та з урахуванням положень ст. 185 СК України із відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню половина понесених позивачкою додаткових витрат на дитину в розмірі 8785,85 грн..

Розподіл судових витрат між сторонами.

З урахуванням задоволення позову відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 4, 5, 7, 10-13, 76-82, 89, 206, 259, 263-265 ЦПК України, Суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 8785 (вісім тисяч сімсот вісімдесят п`ять) грн. 85 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA 0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя: А.М. Заярний