справа № 278/2141/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О. за участю секретаря Літинського А.С., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся із вимогами, які повністю підтримав у судовому засіданні і просив суд стягнути з відповідача заборгованість за наданою позикою, оскільки останній добровільно відмовляється її повертати.

Відповідач вимог не визнав і повідомив суду, що позику дійсно брав, однак повертав про що має розписки позивача.

Заслухав пояснення учасників розгляду та проаналізував надані ними матеріали, суд встановив наступні фактичні обставини справи.

Сторони у справі є громадянами України, отримали коди платників податків та мають зареєстроване місце проживання, зокрема відповідач на території Житомирського району Житомирської області (а.с.7-13,19).

10 січня 2020 року відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 12 тисяч доларів США із обов`язком повернути їх до 10 червня 2020 року (а.с.6). Оригінал даної розписки був досліджений у судовому засіданні і відповідач підтвердив її написання та фактичне отримання згадуваних у ній грошових коштів.

Позивач отримував від відповідача грошові кошти два рази у розмірі 6 та 2 тисячі доларів (а.с.28,29). Оригінали даних розписок були досліджені у судовому засіданні. Позивач повідомив, що дійсно такі гроші отримував, однак це було виконання попереднього зобов`язання. Відповідач не спростовував отримання грошових коштів від позивача і раніше до написання досліджуваної у даній справі розписки.

Правовідносини між сторонами врегульовані наступним нормами законодавства України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності. За такими принципами: кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Мало того, тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).

Кредитний договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

Проаналізував фактичні обставини справи та законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для повного задоволення позову з огляду на наступне.

Суд вважає, що відповідач позичив у позивача грошові кошти в розмірі 12 тисяч доларів США і не повернув у зв`язку із чим порушує умови зобов`язання та порушує права кредитора. Такий перебіг подій, на переконання суду, дає достатні підстави для задоволення позову. Посилання відповідача на ту обставину, що позивач гроші отримав, судом до уваги не приймається та не враховується при прийнятті даного рішення адже розписки не містять дат їх складання, як і не містять згадування про виконання якого саме зобов`язання вони вчинялись. У сукупності із визнаною сторонами обставинами про те, що відповідач декілька разів брав позику у позивача, спростовують доводи відповідача про виконання зобов`язання за розпискою від 10 січня 2020 року.

Крім зазначеного, оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, на підставі приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи, які складаються із судового збору в сумі 3 276 гривні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 , код платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання зареєстроване за адресою АДРЕСА_2 , код платника НОМЕР_2 ) 12 000 (дванадцять тисяч) доларів США.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за розгляд даної справи в розмірі 3 276, 74 (три тисячі двісті сімдесят шість) гривень.

Повне рішення виготовлене 2 листопада 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Грубіян