Справа № 680/188/20
№2/680/348/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року смт.Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Яцини О.І.,

за участі секретаря судових засідань - Стандрійчук М.П.,

представника позивачки - адвоката Наталюка Н.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Новоушицький районний відділ державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Хмельницький), про визнання права власності на Ѕ частини автомобіля та звільнення її з-під арешту,

встановив:

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до відповідачів про визнання права власності на Ѕ частини автомобіля «RENAULT TRAFIC» 2004 року випуску та звільнення його з-під арешту.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 жовтня 2007 року між позивачкою та ОСОБА_2 укладено шлюб. 13 березня 2018 року подружжям придбано автомобіль «RENAULT TRAFIC» 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . 17 лютого 2020 року державним виконавцем Новоушицького районного відділу державної виконавчої служби ЦЗМУМЮ Бистрицькою К.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 755/6931/18 від 16 січня 2019 року Дніпровського районного суду м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів винесено постанову про арешт майна боржника. Даною постановою державний виконавець наклала арешт на вказаний автомобіль.

Посилаючись на ч.1 ст.60, ч.1 ст.69, ст.70 СК України, вважає що її частка у зазначеному майні складає 1/2. Вартість автомобіля складає 209457 гривень, тобто вартість належної їй частки буде становити 104728 гривень 50 копійок.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 липня 2020 року справу розподілено головуючому судді Яцині О.І.

Ухвалою судді від 17 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху.

27 березня 2020 року, у зв`язку з усуненням недоліків, ухвалою судді відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено підготовче засідання, надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

26 травня 2020 року ухвалою суду до справи залучено у якості третьої особи - Новоушицький районний відділ державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Ухвалою суду від 16 липня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позов визнає.

Третя особа - Новоушицький районний відділ державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України направив до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника відділу. При вирішенні справи покладається на думку суду.

14 квітня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Коца О.М., в якому вказав, що вимоги позивачки повністю не відповідають вимогам Цивільного та Сімейного кодексів України. Звільнити з під арешту спірний транспортний засіб неможливо, адже право боржника на вказаний засіб є і ніким не оскаржене, ОСОБА_1 не заявляє вимог про визнання права власності на все майно, що є під арештом. Крім того, звільнити з під арешту 1/2 частини транспортного засобу також є неможливим, оскільки він є неподільною річчю. Дії позивачки щодо звернення до суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частини транспортного засобу RENAULT TRAFIC 2004 року випуску, та звільнення її з під арешту, направлені лише на перешкоджання та унеможливлення виконання рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 05 листопада 2018 року по справі № 755/6931/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості. Просив суд за результатами розгляду справи відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

24 квітня 2020 року представник позивача - адвокат Наталюк Н.М. подав до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що є всі підстави для поділу спільного майна подружжя та визнання права власності за ОСОБА_1 на 1/2 частини автомобіля. Право позивачки порушене самим фактом існуванням постанови державного виконавця від 17 лютого 2020 року, оскільки це безпідставно позбавляє позивачку вільно володіти та розпоряджатися її правом власності на частину майна у спільній власності та несе ризик розпорядження її майном особою, в інтересах якої арешт був накладений, чи подальшого продажу майна. Відповідач ОСОБА_2 має відповідати лише своєю частиною за свої борги перед відповідачем ОСОБА_3 . За результатами розгляду справи просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала.

Представник позивачки позов підтримав з підстав викладених у ньому та запереченнях на відзив.

Суд, заслухавши представника позивачки, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та відповідні спірні правовідносини.

20 жовтня 2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , після реєстрації Топольницька, зареєстрували шлюб (а.с.6).

Згідно із копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 є власником автомобіля «RENAULT TRAFIC» 2004 року, номер шасі НОМЕР_3 , дата реєстрація 13 березня 2018 року (а.с.7).

Відповідно до копії постанови про опис та арешт майна боржника від 17 лютого 2020 року ВП59936455 державний виконавець Новоушицького РВ ДВС ЦЗМУМЮ (м.Хмельницький) Бистрицька К.В. на виконання виконавчого листа №755/693/18 від 16 січня 2019 року виданого Дніпровським районним судом про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , наклала арешт на легковий автомобіль (пасажирський) «RENAULT TRAFIC», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_3 (а.с.8).

Згідно із звітом №20022020/200203 вартість легкового автомобіля «RENAULT TRAFIC», номер шасі НОМЕР_3 , становить 209457,00 грн. (а.с.9-31).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з частиною третьою статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

Подібні висновки зробив Верховний Суд України у постановах від 20 квітня 2016 року в справі № 6-2824цс15, від 18 травня 2016 року, в справі № 6-658цс15, а також Верховний Суд у постанові від 27.02.2019 у справі №203/1931/16-ц.

Звертаючись до суду із позовом, позивачка посилалася на норми ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, суд також враховує, що відповідно до ч.1 ст.63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.65 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Крім того, згідно зі ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, суд враховує, що автомобіль є неподільною річчю, крім того відсутні підстави для скасування арешту всього автомобіля, оскільки сама по собі заборона відчуження майна не перешкоджає вільному користуванню.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Аналіз норм статей 16, 386, 391 ЦК України свідчить про те, що власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу.

Позивачка та відповідач ОСОБА_2 , як її чоловік та боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу та накладено арешт на його майно, та які намагаються здійснити поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно відповідача ОСОБА_3 (стягувача за виконавчим документом), оскільки поділ майна порушує майнові інтереси останнього та направлений на недопущення звернення стягнення на майно відповідача ОСОБА_2 (боржника) та виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові № 726/831/15-ц (61-45301ск18) від 03 квітня 2019 року.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 , що є власником спірного автомобіля та чоловіком позивачки, не чинить дружині жодних перешкод у користування спільним сумісним майном, набутим під час шлюбу, при цьому вимоги щодо поділу майна між подружжям позивачкою не заявлено, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження порушення, невизнання або оспорювання прав позивачки її чоловіком суду не надано, відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав в повному обсязі, про що надав відповідну заяву, що свідчить про відсутність спору між позивачкою та власником автомобіля відповідачем ОСОБА_2 .

Суд вважає, що визнання права власності на 1/2 частину автомобіля за позивачкою та зняття арешту з автомобіля призведе до порушення прав та законних інтересів відповідача ОСОБА_3 , а також унеможливить виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу за рішенням суду, яке набрало законної сили.

Отже, суд приходить до висновку, що між сторонами фактично не існує спору щодо спільного сумісного майна подружжя, а звернення до суду із таким позовом, хоч і не порушує конкретних імперативних норм закону, але є очевидно недобросовісними діями та зводяться до зловживання своїм правом. У зв`язку з чим, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, а отже такими, що не підлягають задоволенню.

Розподіляючи судові витрати, суд керується частиною першою, другою статті 141 ЦПК України та враховуючи відмову у позові, покладає судові витрати у виді судового збору, понесені позивачкою, на останню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Новоушицький районний відділ державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Хмельницький), про визнання права власності на Ѕ частини автомобіля та звільнення її з-під арешту - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Новоушицький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28 жовтня 2020 року.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрація: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_7 .

Третя особа: Новоушицький районний відділ державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Хмельницький), смт.Нова Ушиця, вул.Українська, 27, Хмельницької області.

Суддя О. І. Яцина