Справа № 333/6843/19
Провадження№2/333/675/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запорожжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача: ОСОБА_4 , АДРЕСА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_5 , АДРЕСА_1

про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Після розірвання шлюбу між батьками позивача, остання залишилась проживати разом з матір`ю та знаходилась на її утриманні. До досягнення ОСОБА_1 повнолітня з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 підставі рішення Михайлівського районного суду Запорізької області стягувались аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 12.09.2006 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу виповнилось 18 років, однак ОСОБА_1 продовжує навчатись в приватному вищому навчальному коледжі «Запорізький коледж технологій та дизайну» за професією «Косметик», форма навчання денна, на комерційній основі, термін навчання з 02.09.2019 року по 30.06.2020 року. ОСОБА_1 стипендію не отримує та не має змоги влаштуватись на роботу у зв`язку з навчанням, власного доходу не має, перебуває на утриманні матері, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. З огляду на те, що відповідач у справі офіційно працевлаштований в Національному заповіднику «Хортиця», має постійний дохід, інших аліментних зобов`язань не має, за станом здоров`я може надавати матеріальну допомогу, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення з цим позовом до суду до закінчення навчання останньою, але не більше як до досягнення нею 23 років.

02.03.2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_4 просить суд у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі або стягнути на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн.

Крім того, разом з відзивом на позовну заяву від ОСОБА_4 надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки відповідачем сплачено 8 000 грн., що складає 50% вартості навчання ОСОБА_1 в навчальному закладі.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили суд їх задовольнити. Крім того зазначили, що заперечують проти закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору через сплату відповідачем вартості навчання у розмірі 8 000 грн., оскільки ОСОБА_1 потребує щомісячної допомоги. Оплата частини вартості навчання не є забезпеченням нормального функціонування організму позивача, збереження її здоров`я, забезпечення продуктами харчування, непродовольчими товарами, оплатою послуг необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Також, ОСОБА_1 заперечувала проти стягнення з відповідача на її користь аліментів у твердій грошовій формі в розмірі 800 грн., оскільки ОСОБА_4 офіційно працевлаштований та отримує стабільний дохід.

Представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та розглянути вимоги, викладені у відзиві на позовну заяву. Крім того пояснила, що ОСОБА_4 для подальшого кар`єрного росту отримує вищу освіту та є студентом першого курсу Запорізького національного університету факультету будівництва та цивільної інженерії за спеціальністю «Промислове і цивільне будівництво» за освітнім рівнем «Магістр» на заочній формі навчання, терміном навчання з 02.09.2019 року по 31.01.2021 року. Також, ОСОБА_4 на підставі рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з тим, що неповнолітній син часто хворіє, дружина відповідача не може працевлаштуватись та отримувати дохід. З цих підстав, ОСОБА_4 змушений надавати матеріальну допомогу ОСОБА_7 . Крім того, відповідач надає матеріальну допомогу батькам - пенсіонерам та бабусі. Також, ОСОБА_4 має боргові зобов`язання перед ОСОБА_8 у розмірі 271 754,39 грн.

Третя особа в судовому засіданні 16.03.2020 року зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Розглянувши клопотання відповідача про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, заслухавши думку сторін у справі, суд виходить з наступного.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Із змісту клопотання відповідача слідує, що сплата останнім вартості навчання ОСОБА_1 у розмірі 8 000 грн. є підставою для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Так, судом враховано, що 02.03.2020 року ОСОБА_1 сплатив на рахунок ПНВЗ «Запорізький коледж технологій та дизайну» 8 000 грн. за навчання ОСОБА_1 , що підтверджується квитанцією від 02.03.2020 року №0.0.3.1 (а.с. 66).

При цьому, суд виходить з того, що оплату частини вартості за навчання ОСОБА_4 здійснено 02.03.2020 року, тобто, після відкриття провадження у справі №333/6843/19.

Крім того, сплата аліментів передбачає собою надання дитині або особі, з якою проживає дитина, матеріальної допомоги щомісячно за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Оплата ОСОБА_4 частини вартості навчання не звільняє останнього від обов`язку надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання, у разі задоволення судом позовних вимог ОСОБА_1 та прийняття відповідного рішення.

З цих підстав, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження надання ОСОБА_4 , щомісячно, матеріальної допомоги позивачу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Заслухавши пояснення сторін у справі та третьої особи, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Із змісту позовної заяви слідує що, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 03.02.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , актовий запис №05 (а.с. 13).

Також, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_4 та ОСОБА_9 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 09.01.2002 року серії НОМЕР_2 , актовий запис №02 (а.с. 9).

Статтею 199 СК України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ч. 1). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3).

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно навчається в Приватному вищому навчальному закладі «Запорізький коледж технологій та дизайну» за професією «Косметик». Форма навчання денна, навчається на комерційній основі, термін навчання з 02.09.2019 року по 30.06.2020 року. Зазначена обставина підтверджується довідкою від 11.11.2019 року №116 (а.с. 16), а також договором про надання освітніх послуг за умови повної компенсації вартості навчання від 30.08.2019 року №0319/11, укладеного між ПВНЗ «Запорізький коледж технологій та дизайну» в особі керівника підприємства Наливайко О.Г., що діє на підставі статуту, та ОСОБА_1 (а.с. 17).

Мати позивача - ОСОБА_5 , з якою проживає та на утриманні якої перебуває ОСОБА_1 , працює на посаді пакувальника в ФОП ОСОБА_10 , що підтверджується довідкою від 13.11.2019 року (а.с. 19), та отримує мінімальну заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи за період з 01.05.2019 року по 31.01.2019 року (а.с. 20).

В судовому засіданні встановлено, що позивач стипендію не отримує та не має змоги влаштуватись на роботу у зв`язку з навчанням, власного доходу не має, перебуває на утриманні матері, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Доказів протилежного матеріали справи №333/6843/19 станом на час її розгляду не містять та сторонами у справі не надано.

Із змісту позовної заяви слідує, що ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення з цим позовом до суду до закінчення навчання останньою, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на період навчання останньої, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Встановлюючи розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Статтею 200 Сімейного кодексу України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) у частці від доходу (заробітку) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених в статті 182 цього Кодексу (ч. 1). При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2).

Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При визначені розміру аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, суд виходить з того, що ОСОБА_4 дійсно офіційно працевлаштований в Національному заповіднику «Хортиця», займає посаду завідувача відділу та отримує стабільний дохід. Зазначена обставина підтверджується довідкою про доходи за період з жовтня 2019 року по лютий 2020 року (а.с. 44).

23.08.2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , актовий запис №260 (а.с. 46).

Судом враховано, що ОСОБА_4 є батьком ще однієї малолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 03.12.2013 року серії НОМЕР_4 (а.с. 47).

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 05.03.2018 року у справі №195/74/18 стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 19.01.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначене рішення набуло законної сили 03.04.2018 року (а.с. 56).

При цьому, суд виходить з того, що наявність на утриманні ще однієї дитини не є підставою для звільнення ОСОБА_4 від обов`язку надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання.

Крім того, будь-яких доказів, що підтверджують сплату відповідачем аліментів на користь ОСОБА_7 на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі, встановленому рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 05.03.2018 року у справі №195/74/18, матеріали цієї справи не містять та представником відповідача не надано.

В судовому засіданні представник відповідача зазначила, що у зв`язку з тим, що неповнолітній ОСОБА_6 часто хворіє, дружина відповідача - ОСОБА_7 не має можливості працевлаштуватись та з цих підстав ОСОБА_4 надає останній матеріальну допомогу.

Як вбачається з виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 28.02.2020 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хворів в періоди з 25.09.2019 року по 04.10.2019 року, з 31.10.2019 року по 04.11.2019 року, з 18.11.2019 року по 22.11.2019 року, з 20.01.2020 року по 27.01.2020 року (а.с. 65).

При цьому, як вбачається із змісту довідки від 27.02.2020 року №9454, виданої фахівцем Запорізького МЦЗ, ОСОБА_7 не зареєстрована у Запорізькому міському центрі зайнятості (який здійснює реєстрацію населення м. Запоріжжя), як безробітна та шукаюча роботу. Допомогу по безробіттю не одержує та в інших центрах зайнятості України на обліку не перебуває (а.с. 48).

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 05.03.2018 року у справі №195/74/18 встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_4 проживають окремо та спільного господарства не ведуть (а.с. 56).

З огляду на те, що матеріали цивільної справи №333/6843/19 не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 проживає разом з ОСОБА_7 та надає останній матеріальну допомогу, оскільки остання офіційно не працевлаштована та не має стабільного доходу, судом не приймаються зазначені вище доводи представника відповідача, як на підставу для звільнення ОСОБА_4 від обов`язку сплачувати аліменти повнолітній ОСОБА_1 , яка продовжує навчання.

Також, в судовому засіданні представник відповідача зазначила, що на утриманні ОСОБА_4 перебуває батько ОСОБА_11 , який є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням від 21.03.2011 року НОМЕР_12 серії НОМЕР_5 (а.с. 52), та, згідно з посвідчення від 24.12.2015 року серії НОМЕР_6 , є інвалідом ІІ групи (а.с. 53).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області від 10.02.2020 року №659, ОСОБА_11 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 53).

Крім того, відповідно до пояснень представника відповідача, на утриманні ОСОБА_4 перебуває мати - ОСОБА_12 , яка, згідно з посвідчення від 08.09.2010 року № НОМЕР_7 серії НОМЕР_8 , є пенсіонеркою (а.с. 52), зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області від 10.02.2020 року №659 (а.с. 53).

Також, згідно з пояснень представника відповідача, ОСОБА_4 надає матеріальну допомогу бабусі ОСОБА_13 , яка, відповідно до посвідчення від 06.05.2006 року серії НОМЕР_9 , має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни (а.с. 50), та яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області від 10.02.2020 року №774 (а.с. 51).

Згідно з актом обстеження житлово-комунальних умов проживання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 від 24.02.2020 року №316, зі слів сусідів дана сім`я часто хворіє та постійно знаходиться під опікою сина, ОСОБА_1 . Практично кожні вихідні син надає моральну та матеріальну допомогу не лише батьку-інваліду, а й рідній бабусі. Завдяки сину, вказані особи своєчасно забезпечені ліками та належними умовами проживання: паливом, щорічним супроводом до шпиталю та лікарні (а.с. 54).

Судом не приймається до уваги зазначений вище акт, підписаний депутатом Михайлівської селищної ради, як доказ надання ОСОБА_4 матеріальної допомоги ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , оскільки останній не містить даних сусідів, зі слів яких було складено зазначений акт.

Крім того, дослідивши зазначені вище докази, суд виходить з того, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів родинних відносин з ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та надання ним матеріальної допомоги зазначеним вище особам.

Також, судом відхиляються посилання представника відповідача про те, що ОСОБА_4 має боргові зобов`язання перед ОСОБА_8 в розмірі 271 754,39 грн.

На підтвердження зазначеної обставини відповідачем надано копію постанови старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про стягнення виконавчого збору від 08.11.2018 року ВП №57623594.

При цьому, будь-яких доказів, що підтверджують наявність відкритого виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 271 754,39 грн. станом на час розгляду цієї справи відповідачем не надано.

Також, як вбачається з довідки про доходи ОСОБА_4 за період з жовтня 2019 року по лютий 2020 року (а.с. 44) остання не містить відомостей про будь-які відрахування з заробітної плати відповідача.

При визначені розміру аліментів судом враховано, що ОСОБА_4 є студентом першого курсу Запорізького національного університету факультету будівництва та цивільної інженерії за спеціальністю «Промислове і цивільне будівництво» за освітнім рівнем «Магістр» на заочній формі навчання, терміном навчання з 02.09.2019 року по 31.01.2021 року, що підтверджується договором про надання освітніх послуг від 23.09.2019 року №832/19-НЗ, укладеного між Запорізьким національним університетом, в особі ректора Фролова М.О., який діє на підставі Статуту, та ОСОБА_4 (а.с. 44), а також довідкою від 27.09.2019 року №190006 (а.с. 45).

З матеріалів справи слідує, що відповідач має нормальний стан здоров`я та є працездатною особою, доказів того, що його матеріальний стан не дозволяє виконати рішення суду, останнім надано не було.

Також, при визначенні розміру аліментів, суд виходить з того, що сторони в рівних частках повинні утримувати свою дитину, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_4 офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, а його представник в судовому засіданні під час розгляду справи по суті не навів достатніх аргументів для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн., суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі.

З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, враховуючи інтереси позивача для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, а також матеріальний та сімейний стан платника та одержувача аліментів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у зв`язку з продовженням навчання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 29.11.2019 року до закінчення навчання останньою, але не більше як до досягнення нею 23 років. У задоволенні іншої частини позовних вимог судом відмовляється.

Відповіднодо п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Також, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, судовий збір у розмірі 512,06 грн. судом покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 141, 255, 258, 259, 265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_4 про закриття провадження у справі відмовити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_10 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_11 ) аліменти на її утримання у зв`язку з продовженням навчання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 29.11.2019 року до закінчення навчання останньою, але не більше як до досягнення нею 23 років.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_10 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 512 (п`ятсот дванадцять) грн. 06 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному обов`язковому виконанню.

Повне рішення складено 30.03.2020 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова