ЄУН 337/974/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2020 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бойко Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Запорожжі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

22.03.2016р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 29.05.2006р. між сторонами було укладено кредитний договір №DNH4KP22431005, відповідно до якого Банк надав, а відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 1684,75грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25,08% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків, у зв`язку з чим станом на 19.02.2016р. утворилась заборгованість в загальній сумі 33336,10грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 946,32грн., заборгованості за відсотками 8380,15грн., пені 24009,63грн.

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 11.10.2013р. з відповідача була стягнута частина заборгованості в сумі 8505,75грн., і за вирахуванням вказаної суми розмір заборгованості становить 24830,35грн.

Також банком нараховано штраф (фіксована частина) 500,00грн., штраф (процентна складова) 1241,52грн., які також підлягають стягненню.

Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №DNH4KP22431005 від 29.05.2006р. в загальній сумі 26571,87грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00грн.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19.05.2016р. вказаний позов задоволено повністю.

Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.05.2020р.заочне рішення скасовано, справа призначена до нового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Представник позивача в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов не визнають повністю.

В заяві про перегляд заочного рішення відповідач ОСОБА_1 зазначив, що не заперечує факту укладання кредитного договору, отримання кредитних коштів та здійснення їх часткового повернення. Разом з тим, позов Банку є необгрунтованим та безпідставним, оскільки рішенням суду від 11.10.2013р. з нього вже була частково стягнута заборгованість за укладеним кредитним договором, яка утворилась станом на 02.07.2013р.. Питання щодо стягнення пені та штрафів також було предметом судового розгляду і вирішено судом. Однак, в межах даного позову позивачем ставиться питання про повторне стягнення пені за період до 02.07.2013р., в стягненні якої судом в 2013р. вже було відмовлено. Крім того, Банк має право нараховувати проценти лише за період дії договору. Строк дії кредитного договору становив 12 місяців, тому право Банку нараховувати проценти припнилось ще в 2007р. Вказані обставини є підставою для відмови в позові.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними доказами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню за такими підставами.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За змістом ст.3,6,627,629 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.526,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ст.610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за ввесь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1,4 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі.

Крім того, до відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.

Так, згідно із ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Суд встановив, що між сторонами 29.05.2006р. було укладено кредитний договір №DNH4KP22431005, відповідно до якого Банк надав, а відповідач ОСОБА_1 отримав в кредит грошові кошти в сумі 1684,75грн. на строк 12 місяців, до 29.05.2007р. включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах.

Вказаний кредитний договір є договором приєднання і складається із Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт).

Відповідач, підписавши Заяву, прийняв на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором, зокрема, здійснювати повернення кредиту та сплату процентів в оговорених в Заяві та Умовах строки і порядку.

Зокрема, відповідно до Заяви позичальника погашення заборгованості за цим кредитним договором здійснюється щомісяця з 21 по 28 число кожного місяця по 160,48грн.

Також за змістом Заяви позичальника при порушенні зобов`язань з погашення кредиту згідно з п.4.2 Умов Позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Крім того, відповідно до п.5.1 Умов при порушенні позичальником зобов`язань, передбачених Заявою та п.3.2.2,3.2.3 Умов, Банк має право нарахувати, а позичальник зобв`язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу.

Відповідно до п.5.3 Умов при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більш, ніж на 30 днів, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500,00грн + 5% від суми заборгованості.

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 11.10.2013р., яке набрало законної сили 22.10.2013р., з відповідача ОСОБА_1 була стягнута частина заборгованості за зазначеним кредитним договором, яка утворилась станом на 02.07.2013р., в загальному розмірі 8505,75грн. і складалась із заборгованості за тілом кредиту 946,32грн., заборгованості за відсотками 6559,43грн., неустойки 1000,00грн.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача перед Банком за вищевказаним кредитним договором станом на 19.02.2016р. становить 33336,10грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 946,32грн., заборгованості за відсотками 8380,15грн., пені 24009,63грн.

Також банком нараховані штраф (фіксована частина) 500,00грн., штраф (процентна складова) 1241,52грн.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає заявлені позивачем вимоги безпідставними.

В даному випадку суд виходить з того, що дійсно сторони, діючи вільно, на власний розсуд, в письмовій формі уклали кредитний договір, правомірність якого як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, у зв`язку з чим він є обов`язковим для виконання. Банк надав відповідачу кредитні кошти, які останній повинен був повертати шляхом внесення щомісячних платежів.

Однак відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконував свого зобов`язання щодо сплати в рахунок повернення кредиту щомісячних платежів, у визначений сторонами в кредитному договорі строк до 29.05.2007р. кредитні кошти та нараховані проценти не повернув.

У зв`язку з цим Банк скористався своїм правом на судовий захист порушеного права і повернення позики, звернувшись до суду в 2013р. з відповідним позовом, який було частково задоволено рішенням від 11.10.2013р., яке набрало законної сили.

Вказані обставини не оспорюються відповідачем ОСОБА_1 та встановлені рішеням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 11.10.2013р., у звьязку з чим відповідно до ст.82 ЦПК України не підлягають доведенню іншими налжними та допустимими доказами.

Так, зазначеним рішенням суду з відповідача ОСОБА_2 на користь Банку була стягнута заборгованість за кредитним договором №DNH4KP22431005 від 29.05.2006р., яка утворилась станом на 02.07.2013р., в т.ч. повністю заборгованість за тілом кредиту в сумі 946,32грн., заборгованість за відсотками - 6559,43грн., частково неустойка 1000,00грн.

Стягнуті судовим рішенням суми відповідачем до теперішнього часу не сплачені, що підтверджується відповідним розрахунком і ним фактично не заперечується.

В межах даної справи Банк просить стягнути заборгованість за вказаним кредитним договором, яка утворилась станом на 19.02.2016р., за вирахуванням стягнутої рішенням суду від 11.10.2013р. частини заборгованості.

Враховуючи, що цим рішенням повністю стягнута заборгованість за тілом кредиту та проценти за період до 02.07.2013р., в межах даного позову Банк фактично просить стягнути заборгованість за процентами та пеню, нараховані за період з 03.07.2013р. по 19.02.2016р., а також нараховані відповідно до п.5.3 Умов штрафи в сумі 500,00грн. та 1241,52грн.

Однак, суд вважає, що в силу вимог ст.631,549,1050,1054,1056-1 ЦК Українисторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки, зокрема, щодо нарахування та сплати процентів за користування кредитними коштами, пені за порушення зобов`язання у разі встановлення їх договором, лише протягом строку дії такого договору.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та інші платежі припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

Саме такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018р., справа 444/9519/12, яку суд вважає необхідним застосувати при розгляді даної справи.

В даному випадку сторонами у кредитному договорі були погоджені розмір, порядок та строки сплати процентів за користування кредитом, визначена відповідальність позичальника за порушення строків внесення платежів по будь-якому з грошових зобов`язань у вигляді пені та штрафів, а також погоджено як порядок та строк сплати щомісячних платежів по поверненню кредиту, так і кінцевий строк повного повернення зазначених сум - до 29.05.2007р.

Оскільки кінцевий строк кредитування за укладеним між сторонами кредитним договором сплинув 29.05.2007р.,є судове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за цим кредитним договором, право Банка нараховувати передбачені договором проценти та штрафні санкції припинилось після 29.05.2007р., у зв`язку з чим заявлені в межах даного позову вимоги не грунтуються на вимогах діючого законодавства.

У зв`язку з неповерненням відповідачем грошових коштів за кредитним договором в межах визначеного в договорі строку кредитування права та інтереси позивача як кредитодавця забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак відповідних вимог позивач не заявляв.

Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.3,6,11,15,16,526,530,610,611,625,627,629,631,1049,1050,1054,1056-1 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На підставі п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.А. Мурашова

15.06.2020