Ухвала

Іменем України

30 березня 2020року

м. Київ

справа № 561/445/18

провадження № 61-1998ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.

розглянув касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на постанову Рівненського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області (далі - ГУ ДКС України у Рівненській області), Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (далі - ГУ ДФС у Рівненській області), Сарненської обласної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (далі - Сарненська ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області), прокуратури Рівненської області, Головного управління Національної поліції у Рівненській області (далі - ГУ НП у Рівненській області), Сарненського відділу поліції Головного управління національної поліції у Рівненській області (далі - Сарненський ВП ГУ НП у Рівненській області), Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області, Управління Державної казначейської служби України у Зарічненському районі Рівненської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУ ДКС України у Рівненській області, ГУ ДФС у Рівненській області, Сарненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області, прокуратури Рівненської області, ГУ НП у Рівненській області, Сарненського ВП ГУ НП у Рівненській області, Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області, Управління Державної казначейської служби України у Зарічненському районі Рівненської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 23 жовтня 2019 року вказану позовну заяву залишено без розгляду, з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, місцевий суд посилався на розумні строки розгляду справи та на те, що позивач зловживає своїми процесуальними правами і повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин.

Не погодившись з постановленою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Зарічненського районного суду Рівненської області від 23 жовтня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Зарічненського районного суду Рівненської області від 23 жовтня 2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу місцевого суду та направляючи справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходив з того, що суд першої інстанції безпідставно, з порушенням норм процесуального права, дійшов висновку про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, оскільки позивач завчасно повідомив суд про відкладення розгляду даної справи, яка призначена на 14.15 год. 23 жовтня 2019 року, так як був викликаний в кримінальному провадженні до Голосіївського районного суду м. Києва на 16.00 того ж дня.

В даному випадку причина неявки ОСОБА_1 в судове засідання є поважною і в місцевого суду відсутні підстави залишати позов без розгляду.

У січні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ГУ ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року, в якій заявник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу Зарічненського районного суду Рівненської області від 23 жовтня 2019 року.

В обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на те, що справа розглядається протягом тривалого часу, а також неодноразово відкладалась судом за заявами (клопотаннями) позивача. Наведене свідчить про недобросовісність здійснення позивачем своїх процесуальних прав. Крім того, такі дії порушують права інших учасників розгляду справи, які добросовісно виконують покладений процесуальним законом обов`язок щодо явки до зали суду.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо, зокрема, правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судові засідання призначались на 20 червня 2018 року, 10 липня 2018 року, 18 липня 2018 року, 29 серпня 2019 року, 20 вересня 2018 року, 17 жовтня 2018 року, 07 листопада 2018 року, 29 листопада 2018 року, 26 грудня 2018 року, 07 лютого 2019 року, 05 березня 2019 року, 11 квітня 2019 року, 22 травня 2019 року, 04 червня 2019 року, 02 липня 2019 року, 27 серпня 2019 року, 25 вересня 2019 року та 23 жовтня 2019 року, тобто, призначалось 18 судових засідань включно з підготовчим провадженням.

Судові засідання, призначені на 20 червня 2018 року, 18 липня 2018 року, 20 вересня 2018 року, 26 грудня 2018 року, 07 лютого 2019 року, 05 березня 2019 року, 02 липня 2019 року, 27 серпня 2019 року, 25 вересня 2019 року та 23 жовтня 2019 року, відкладались за заявами (клопотаннями) позивача, зокрема останні три рази поспіль.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 завчасно повідомив суд про відкладення розгляду даної справи, яка була призначена на 14.15 год. 23 жовтня 2019 року, оскільки останній був викликаний в кримінальному провадженні до Голосіївського районного суду м. Києва на 16.00 того ж дня.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із частиною п`ятою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку про те, що умовами залишення позовної заяви без розгляду у випадку неявки в судове засідання позивача є: повторна, тобто друга поспіль неявка позивача в судове засідання; повідомлення позивача про судове засідання належним чином; відсутність поважних причин неявки позивача в судове засідання, або неповідомлення позивачем про причини його неявки в судове засідання; нез`явлення в судове засідання позивача перешкоджає вирішенню спору; від позивача не надходила заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, правом на залишення позовної заяви без розгляду суд наділений лише в разі повторної неявки (двічі поспіль) позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не подав заяви про розгляд справи за його відсутності.

Право суду на залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті257 ЦПК України, можливе й у разі наявності заяви позивача про розгляд справи без його участі, за умови, що його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи по причині того, що останній викликаний в кримінальному провадженні до Голосіївського районного суду м. Києва на 16.00 23 жовтня 2019 року.

Таким чином, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що місцевий суд безпідставно, з порушенням норм процесуального права, дійшов до помилкового висновку про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, оскільки в даному випадку причина неявки позивача в судове засідання є поважною.

Наведені у касаційній скарзі доводи не заслуговують на увагу, оскільки оскаржуване рішення апеляційного суду ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на постанову Рівненського апеляційного суду від 26 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області, Сарненської обласної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області, прокуратури Рівненської області, Головного управління Національної поліції у Рівненській області, Сарненського відділу поліції Головного управління національної поліції у Рівненській області, Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області, Управління Державної казначейської служби України у Зарічненському районі Рівненської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. О. Кузнєцов