ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4004/20 Справа № 171/1410/19 Суддя у 1-й інстанції - Семенова Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року м.Кривий Ріг

Справа № 171/1410/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Житлово-комунальне підприємство «Мар'янське-1» ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача Житлово-комунального підприємства «Мар`янське-1» на заочне рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2019 року, яке ухвалене суддею Семеновою Н.М. у місті Апостолове Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 11 жовтня 2019 року -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Житлово-комунального підприємства «Мар`янське-1» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення.

В обґрунтування позову зазначила, що позивачка працювала у відповідача на посаді директора ЖКП «Мар`янське-1», на той час власником ЖКП була Мар`янська територіальна громада. Після об`єднання територіальних громад в лютому 2016 року, ЖКП «Мар`янське-1» стало власністю Зеленодольської територіальної громади.

02.07.2019 року ОСОБА_1 була звільнена з посади директора ЖКП на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (за згодою сторін) та з нею припинено Контракт від 21.02.2017 року № 1 на умовах укладеної угоди про припинення контракту з керівником підприємства, що є комунальній власності від 21 лютого 2017 року № 1, за угодою сторін, від 01 липня 2019 року.

При цьому, на день звільнення, у відповідача існувала заборгованість перед позивачкою по заробітній платі за період з січня 2019 року по 02.07.2019 року у сумі 48887,81 грн. Відмову виплатити заробітну плату відповідач обґрунтував відсутністю грошей на підприємстві.

На підставі викладеного, просила суд стягнути з відповідача на її користь: заборгованість по заробітній платі у сумі 48887,81 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 11867,70 грн.

Заочним рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Житлово-комунального підприємства «Мар`янське-1» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 48887,81 гривень, середній заробіток за весь час затримки по день ухвалення рішення у сумі 20822,40 гривень.

Рішення допущено до негайного виконання у межах стягнення суми виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Стягнуто з Житлово-комунального підприємства «Мар`янське-1» на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року заяву Житлово-комунального підприємства «Мар`янське-1» про перегляд заочного рішення від 11.10.2019 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ЖКП «Мар`янське-1», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду.

Вказує, що відповідачу не було відомо про дату та час проведення судового засідання та в матеріалах справи відсутні докази про те, що судові повістки були вручені належним чином службовим особам ЖКП «Мар`янське-1», на електрону пошту також нічого не направлялось.

Зазначає, що судом першої інстанції не було з`ясовано об`єктивних причин щодо заборгованості заробітної плати ОСОБА_1 .

Вказує, що заборгованість виникла у результаті безпідставного завищення оплати праці та зловживанням ОСОБА_1 свого службового становища, а саме видачу наказу від 11.01.2018 року № 51/П «Про затвердження штатного розпису працівників ЖКП «Мар`янське-1»», з фондом заробітної плати 65080 грн/міс., в порівнянні з 2017 роком позивачка у 2018 році отримала нарахованої заробітної плати більше на 13 243,88 грн.

З приводу завищення позивачкою фонду оплати праці у 2018-2019 роках, органом досудового розслідування - Апостолівським відділенням поліції Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, розпочате кримінальне провадження за ч.2 ст. 191 КК України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити заочне рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з доведеності позивачкою ОСОБА_1 позовних вимог та наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційна скарга відповідача Житлово-комунального підприємства «Мар`янське-1», обґрунтована тим, що справу розглянуто судом за відсутності відповідача, без належного повідомлення його про дату, час та місце розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду першої інстанції від 19 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд на 16 вересня 2019 року. Направлено копії ухвали, копії позовної заяви, додатки, повістки на адреси учасників справи, визначені у позовній заяві. (а.с. 18,19,20,21).

Матеріали справи не містять письмових доказів щодо вручення відповідачу чи повернення до суду зазначених документів та повісток про виклик до суду.

Наявне в матеріалах справи оголошення про повідомлення, що 11.10.2019 року в залі суду № 4 о 10-00 годині відбудеться слухання зазначеної справи, та що у разі неявки відповідача Житлово-комунального підприємства «Мар`янське-1», в судове засідання, розгляд справи відбудеться за його відсутності (а.с.27), колегією суддів не приймається до уваги з огляду на наступне.

Повідомлення відповідача про час і місце судового розгляду повинно було проводитись відповідно до вимог статей 128 - 130 ЦПК України. При цьому, в матеріалах справи повинні бути належні докази такого повідомлення. Якщо відповідні докази відсутні, то відповідач не може вважатися повідомленим належним чином.

Порядок вручення судових повісток чітко регламентований ст. 130 ЦПК України.

Отже, при вирішенні питання щодо належного повідомлення відповідача про час і місце судового розгляду справи мається на увазі саме вручення відповідачеві повістки про виклик у судове засідання, що прямо вказано в ст. 280 ЦПК України.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність передбачених ч. 11 ст. 128 ЦПК України підстав для виклику відповідача в суд через оголошення на веб-порталі судової влади України.

Так, згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

Однак, як зазначалось вище, судом першої інстанції було встановлено зареєстроване місце знаходження відповідача Житлово-комунального підприємства «Мар`янське-1», тому законних підстав вважати, що відповідач був повідомлений про розгляд справи відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, суд не мав.

Таким чином, суд першої інстанції порушив право Житлово-комунального підприємства «Мар`янське-1» знати про час і місце розгляду справи (ч. 1 ст. 8 ЦПК України), що є порушенням права на доступ до правосуддя та порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідача Житлово-комунального підприємства «Мар`янське-1» щодо якого відсутні докази належного повідомлення про час та місце розгляду справи на 11 жовтня 2019 року, тобто, допустив порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності відповідача Житлово-комунального підприємства «Мар`янське-1» без обов`язкового належного повідомлення його про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим скасовує рішення суду на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України та ухвалює нове рішення по суті позовних вимог.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, щопозивачка ОСОБА_1 працювала в Житлово-комунального підприємства «Мар`янське-1» на посаді директора з 11.07.2014 року по 02.07.2019 року ( а.с. 4).

ОСОБА_1 02.07.2019 року звільнена з посади директора ЖКП «Мар`янське-1» на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, за згодою сторін ( а.а.4).

Згідно Угоди про припинення контракту з керівником підприємства, що є у комунальній власності, від 21 лютого 2017 року № 1, за угодою сторін від 01 липня 2019 року припинено Контракт за угодою сторін, пункт 1 статті 36 КЗпП України, та звільнено ОСОБА_1 з 02 липня 2019 року з посади директора ЖКП «Мар`янське-1» ( а.с.8).

Відповідно довідок ЖКП «Мар`янське-1» від 30 липня 2019 року № 195,196, заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 , станом на 30.07.2019 року, становить 48 887,81 коп. Середньомісячна заробітна плата за два календарні місяці роботи склала 11568 грн. 37коп. Середньоденна заробітна плата складає 593 грн. 25 коп. ( а.с.5,11).

На момент розгляду справи заборгованість по заробітній платі не виплачена.

Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно зі статтями 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно роз`яснень, наданих в пункті 20, частині 5 пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності передбаченої ст.117 КЗпП України. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року.

Згідно з абз.3 п.2 Порядку обчислення заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідок ЖКП «Мар`янське-1» від 30 липня 2019 року № 195,196, заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 , станом на 30.07.2019 року, становить 48 887,81 коп. Середньомісячна заробітна плата за два календарні місяці роботи склала 11568 грн. 37коп. Середньоденна заробітна плата складає 593 грн. 25 коп., колегія суддів вважає, що середній заробіток за день становить, за формулою : середньомісячна заробітна плата (за травень,червень 2019 року) 11568,37 грн. / кількість відпрацьованих/робочих днів (за травень червень 2019 року) 40 днів = 289,20 грн.

Крім того, період затримки становить 72 робочих днів: липень 2019 року ( з 03.07.2019 року) -21 день, серпень 2019 року - 21 день, вересень 2019 року -21 день, жовтень 2019 року - 9 днів.

Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку складає: 289,20 грн.* 72 робочих дні = 20822,40 грн.

Отже, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт непроведення з ним остаточного розрахунку.

Доводи відповідача у апеляційній скарзі про те, що заборгованість виникла у результаті безпідставного завищення оплати праці та зловживанням ОСОБА_1 свого службового становища, в зв`язку з чим органом досудового розслідування - Апостолівським відділенням поліції Нікопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області розпочате кримінальне провадження за ч.2 ст. 191 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки це не звільняє відповідача від обов`язку виплатити позивачці належні їй суми при звільнені у строки, передбачені законом.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню на підставі п.3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.3 ч. 3 ст. 376, п.1 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Житлово-комунального підприємства «Мар`янське-1» - задовольнити.

Заочне рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Житлово-комунального підприємства «Мар`янське-1» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення задовольнити.

Стягнути з Житлово-комунального підприємства «Мар`янське-1» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 48887 ( сорок вісім тисяч вісімсот вісімдесят сім) гривень 81 (вісімдесят одна) копійка.

Стягнути з Житлово-комунального підприємства «Мар`янське-1» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день ухвалення рішення у розмірі 20822 ( двадцять тисяч вісімсот двадцять дві) гривні.

Стягнути з Житлово-комунального підприємства «Мар`янське-1» на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 08 квітня 2020 року.

Головуючий:

Судді: