Дата документу 16.06.2020
Справа № 334/5909/19
Провадження № 2/334/1092/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

при секретарі Сагайдак Г.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Котелевського К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області про зняття арешту з нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою, в якій просить зняти арешт, що був накладений на все його нерухоме майно 31.07.2006 р. на підставі постанови АМ № 650746 від 18.07.2006 р., яка видана ДВС у Ленінському районі м. Запоріжжя.

В обгрунтування своїх вимог зазначив, що Дніпровський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області повідомив його про те, що стосовного його нерухомого майна існує вищевказаний арешт. Водночас, виконавче провадження, за яким був накладений арешт, вже знищене, а тому вирішити питання щодо припинення вказаного арешту не є можливим, запропоновано звернутися до суду.

Посилаючись на викладене, та вказуючи про те, що на сьогодні зазначене виконавче провадження вже закінчене, однак арешт не був знятий виконавчою службою, просить зняти арешт в судовому порядку.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, виходячи з мотивів, що наведені у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що 06 серпня 2019 р. Дніпровський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області листом за № 25647/12 повідомив ОСОБА_1 , що стосовного його нерухомого майна існує на сьогодні арешт за реєстраційним номером обтяження: 3534689 від 31.07.2006 р. на підставі постанови АМ № 650746 від 18.07.2006 р., що видана ДВС у Ленінському районі м. Запоріжжя.

Вказана інформація також підтверджується відомостями, що містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, про що надана інформаційна довідка № 177541210 від 15 серпня 2019 р.

В листі за № 25647/12 Дніпровський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області повідомив, що виконавче провадження за яким був накладений арешт, вже знищене, а тому вирішити питання щодо припинення вказаного арешту не є можливим, запропоновано звернутися до суду.

Ухвалою суду від 19 березня 2020 р. було задоволено клопотання представника Позивача та витребувано з Першої Запорізької державної нотаріальної контори засвідчену копію Постанови АМ №650746 від 18.07.2006 р, що видана ДВС у Ленінському районі м. Запоріжжя.

У відповідь листом №683/01-16 від 23.05.2020 року Перша Запорізька державна нотаріальна контора повідомила, що в наряді №2-41 розпорядження про накладення і зняття заборон відчуження нерухомого майна за 2006 рік Першої Запорізької державної нотаріальної контори відсутній оригінал постанови АМ №650746 від 18.07.2006 р, яка була видана ДВС у Ленінському районі м. Запоріжжя.

Згідно п. 9.9. Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» від 25.12.2008 року, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Відповідно до п. 9.10. даного Наказу, завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення (додаток 17), якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 01 січня року, в якому складений акт. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Аналогічні за своїм змістом положення містились і в Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби N 470/7 від 05.07.99 (діяла з 05.07.1999 р. по 25.12.2008 р.), а також і в нині діючих Правилах ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями від 07.06.2017 за № 1829/5.

З вищевикладеного вбачається, що завершення виконавчого провадження та закінчення строків зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень є підставою для їх знищення.

Таким чином, повідомлення в листі № 25647/12 від 06 серпня 2019 р. виконавчою службою того факту, що документи по виконавчому провадженню в рамках якого був накладений арешт - знищені, свідчить про те, що таке виконавче провадження вже більш ніж три роки закінчене.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (діяла до 05.10.2016 р.), а також відповідно до ст. 40 нині діючого Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно боржника, знімається, разом з цим виконавча служба всупереч цій нормі, порушуючи права та законні інтереси Позивача, не зняла арешт.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»наводяться випадки при настанні яких, арешт знімається державним виконавцем. А в ч. 5 ст. 59 цього Закону встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, діюче законодавство не обмежує перелік випадків, при яких арешт може бути знятий за рішенням суду.

Жодної необхідності в збереженні накладеного арешту в подальшому судом не встановлено, жодні законні права чи інтереси будь-якого в цьому випадку не захищаються, навпаки вони порушуються у Позивача, який позбавлений вільно розпоряджатись своїм майном.

Також, надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

За таких умов, згідно наведених вище обставин, звільнення майна з-під арешту в судовому порядку є найбільш ефективним способом правового захисту його інтересу.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, а відтак і про задоволення даного позову.

Керуючись ст. ст.10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст.316, 317, 319, 321,391 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати арешт накладений 31.07.2006 року Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови АМ № 650746 від 18.07.2006 р. ДВС у Ленінському районі м. Запоріжжя на все нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за реєстраційним номером обтяження 3534689.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено 19 червня 2020 року.

Суддя: Баруліна Т. Є.