Дата документу 13.04.2020 Справа № 317/3145/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/3145/19 Головуючий у 1-й інстанції: Нікітін В.В.
провадження № 22-ц/807/928/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17 грудня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 20 травня 2015 року між сторонами у справі було укладено договір б/н у формі анкети-заяви, відповідно до якого позивач встановив відповідачу кредитний ліміт, максимальний розмір якого становив 22000 гривень. Відповідач, в свою чергу, зобов`язання за договором виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 01 вересня 2019 року у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 101 973,56 грн., з яких: 30 762,01 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 29 507,20 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 35 696,65 грн. - заборгованість за пенею; 675,63 грн. - заборгованість з пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500,00 грн. - фіксована частина штрафу; 4 832,07 грн. - процентна частина штрафу.

Посилаючи на вказані обставини, позивач просив стягнути всю вказану заборгованість з відповідача, а також відшкодувати судові витрати.

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 17 грудня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 37 355,20 грн. та судовий збір в сумі 703,71 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду АТ КБ «ПриватБанк» у особі представника Крилової О.Л.подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні частини позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, не мав підстав відмовляти у стягненні решти нарахованих складових заборгованості. Банк наголошував на тому, що кредитний ліміт був наданий у вигляді поновлювальної кредитної лінії, тобто після сплати кредитних коштів позичальник може знову ними користуватись, та, зокрема, порушувати наступні зобов`язання щодо сплати кредиту, відсотків, у зв`язку з чим йому нараховується неустойка. Тому суд першої інстанції безпідставно здійснив перерахунок суми заборгованості за фактично отриманими відповідачем коштами.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив, проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зі змісту статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що відповідно до умов договору б/н від 20.02.2015 р., укладеного в формі анкети-заяви, ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 16).

Анкета-заява особисто підписана ОСОБА_1 , що не заперечується сторонами.

При цьому, в анкеті-заяві відповідач надав згоду на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також до тарифів у ПриватБанку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Але суд вказував, що в цій анкеті-заяві відсутні істотні умови, притаманні кредитному

договору, зокрема, щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами, а також

щодо відповідальності у вигляді неустойки (пені та штрафів).

Оцінюючи Витяги з Тарифів та Умов і правил надання банківських послуг, суд не визнав їх невід`ємними частинами договору, оформленого у вигляді анкети-заяви, як такі, що не підписані відповідачем як клієнтом банку. А тому вважав, що відповідач повинен повернути лише фактично використані кошти, з яких вирахував сплачені ним суми.

Суд визначив, що збільшення тіла кредиту понад встановлений розмір кредитного ліміту відбулося у зв`язку з наданням банком овердрафту.

Вирішуючи питання щодо наявності у відповідача заборгованості за вказаним договором та щодо її розміру, суд вказував, що позивачем до стягнення заявлено суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 30 762,01 грн. та суму заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 29 507,20 грн., тобто загальна сума основної заборгованості становить: 30762,01 грн. + 29507,20 грн. = 60269,21 грн.

Всього за період з дня укладення договору по 01 вересня 2019р. відповідач скористався кредитними коштами на суму 194 237,27 грн., а вніс коштів на суму 152 727,95 грн. За період з 24 лютого 2015р. по 31 травня 2015р. відбулась переплата відповідачем на суму 4154,12 грн.

За цими встановленими показниками суд здійснив відповідний розрахунок: 194 237,27 грн. - 152 727,95 грн. - 4154,12 грн. = 37 355,20 грн., визначивши суму заборгованості за тілом кредиту до стягнення.

В скарзі банк зазначає, що такий перерахунок, зроблений судом, не відповідає умовам договору, які базуються саме на Умовах та правилах надання банківських послуг, про згоду з якими підписався відповідач у анкеті-заяві. Тому банк просив достягнути всю заявлену суму заборгованості.

Колегія вважає такі вимоги скарги необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до вимог ст.. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі; кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

З огляду на вказані норми суд правильно визнав, що для кредитного договору тільки підписані сторонами умови договору вважаються узгодженими між ними. А тому вірно відкинув як складові договору Умови та правила надання банківських послуг і Тарифи, які відповідач не підписував.

Отже, оскільки у анкеті-заяві не мається узгоджених умов щодо неустойки (пені та штрафів), то суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач має повернути лише отримані у кредит кошти, визначивши заборгованість шляхом арифметичних дій з відрахування від отриманої ним суми сплачених на погашення кредиту коштів.

Таким чином, колегія визнає апеляційну скаргу банку необґрунтованою, тому у відповідності до вимог ст.. 375 ЦПК України вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення в оскаржуваній частині - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17 грудня 2019 року у цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Постанова прийнята, складена та підписана 13 квітня 2020 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.