ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 639/7373/19

Провадження № 22-ц/ 818/1335/20

27 березня 2020 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Харкова, ухвалене 26 листопада 2019 року у складі судді Труханович В.В.,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 09.06.2008 в розмірі 26 514 грн 4 коп. та судових витрат (а.с. 3-5).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 9 червня 2008 року між сторонами у справі був укладений кредитний договір без номеру (надалі Договір), за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 1500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач умови Договору щодо своєчасного та повного повернення позичених коштів не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за Договором у розмірі 26 514 грн 4 коп, що станом на 31.08.2019 складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1153 грн 96 коп., за відсотками за користуванням кредитом у розмірі 20 787 грн 24 коп., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3072 грн 17 коп. та штрафів - 250 грн. фіксована частина та 1250 грн 67 коп. - процентна складова.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 26 листопада 2019 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 153 грн 96 коп. та судовий збір у розмірі 84 грн 52 коп. (а.с. 41-48).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції посилався на позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17, та виходив із доведеності виникнення між сторонами кредитних правовідносин. При цьому в підписаній ОСОБА_2 анкеті - заяві від 09.06.2008 не зазначена процентна ставка. У заяві також відсутні умови договору про встановлення відповідальності за порушення грошового зобов`язання у вигляді неустойки (штрафу, пені). Тому у стягненні зазначених сум відмовлено.

Крилова Олена Леонідівна, яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду від 26.11.2019 в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Банку задовольнити. В іншій частині рішення суду просить залишити без змін. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, необґрунтованість, безпідставність та незаконність рішення.

Зазначає, що в суду не було підстав застосовувати до виниклих із ОСОБА_1 правовідносин постанову Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки у справі № 342/180/17 відповідачі заперечували ознайомлення з Умовами та правилами надання послуг у ПриватБанку, тоді як ОСОБА_1 таких заперечень не надавала. Суд першої інстанції помилково вважав, що відсутність підпису відповідача у справі під Умовами та правилами надання послуг у ПриватБанку свідчить про не ознайомлення її з такими умовами. Також суд не врахував, що до позовної заяви Банком надана окрім анкети-заяви від 09.06.2008 підписана особисто ОСОБА_2 довідка про умови кредитування, що містить інформацію про розмір процентів за користування коштами, пені та штрафів за порушення строків повернення кредитних коштів. Тому не було підстав відмовляти у стягненні з відповідача процентів за користування коштами.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не надала.

В поданих 23.03.2020 письмових поясненнях до апеляційної скарги ОСОБА_3 , яка діє в інтересах Банку, вказала, що підписана ОСОБА_2 довідка про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду встановлює розмір відсотків за користування кредитом на рівні 2,5 % на місяць, тобто 30 % на рік. Строк дії виданої відповідачу кредитної картки встановлений до грудня 2014 року, тому розмір процентів за користування кредитними коштами в межах заборгованості за тілом кредиту, стягнутої рішенням суду, складе 2341 грн 63 коп.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши й обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, що були заявлені в суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до п.п. 3,4 ч.1 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Як установлено судовим розглядом і вбачається із матеріалів справи, на підтвердження укладення з ОСОБА_1 кредитного договору № б/н від 09.06.2008 Банком була надана підписана ОСОБА_2 анкета-заява від 09.06.2008, з якої вбачається, що відповідач виявила бажання отримати кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом 2000 грн (т.1 а.с. 9).

Також Банком була надана довідка про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду від 09.06.2008, підписана ОСОБА_2 (а.с. 10), і Умови та правила надання банківських послуг (а.с. 11-16).

Згідно із частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Спірні правовідносини виникли між Банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII) у редакції, що діяла станом на 09.06.2008.

Пунктом другим частини другої статті 11 Закону №1023-XII у редакції, станом з 20.04.2010 по 17.11.2010, визначено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За нормами ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Стаття 633 ЦК України передбачає, що договори, які укладаються банком з фізичними особами, є публічними.

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Колегія суддів погоджується з доведеністю виникнення між сторонами кредитних правовідносин, отримання ОСОБА_2 кредитних коштів. Обґрунтованим є посилання апеляційної скарги на те, що оскільки ОСОБА_1 не заперечувала ознайомлення її з Умовами та Правилами надання банківських послуг, застосування у справі висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17, є безпідставним.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, послався на факт підписання відповідачем анкети - заяви від 09.06.2008, Довідки про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду та ознайомлення з Умовами та правилми надання банківських послуг, що є невід`ємними частинами кредитного договору.

Довідкою про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду й Умовами та правилами надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: встановлення кредитного ліміту за рішенням Банку, право Банку змінити (зменшити , збільшити або анульувати) кредитний ліміт (пункт 3.2 Розділу І Умов та правил надання банківських послуг), пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання (п. 9.12 Розділу І Умов та правил надання банківських послуг)) та інші умови.

Пунктом 5.4 Розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг встановлено також, що строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

В письмових поясненнях ОСОБА_3 до апеляційної скарги, представник позивача зазначила, що строк виданої ОСОБА_1 кредитної картки - грудень 2014 року.

Колегія суддів ураховує, що в постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Оскільки строк кредитування ОСОБА_1 за договором від 09.06.2008 сплив із закінченням строку дії кредитної картки з 01.01.2015, Банк довів ознайомлення відповідача з умовами кредитування щодо розміру нарахування та спати процентів, колегія суддів уважає, що з ОСОБА_1 на користь Банку належить стягнути 2341 грн 63 коп. процентів за період з 22.09.2008 по 31.12.2014. В задоволенні позову про стягнення процентів в іншій частині належить відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі представник Банку не оскаржив рішення суду в частині відмови у стягненні пені та штрафів, тому рішення суду першої інстанції в частині відмови у їх стягненні не переглядається.

Враховуючи викладене, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга представника Банку підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині відмови у стягненні з відповідача процентів. В цій частині у справі належить ухвалити нову постанову про часткове задоволення вимог Банку та стягнення з ОСОБА_1 2341 грн 63 коп. процентів за користування кредитними коштами. В частині відмови у стягненні на користь Банку штрафів та пені рішення суду не переглядається.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України).

Колегією суддів апеляційна скарга визнана обґрунтованою на 11,26 %, а позов в цілому на 13,18 %. Тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні також в частині розміру стягнутого з відповідача на користь Банку судового збору, а саме з ОСОБА_1 на користь Банку підлягає стягненню не 84,52 грн судового збору, а 253 грн. 19 коп. з 1921 грн сплаченої при подачі позову (а.с. 2).

З ОСОБА_1 також підлягає стягненню 324 грн 46 коп. судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги з 2881 грн 50 коп. сплачених (а.с. 56).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 26 листопада 2019 року в частині відмови у задоволені позову про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та в частині стягнутого судового збору скасувати.

Ухвалити в цій частині нову постанову.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 2341 грн (дві тисячі триста сорок одна) гривня 63 (шістдесят три) копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 253 (двісті п`ятдесят три) гривні 19 (дев`ятнадцять) копійок судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви.

В частині відмови у стягненні пені та штрафів заочне рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 26 листопада 2019 року не переглядалось.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 324 (триста двадцять чотири) гривні 46 (сорок шість) копійок судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 березня 2020 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний