Справа № 177/1361/19
Провадження № 2/177/70/20
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

11 червня 2020 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Криворізький районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України, Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, про визнання майна особистою приватною власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 07.08.2019 звернулася до суду з позовом, уточнивши який просила суд визнати за нею, ОСОБА_1 , право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 та житловий будинок АДРЕСА_2 . Також просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказувала, що в період з 06.03.1982 по 30.01.2006 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , однак починаючи з 1991 року вони спільно не проживали, не вели спільного господарства, оскільки чоловік пішов із сім`ї. У вказаний період нею, за особисті кошти, в тому числі зароблені нею особисто та отримані в кредит і лише нею виплачені банку, придбано квартиру АДРЕСА_1 та будинок АДРЕСА_2 .

Стверджуючи, що відповідач не брав участі у набутті вказаного майна ні працею, ні коштами, просила визнати вказане нерухоме майно її особистою приватною власністю.

Оскільки відповідач зареєстрований, але фактично не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з червня 2005 року, тобто вже більше року, участі у сплаті комунальних послуг не бере, особистих речей у квартирі не має, хоча перешкод йому в цьому не чинили, створив нову родину поза межами с. Лозуватка, тому позивач просила суд визнати його таким, що втратив право користування вказаною квартирою. В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що реєстрація місця проживання відповідача у квартирі, що придбана особисто нею, порушує її право власності.

Позивач у ході судового засідання уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в порядку визначеному законом, а саме за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 25) та шляхом розміщення оголошень на сайті суду (а.с. 101, 140), до суду повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву та заяв з процесуальних питань не надав (а.с. 35, 43-44, 93, 103, 113, 117, 125).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Криворізький районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в порядку визначеному законом, участь представника у розгляді справи не забезпечив, пояснень щодо суті спору не надав (а.с. 92, 99, 104,114, 122, 124, 139, 141).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, участь представника у розгляді справи не забезпечила, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника (а.с. 112).

Відповідно до ч. 4 ст. 223, 280 ЦПК України, беручи до уваги факт повторної неявки в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, неподання ним відзиву на позов, відсутність заперечень позивача щодо ухвалення заочного рішення по справі, суд на місці постановив здійснювати заочний розгляд справи та підставі наявних доказів.

Вислухавши пояснення позивача та її представника ОСОБА_3 , свідків, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам безпосередньо дослідженим у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.03.1982 укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який розірвано 30.01.2006, що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України ОСОБА_1 (а.с. 6-7) та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 06.06.2019 (а.с. 12).

Як стверджувала позивач, починаючи з 1991 року вони з ОСОБА_2 спільно не проживали, єдиного господарства не вели, оскільки останній покинув сім`ю та виїхав з села Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області. Вказані обставини перед судом не спростовано.

22.01.1993 ОСОБА_1 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Лозуватською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області на підставі рішення виконавчого комітету Лозуватської сільської ради № 195 від 23.12.1992 «Про передачу квартир, які належать радгоспу « Зарічний » громадянам в АДРЕСА_3 » (а.с. 10, 79). З реєстраційного посвідчення на житловий будинок АДРЕСА_2 слідує, що вказаний будинок належав радгоспу «Зарічний», а на підставі наказу по радгоспу № 165 від 02.12.1992, квартири у вказаному будинку продано з розрахунку 50 % залишкової вартості працівникам радгоспу, в тому числі ОСОБА_1 продано квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 78 , 81 ).

Квартира АДРЕСА_1 складає 12/100 частин будинку, що підтверджується копією свідоцтва про право власності (а.с. 10).

Відповідно до розпорядження голови Лозуватської сільської ради № 4 від 09.02.2016, АДРЕСА_1 в с. Лозуватка перейменовано на АДРЕСА_1».

Право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою з КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 26.11.2019 № 174683 та відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 69, 115-116). Вартість указаної квартири складає 29987,00 грн, що підтверджується висновком про оцінку (а.с. 65-70).

ОСОБА_1 04.09.2001 набула право власності на будинок АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконкому ради народних депутатів № 130 від 02.08.2001 «Про визнання права власності на домоволодіння» (а.с. 71). Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою з КБ ДОР «Криворізьке БТІ» № 174684 від 26.11.2019 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 72-73).

Відповідно до розпорядження голови Лозуватської сільської ради № 4 від 09.02.2016 вулицю Жовтнева в с. Лозуватка перейменовано на «Енергетиків».

Позивач стверджувала, що вказані квартира та житловий будинок придбані нею в період фактичного припинення шлюбних відносин з ОСОБА_2 , за її особисті кошти та що відповідач жодної участі в набутті майна не брав, ні особистою працею, ні коштами.

Вказані обставини підтверджували в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожна з яких стверджували, що ОСОБА_2 починаючи з 1985 року почав зловживати алкогольними напоями, корисною працею не займався, участі в будівництві будинку та утриманні родини не брав. ОСОБА_5 також стверджувала, що викуп квартири та будівництво будинку велося ОСОБА_1 , яка для цього отримувала кредити, вони, як батьки, також допомагали їй грошима та продуктами харчування.

Вказані обставини відповідач не заперечив. Крім цього, в матеріалах справи наявний акт добровільного поділу майна, посвідчений секретарем Лозуватської сільської ради від 02.11.2005, згідно з яким подружжя ОСОБА_6 дійшли згоди, що вказані квартира та будинок є власністю саме ОСОБА_1 (а.с. 11). Відповідно до нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 від 19.06.2019, останній підтвердив, що будинок АДРЕСА_2 будувався ОСОБА_1 за її особисті кошти, а квартира АДРЕСА_1 купувалася за її особисті кошти, а тому є її особистою власністю (а.с. 14).

Крім того, факт набуття права власності на вказане нерухоме майно саме за рахунок коштів ОСОБА_1 підтверджується заявою - зобов`язанням індивідуального позичальника від 24.09.1992 та кредитним договором, строковим зобов`язанням за кредитним договором від 06.06.1996, згідно яких саме ОСОБА_1 отримувала кредит на будівництво будинку та придбання квартири, саме вона погашала вказані кредити, що підтверджується квитанціями про оплату вартості квартири (а.с. 129) та погашення кредиту отриманого на будівництво будинку (а.с. 143-146).

Відповідно до п. 1 розділу VII Сімейного кодексу України, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Кодексу про шлюб та сім`ю України, які були чинними на дату виникнення права власності на нерухоме майно.

За ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що спірні квартира та житловий будинок набуті на праві власності ОСОБА_1 у період її роздільного проживання з ОСОБА_2 , за її особисті кошти, що знайшло підтвердження в судовому засіданні та не спростовано відповідачем, суд приходить до висновку, що вказане майно є особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 частини 3 статті 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Як визначено ч. 1 ст. 383ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З довідки Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 31.05.2019 № 1074 слідує, що у належній ОСОБА_1 квартирі АДРЕСА_1 , окрім її доньки та онуки, зареєстроване місце проживання відповідача - ОСОБА_2 (а.с. 15).

Актами депутатів Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 20.03.2006 та 31.05.2019 підтверджується той факт, що ОСОБА_2 у вказаній квартирі не проживає більше 10 років (а.с. 13, 16).

Оскільки відповідач, який зареєстрований у вказаному житловому приміщенні, як член сім`ї позивача - колишній чоловік, більше одного року не проживає у житловому приміщенні, власником якого є позивач без поважних причин, доказів протилежного суду не надано, тому з метою захисту прав позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаною квартирою.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Криворізький районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України, Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, про визнання майна особистою приватною власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) квартиру АДРЕСА_1 та житловий будинок АДРЕСА_2 .

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та подання апеляційної скарги на заочне рішення, може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених процесуальним законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 15.06.2020.

Суддя: