Справа № 583/4590/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого Плотникової Н.Б.

при секретарі Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2 ,

третя особа: ОСОБА_3

про усунення від права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

28.10.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення від права на спадкування, в якому просить усунути ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Охтирка Сумської області. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його (позивача) мати ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 3,7156 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельну ділянку площею 2,00 га, надану для ведення особистого селянського господарства на території Бугруватської сільської ради Охтирського району Сумської області, грошові зберігання, трактор моделі ЮМЗ 6КМ днз НОМЕР_1 . За інформацією, наданою Охтирською районною державною нотаріальною конторою в листі від 28.08.2019 р., після смерті ОСОБА_4 відкрито спадкову справу № 251/2018. Крім його (позивача) заяви про прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини були подані також його братами: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Померла ОСОБА_4 була особою похилого віку, останні роки часто хворіла та потребувала постійної сторонньої допомоги. Влітку 2018 року ОСОБА_4 були поставлені діагнози: гепатоспленомегалія, синдром портальної гіпертензії, абсцес селезінки, хронічна анемія, кардіосклероз, екстрасистологічна аритмія. Доглядом ОСОБА_4 , забезпеченням її ліками, продуктами, побутовим обслуговуванням займався він (позивач). У 2018 році ОСОБА_4 було проведено операцію, на проведення якої ним (позивачем) витрачено кошти в сумі близько 43000 грн., а також близько 5000 грн. на придбання медичних препаратів. Крім того, ним (позивачем) постійно покращувалися житлові умови матері за місцем її проживання - АДРЕСА_1 . Після смерті матері за його (позивача) рахунок було здійснено поховання, проведено поминальні обіди. Про безпорадний стан матері, постійну потребу її в лікуванні та догляді було відомо його (позивача) братові ОСОБА_2 , який проживає в АДРЕСА_2 , проте жодної матеріальної чи іншої допомоги матері він ( ОСОБА_2 ) не надавав і навіть не мав наміру надавати. Вважає, що відповідач, як спадкоємець за законом, ухилявся від надання допомоги матері за життя, хоча мати через свій похилий вік та тяжкі хвороби перебувала у безпорадному стані та потребувала від своїх дорослих дітей будь-якої допомоги. Тому просить усунути ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті своєї непрацездатної матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав, визначених у частині п`ятій статті 1224 ЦК України.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що на даний час відповідач ОСОБА_2 проживає по АДРЕСА_2 в будинку, який купили йому батьки. Старшому брату - ОСОБА_3 батьки також купили будинок за адресою АДРЕСА_3 , а в 2001 р. ОСОБА_3 продав цей будинок та виїхав, і з цього часу в с. Бугрувате не проживає. Він (позивач) з 1996 р. не проживав в с. Бугрувате, так як спочатку навчався, а потім працював в інших містах. Після смерті їхнього батька в 2005 р. ніхто з його (позивача) братів не схотів проживати з матір`ю та доглядати за нею. Однак їх мати - ОСОБА_4 була похилого віку, часто хворіла та потребувала постійної сторонньої допомоги, тому він (позивач), повернувся в с. Бугрувате та починаючи з лютого 2008 р. став постійно проживати з матір`ю та доглядати за нею, опікуватися її лікуванням та утриманням, покращував умови для життя матері і в житловому будинку, і по господарству. Після того, як колишню дружину відповідача позбавили батьківських прав, то ОСОБА_4 та він (позивач) займалися вихованням та утриманням дітей відповідача. 04.07.2018 р. ОСОБА_4 зробили операцію і вона перебувала в безпорадному стані. Весь цей час саме він (позивач) доглядав її, забезпечував її лікування та утримання. Відповідач ОСОБА_2 ніякої допомоги матері не надавав, ухилявся від її надання, тому просить усунути його від права на спадкування після смерті матері.

Відповідач - ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що у його матері - ОСОБА_4 троє дітей: він (відповідач) та двоє його братів: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Всі вони проживали разом та працювали в господарстві по АДРЕСА_1 . Потім батьки допомогли йому (відповідачу) купити будинок, і з цього часу він став проживати окремо від батьків. Мати весь час говорила, що все ділиться на трьох, бо працювали всі разом. Його (відповідача) мати не перебувала в безпорадному стані, до останнього дня вона ходила і обслуговувала себе сама, навіть варила їсти позивачу. Позивач останнім часом ніде не працював. У матері з батьком були заощадження в сумі близько 3000 Євро, а тому в неї були власні кошти на лікування. Стосунки у нього (відповідача) з матір`ю були добрі, вони весь час спілкувалися, він допомагав матері. Після того, як у 2018 році мати захворіла, він ( ОСОБА_2 ) зі старшим братом - ОСОБА_3 возив її в лікарню на обстеження до м. Суми, а коли в серпні 2018 року мати лікувалася в м. Охтирці, він ( ОСОБА_1 ) щоденно її відвідував, купував ліки за свої та материні кошти. Також він (відповідач) надав гроші на поховання матері в сумі 4000 грн., а також за його проханням профком за місцем його роботи виділив автобус на похорони.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Діброва К.Ю. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову та пояснив, що безпорадний стан ОСОБА_4 і ухилення відповідача від надання допомоги матері нічим не підтверджено. До останнього дня ОСОБА_4 була на ногах, сама ходила, приймала ліки, сама їла. У відповідача з матір`ю були добрі стосунки, до останнього дня він спілкувався з нею та допомагав їй.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, покази свідків, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 - мати позивача та відповідача по справі, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 20.08.2018 р. (а. с. 8).

Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці площею 0,85 га, що належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2005 р., земельну ділянку площею 2,1 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бугруватської сільської ради, що належала ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 180112, земельну ділянку площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Бугруватської сільської ради, що належала ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-СМ № 016522 , грошові зберігання з відповідними процентами та компенсаційними виплатами, трактор моделі ЮМЗ 6 КМ, заводський номер НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_1 , що належали ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2005 р. (а. с. 9, 12,13,14).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є її діти: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки Охтирської районної державної нотаріальної контори від 26.12.2019 р. та копії спадкової справи №251/2018, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , нотаріальною конторою відкрито спадкову справу №251/2018 на підставі заяви про прийняття спадщини, поданою сином ОСОБА_1 ; також заяви про прийняття спадщини подано синами: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Інші спадкоємці не зверталися з заявами про прийняття спадщини та/або про відмову від спадщини. Заповіт в нотаріальній конторі та в Бугруватській сільській раді не посвідчувався. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 98-119).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснено, що правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року у справі № 491/1111/15-ц, провадження № 61-14655св18; у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц, провадження № 61-15926св18, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 березня 2020 року у справі № 133/1625/18, провадження № 61-1419св20.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звернувшись до суду із вимогами про усунення відповідача ОСОБА_2 від права на спадкування, позивач свої вимоги обґрунтував тим, що за життя їх з відповідачем мати через похилий вік та тяжкі хвороби перебувала у безпорадному стані, у зв`язку з чим потребувала стороннього догляду та допомоги від своїх дітей. Він (позивач) за власні кошти без матеріальної допомоги своїх братів здійснював догляд, утримання, лікування хворої матері, забезпечував умови її проживання. Також він (позивач) самостійно поніс всі матеріальні витрати, пов`язані з поховання матері та поминальними обідами. Відповідач ухилявся від надання допомоги матері, а тому його необхідно усунути від права на спадкування з підстав, визначених частиною п`ятою ст.1224 Цивільного Кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак позивач не довів суду того, що внаслідок похилого віку та наявних захворювань спадкодавець ОСОБА_4 перебувала у безпорадному стані, внаслідок чого потребувала допомоги саме від відповідача ОСОБА_2 за умови отримання нею допомоги від іншого сина - позивача ОСОБА_1 , а також не довів факту умисного ухилення відповідача від надання такої допомоги матері при можливості її надання.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_4 проживала у власному будинку за адресою: АДРЕСА_1 . З 2008 року разом зі ОСОБА_4 став проживати її син - позивач ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Бугруватського старостинського округу Чернеччинської сільської ради від 27.08.2019 р. № 02-20-351, та не заперечується сторонами по справі.

Встановлено також, що позивач ОСОБА_1 за час спільного проживання з матір`ю надавав їй допомогу, забезпечував належні умови життя, опікувався її лікуванням та утриманням, що підтверджується довідкою Бугруватського старостинського округу Чернеччинської сільської ради від 27.08.2019 р. № 02-20-351, а також дані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Судом встановлено, що ОСОБА_4 хворіла, з 03.07.2018 р. по 14.07.2018 р. перебувала на стаціонарному лікуванні в Міському центрі молоінвазивної хірургії та ендоскопії м. Харків, їй було встановлено діагноз: гепатоспленомегалія, синдром портальної гіпертензії, абсцес селезінки, хронічна анемія, кардіосклероз, екстрасистологічна аритмія. 04.07.2018 р. їй була проведена операція, та 16.07.2018 р. хвора в задовільному стані була виписана під нагляд лікарів за місцем проживання з рекомендацією дотримуватися дієти та режиму харчування, обмежити фізичне навантаження, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 17365 від 16.07.2018 р. (а.с. 96). Крім того, ОСОБА_4 з 15.08.2018 р. по ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні в КЗ «Охтирська центральна районна лікарня», де ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №7756 від 17.12.2019 р. (а.с. 95).

Однак позивачем не надано належних, допустимих та безспірних доказів щодо перебування ОСОБА_4 в безпорадному стані.

З показів свідка ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_4 , яка проживала з ним по сусідству, перед тим, як її забрали до лікарні, ходила по двору, сама доїла корову та здавала на машину молоко.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що після операції ОСОБА_4 сама вставала з ліжка, ходила, сама їла. Востаннє вона бачила ОСОБА_4 16.07.2018 р. в лікарні м. Охтирка, ОСОБА_9 вийшла з палати до коридору і вони говорили.

Також позивачем не доведено факту умисного ухилення відповідача від надання допомоги матері - ОСОБА_4 , не доведено, що відповідач вчиняв умисні дії чи бездіяльність, спрямовані на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку або допомогу спадкодавцю.

З показів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 вбачається, що відповідач за життя матері допомагав їй по мірі можливості, відвідував її, відвозив матір до лікарні в м. Суми та м. Охтирка, провідував її там.

За наведених обставин суд вважає, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів щодо ухилення відповідача від надання допомоги своїй матері, і що мати за життя перебувала у безпорадному стані та потребувала від відповідача допомоги.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування після смерті матері ОСОБА_4 - необхідно залишити без задоволення.

Згідно ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що відповідачем під час розгляду справи були понесені судові витрати на професійну правову допомогу в сумі 6500,00 грн.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи вбачається, що адвокатом Діброва К.Ю. відповідачу ОСОБА_2 надавалася правнича допомога. Повноваження представника ОСОБА_2 - адвоката Діброва К.Ю. підтверджено ордером від 02.12.2019 р (а.с. 45). Оплата витрат на правову допомогу склала 6500,00 грн., що підтверджується квитанцією від 30.03.2020 року, актом приймання-передачі виконаних робіт від 30.03.2020 р.

При цьому суд зазначає про відсутність обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відтак, при визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд вважає завищеною оплату наданих послуг представником відповідача Діброва К.Ю . На переконання суду, дії щодо надання консультацій з правових питань при розгляді справи, підготовці письмового відзиву на позовну заяву, наданні консультацій з правових питань при підготовці до судових засідань, участі в судових засіданнях, які вказані у акті приймання-передачі виконаних робіт від 30.03.2020 р., не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, що ставить під сумнів наведені у акті відомості щодо фактичних витрат часу.

З урахуванням наведеного вище, враховуючи, що в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

На підставі викладеного, ст. 1224 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, керуючись ст.ст. 2, 10-13, 76-82, 137, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без задоволення за необґрунтованістю вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 03.04.2020 р.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Н.Б. Плотникова