Провадження № 6/522/282/20
УХВАЛА

про залишення без руху

29 квітня 2020 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасової заборони у праві виїзду за межі України по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 25 лютого 2020 року надійшла заява ОСОБА_1 про скасування тимчасової заборони у праві виїзду за межі України по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна.

Матеріали цивільної справи перебували на розгляді в суді апеляційної інстанції та повернулись до суду 1ї інстанції 23 квітня 2020 року.

Матеріали справи разом із заявою ОСОБА_1 були передані судді 28.04.2020 року.

Дослідивши матеріали подання суддя дійшов висновку, що його необхідно залишити без руху з наступних підстав.

У відповідності до ч.5-6 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 25 вересня 2014 року, яке було змінено рішенням апеляційного суду Одеської області 19 лютого 2015 року (т.1 а.с.230), з ОСОБА_1 при поділі майна подружжя стягнуто на користь ОСОБА_2 1 920 612,87 грн., що є еквівалентом 71 691,41 доларів США. Також визнані об`єктами спільної сумісної власності сторін автомобіль «Тойота Фортунер», реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль марки ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 . За ОСОБА_2 визнано право власності на автомобіль «Тойота Фортунер», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Приморським районним суду м. Одеси 26 березня 2015 року було видано виконавчий лист по справі № 522/29633/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 1 920 612,87 грн..

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року було скасовано ухвалу суду першої інстанції від 04 квітня 2016 року та постановлено нову ухвалу, якою подання старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Долинського М.М. задоволено: обмежено у праві виїзду за межи України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 12 березня 1998 року Іванівським РВУ МВС України в Одеській області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язання за рішенням суду.

У подальшому, постановою Одеського апеляційного суду від 31 березня 2020 року було змінено ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2019 року та доповнено резолютивну частини ухвали абзацем наступного змісту:

Обмеження у тимчасовому праві виїзду за межі України, встановлені ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року по справі за поданням державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , діють у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер закордонного паспорту НОМЕР_5 , унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі 058» (т.6, а.с.73-76).

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що згідно Свідоцтва про зміну імені від 20 січня 2018 року, ОСОБА_1 змінив прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 , отримав на прізвище ОСОБА_5 закордонний паспорт та неодноразово перетинав державний кордон України, що є порушенням встановленого ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника.

У відповідності до 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, суд вбачає, що прізвище боржника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із ІНФОРМАЦІЯ_3 є « ОСОБА_5 », між тим заяву про скасування заборони у праві виїзду за межі України останній подає як « ОСОБА_1 та не повідомляє обставини щодо зміни прізвища.

Як роз`яснено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК і ГПК.

У відповідності до ст. 175 ЦПК України, заява має містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Таким чином, суд вбачає, що заява не оформлена належним чином, оскільки заявником не повідомлено своє достеменне прізвище та паспортні дані, з урахуванням змін від 20.01.2018 року.

Отже, суд вбачає, що заява про скасування тимчасової заборони у праві виїзду за межі кордону не оформлена належним чином.

Окрім того, згідно ч. 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Надані заявником документи до заяви не відповідають вимогам, встановленим ч. 2, 4,5 ст. 95 ЦПК України, оскільки не засвідчені в установленому законом порядку.

Також,згідно ч. 4 статті 177 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п. 4-3) ч. 2ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»за подання до суду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України сплачується судовий збір - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 384 грн. 20 коп..

Однак, доказів сплати судового збору матеріали заяви не містять.

Враховуючи, що заявником у встановленому законом порядку не сплачено судовий збір, суд вважає необхідним залишити заяву без руху, та надати строк для сплати судового збору у розмірі 384,20 коп..

Крім того, статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до п. 19 частини 2статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Пунктом4 розділу ХІІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5передбачено, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів у повному обсязі.

У разі врегулювання боргових зобов`язань державний виконавець виносить відповідну постанову про скасування тимчасового обмеження в праві виїзду особи з України, у якій вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України, копія якої підлягає обов`язковому направленню до Адміністрації ДПС для своєчасного зняття особи (боржника) з контролю.

Отже, заявнику слід повідомити суду чи виконано станом на теперішній час зобов`язання покладені на нього судовим рішенням по справі № 522/29633/13-ц, а якщо не виконано зазначити, яка тому існує причина та чим ці причини підтверджуються.

При цьому, за змістом ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, встановлених законом, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Разом з тим, положеннями ч.9 ст.10 ЦПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

З огляду на те, що розділом VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України не врегульовано питань щодо залишення подання без руху у зв`язку з недодержанням вимог, регламентованих, зокрема, у ст. 175, 177 ЦПК України, враховуючи положення ч. 9 ст. 10 ЦПК України, суд вважає за можливе застосувати у даному випадку загальні норми цивільно-процесуального закону стосовно залишення без руху.

Враховуючи вищевикладене, заявнику слід необхідно надати до суду заяву, оформлену у відповідності до вимог чинного процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст.185, 258, 260, 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заліпаєва Ю.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_7 - залишити без руху.

Запропонувати заявнику у 10-денний строк з дня отримання копії даної ухвали: усунути недоліки вказані в мотивувальній частині ухвали. В разі не усунення до встановленого терміну недоліків, зазначених в ухвалі, заява буде вважатись неподаною і буде повернута заявнику з усіма додатками до неї.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.В. Домусчі