єдиний унікальний номер справи 531/754/20
номер провадження 2/531/296/20
29 жовтня 2020 року м. Карлівка
Карлівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Попова М.С.,
за участю секретаря Клименко Т.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Карлівка цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце його проведення. У наданій суду письмовій заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Було подано відповідь на відзив на позовну заяву.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися і не повідомили суд про причини неявки. Про час, дату та місце розгляду справи відповідачі були повідомлені у встановленому законом порядку, заява про розгляд справи за їх відсутності не надходила. 27.08.2020 було подано відзив на позов, у якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог, посилалися на те, що ОСОБА_3 , який є відповідачем по даній справі, 27.04.2018 призваний до лав ВСУ і там знаходить по даний час, а власник квартири ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже вказані особи не були користувачами послуг, які надавав позивач.Також вважають стягнення з них заборгованості, за умови відсутності укладеного договору, є незаконним. Нарахована заборгованість є безпідставною та не відповідає дійсності. Крім тгого, посилаються на пропуск позивачем строку позовної давності.
За вказаних обставин, відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтями 66-70 ЖК України, передбачено плату за користування житлом.
Згідно зі ст. 67 ЖК - плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги».
Частинами 1-3 ст. 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства; перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди); комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, крім встановлених Законом випадків. Безперебійний порядок надання послуги, встановлено також у п. 3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених 21.07.2005 року.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Обов`язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, частиною 3 ст. 20 даного Закону, покладено на споживача.
Згідно з ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», на споживача також покладено обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
З матеріалів справи встановлено, що позивач є комунальним підприємством, яке надає у тому числі і послуги з теплопостачання. (а.с.12).
Відповідачі проживають в кв. АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї (а.с.5) та є користувачами послуг, наданих позивачем.
Договір між сторонами не укладався, тому правовідносини між ними регулюються ЖК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Позивачем надавалися послуги з теплопостачання до квартири, належної відповідачу, а відповідач такі послуги прийняв та не відмовлявся від їх отримання.
За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.
Крім того, застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в пункті 3 частини першої статті 96 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення (далі - ЦПК України 2004 року), нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.
Викладене узгоджується з правовою позицією, наведеною у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року в справі № 6-59цс13.
У зв`язку з наявністю заборгованості, позивачем розраховано інфляційні втрати за період з листопада 2015 по березень 2020 у розмірі 3632,22 грн. та 3% річних за період з листопада 2015 по березень 2020 у розмірі 1567,96 грн. (а.с. 8-9,10-11), що відповідає положенням статті 625 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Посилання у відповідачів у відзиві на смерть власника ОСОБА_4 , суд не бере до уваги, оскільки позовні вимоги до неї не ставляться.
Крім того, суду не надано підтвердження, що відповідач ОСОБА_3 не є користувачем послуг, що надані позивачем по справі, документально не підтверджено його перебування на службі.
Щодо посилання відповідачів про застосування строку позованої давності, слід зазначити наступне.
Загальна позовна давність встановлена тривалістю 3 роки (ст.257 ЦК).
Відповідно до ст.267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Перелік випадків переривання строку позовної давності наведено і в ст. 264 ЦК.
У відповіді на відзив, представник позивача посилається на те, що строк позовної давності перервано поданням заяви про видачу судового наказу. Дана позиція суперечить викладеній у постанові ВП ВС у справі № 712/8916/17 від 7 липня 2020 р., де вказано, що переривання строку відбувається лише при поданні позову з цією вимогою.
Разом з тим, згідно наданого розрахунку, мали місце періодичні платежи, врахунок оплати послуг: у січні 2015, січні 2016, березні, квітні та грудні 2017. Тому, спливу строку позовної давності суд не вбачає, оскільки мається його переривання.
Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі, в порядку ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача сплачений позивачем судовий збір пропорційно задоволеній частині позовних вимог по 700,67 грн. з кожного.
На підставі викладеного, відповідно до ст. 61 Конституції України, ст.ст. 509 ЦК України, ст.ст.16,19,20,32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» , ст.ст.66-70 ЖК України, керуючись ст. ст. 206,247,259, 263-265, 257,264,267, 280-281 ЦПК України, суд
Позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.
Відповідачам направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Інші учасники справи, а також відповідачі у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Карлівський районний суд Полтавської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С.Попов