Провадження № 4-с/752/64/20
У Х В А Л А

іменем України

21 жовтня 2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про відкриття виконавчого провадження, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , -

в с т а н о в и в:

у вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову від 30.08.2017 року про відкриття виконавчого провадження № 54563969, в котрій з урахуванням уточнень просив суд визнати незаконною постанову від 30.08.2017 року старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління у місті Києві Бортніка В.В. про відкриття виконавчого провадження № 54563969 та зобов`язати державного виконавця скасувати вказану постанову.

В обґрунтування скарги вказав про те, що постановою від 30.08.2017 року державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління у місті Києві Бортніка В.В. відкрито виконавче провадження № 54563969 з примусового виконання виконавчого листа № 752/11822/15-ц, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 17.05.2017 року, про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 620,00 грн., примірник якої 06.09.2017 року його представник отримала при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження.

Вважав, що винесення постанови є протиправним, оскільки порушує права та інтереси боржника у виконавчому провадженні. Зазначив, що постанова про відкриття виконавчого провадження оформлена державним виконавцем у порушення п 2 ч. 7 Інструкції, оскільки не містить обґрунтованого мотиву рішення, з яких державний виконавець дійшов висновків відкрити виконавче провадження, не зазначив у резолютивній частині прийняте ним рішення та строку і порядку оскарження постанови, а лише зазначив номер та дату видачі виконавчого листа, дані боржника та норму закону щодо оскарження постанови у загальному порядку. Постанова не скріплена печаткою.

Також заявник зазначив, що постанова про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем не була відправлена боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а була отримана при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження 06.09.2017 року, тобто після сплину строку для доведення до відома боржника щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, додатково зазначив про те, що оскаржувана ним постанова є безпідставною, оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутня заява стягувача, яка б свідчила про дату надходження виконавчого документу до виконання.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.09.2017 року відкрито провадження у даній справі. (т. 1 а.с. 11).

Ухвалою Голосіївського районного суду . Києва від 26.03.2018 року відмовлено в задоволенні даної скарги ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 54-58).

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 31.05.2018 року скасована ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 26.03.2018 року, а справа передана до суду першої інстанції для продовження розгляду (т. 1 а.с. 98-100).

Протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 30.07.2018 року справу передано судді Шевченко Т.М. (т. 1 а.с. 114).

Ухвалою Голосіївського районного суду . Києва від 25.01.2019 року відмовлено в задоволенні даної скарги ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 73-77).

Постановою Київського апеляційного суду від 15.05.2019 року скасована ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 25.01.2019 року, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду (т. 2 а.с. 125-126).

Протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 10.09.2019 року справу передано судді Плахотнюк К.Г. (т. 2 а.с. 165).

Протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 04.11.2019 року справу передано судді Хоменко В.С. (т. 2 а.с. 183).

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 06.11.2019 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання з повідомленням учасників справи на 13.02.2020 року (т. 2 а.с. 184).

13.02.2020 року справа не розглядалась, розгляд призначено на 26.05.2020 року (т. 2 а.с. 205).

26.05.2020 року справа не розглядалась, розгляд призначено на 21.10.2020 року (т. 2 а.с. 212).

Заявник в судове засідання не з`явився, надав заяву про відкладення розгляду справи.

Представник Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, до суду заперечення проти скарги не подали.

Заінтересована особа - ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд скарги за її відсутності.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, в силу ч. 2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12.09.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.03.2017 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.10.2017 року, частково задоволено позов ОСОБА_4 та постановлено зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_4 перешкоди у здійсненні нею права користування земельною ділянкою, площею 0,0453 га в АДРЕСА_1 , виділеної їй в користування на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2010 року по справі № 2-3275/09 у відповідності до варіанту № 1 судової будівельно-технічної експертизи Київського НДІСЕ під № 3147 від 22.08.2008 року і зокрема: не чинити їй перешкоди у встановленні паркану між земельними ділянками співвласників, звільнити земельну ділянку, виділену ОСОБА_4 за рішенням суду від свого майна та сміття. Зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за власний кошт відновити знищені ними межові знаки по винесенню земельної ділянки в натурі на місцевості. Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 у відшкодування понесених нею судових витрат по сплаті судового збору 620,00 грн.

На виконання вказаного судового рішення 17.05.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва були видані виконавчі листи № 752/11822/15-ц, зокрема, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 у відшкодування понесених нею судових витрат по сплаті судового збору 620,00 грн. (т. 1 а.с. 182).

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 15.08.2017 року ОСОБА_4 звернулася до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління у місті Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 752/11822/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 у відшкодування понесених нею судових витрат по сплаті судового збору 620,00 грн. (т. 1 а.с. 180).

Повідомленням від 17.08.2017 року головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління у місті Києві Желтікової О.А. виконавчий документ був повернений стягувачу без прийняття до виконання (т. 1 а.с. 184).

Постановою від 30.08.2017 року старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління у місті Києві Бортніка В.В. відкрито виконавче провадження № 54563969 з примусового виконання вказаного виконавчого листа № 752/11822/15-ц від 17.05.2017 року (т. 1 а.с. 186).

В той же день копія постанови від 30.08.2017 року була направлена для виконання та відома стягувачу та боржнику (т. 1 а.с. 185).

Постановою від 12.06.2018 року головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління у місті Києві Фещук О.А. виконавче провадження № 54563969 закінчено у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення згідно з виконавчим документом, виконавчий збір та витрати сплачені в повному обсязі на депозитний рахунок відділу (т. 1 а.с. 188).

Звертаючись у суд з даною скаргою, заявник посилався на те, що оскаржувана ним постанова не відповідає вимогам Наказу Мінюсту № 512/5 від 02.04.2012 року «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» щодо форми і змісту постанови державного виконавця, оскільки не містить мотивування прийнятого рішення, не скріплена гербовою печаткою, а тому повинна бути визнана незаконною.

Також зазначав, що постанова про відкриття провадження оформлена державним виконавцем у порушення п. п. 2, 4 ч. 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, оскільки не скріплена печаткою, не містить обґрунтованого мотиву рішення, з яких державний виконавець дійшов висновків відкрити виконавче провадження, не зазначив у резолютивній частині прийняте ним рішення та строку і порядку оскарження постанови, а лише зазначив номер та дату видачі виконавчого листа, дані боржника та норму закону щодо оскарження постанови у загальному порядку.

Крім того вказав, що постанова про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем не була відправлена боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а була отримана при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження 06.09.2017 року, тобто після сплину строку для доведення до відома боржника щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, додатково зазначив про те, що оскаржувана ним постанова є безпідставною, оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутня заява стягувача, яка б свідчила про дату надходження виконавчого документу до виконання.

За приписами ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12.09.2016 року у справі № 752/11822/15-ц, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла станом на дату винесення оскаржуваної постанови).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання рішень - це сукупність дій визначених у Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судові рішення, котрі набрали законної сили, віднесено до виконавчих документів, на підставі яких рішення підлягають примусовому виконанню органами державної виконавчої служби (пп. 1) п. 1 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо посилань скаржника на те, що оскаржувана постанова не містить обов`язкових реквізитів, передбачених законодавством, суд зазначає таке.

Так, за змістом ст. 7 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити:

- номер виконавчого провадження;

- вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене;

- мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову;

- резолютивну частину із зазначенням:

- прийнятого виконавцем рішення;

- строку і порядку оскарження постанови.

До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю.

Суд вважає за необхідне зазначити, що оскаржувана постанова містить вступну, мотивувальну та резолютивну частину.

Крім того, на думку суду, посилання заявника на те, що оскаржувана постанова не містить таких обов`язкових реквізитів, як строк і порядок оскарження, не підлягають прийняттю до уваги з тих підстав, що ані Закон України «Про виконавче провадження», ані Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України № 512/15 від 02.04.2012 року, не містять вимог, що у постанові повинно бути викладено певне незмінне формулювання про строк і порядок оскарження, з чого суд робить висновок про те, що оскільки законодавець допустив таке формулювання по формі та викладу на розсуд виконавця, то воно, в першу чергу, повинно бути достатньо ясним і зрозумілим для особи, яка має право постанову оскаржити, в той час як скаржник не доводить існування обставин, що через обране виконавцем формулювання він не міг оскаржити постанову у встановленому законом порядку та строки.

Тому суд відхиляє доводи заявника в цій частині, оскільки обране державним виконавцем формулювання виявилося достатньо ясним та зрозумілим для скаржника, і також воно є ясним і зрозумілим для суду.

Щодо посилань заявника на те, що при винесенні оскаржуваної постанови порушено строки відкриття виконавчого провадження та строки відправки такої постанови учасникам виконавчого провадження, суд зазначає наступне.

Статтею 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено строки прийняття рішень виконавцями та вчинення виконавчих дій, зокрема те, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1).

Так, за змістом ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

З матеріалів справи слідує, що 15.08.2017 року ОСОБА_4 звернулася до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління у місті Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 752/11822/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 у відшкодування понесених нею судових витрат по сплаті судового збору 620,00 грн. (т. 1 а.с. 180).

Повідомленням від 17.08.2017 року головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління у місті Києві Желтікової О.А. виконавчий документ був повернений стягувачу без прийняття до виконання (т. 1 а.с. 184).

Проте, як встановлено судом та не спростовано заявником доказами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, що повідомленням від 17.08.2017 року було направлено стягувачу внаслідок допущеної помилки державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління у місті Києві Желтікової О.А., а тому 29.08.2017 року заява ОСОБА_4 від 15.08.2017 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 752/11822/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 у відшкодування понесених нею судових витрат по сплаті судового збору 620,00 грн. була повернута до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління у місті Києві і постановою від 30.08.2017 року старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління у місті Києві Бортніка В.В. відкрито виконавче провадження № 54563969 з примусового виконання вказаного виконавчого листа № 752/11822/15-ц від 17.05.2017 року, копію якої того числа було направлено боржнику (т. 1 а.с. 185, 186, т. 2 а.с. 144-145).

За змістом ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі; документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження; документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Водночас ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», серед іншого, встановлено, що за порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Отже, сам лише факт несвоєчасного винесення державним виконавцем та направлення її відповідачу не є підставою для скасування такої постанови.

До того ж, на думку суду, що заявник жодним чином не обґрунтував, які саме його права були порушені державним виконавцем при порушенні строку винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та направлення її копії з огляду на те, що виконавче провадження фактично було відкрито пізніше, ніж визначений законодавством строк, що надавало заявнику додаткового часу для добровільного виконання рішення.

Щодо посилань заявника на відсутність на оскаржуваній постанові гербової печатки, то, судом даний довід також відхиляється, оскільки заявник не довів, чим такі дії порушили саме його права, зокрема, з огляду що він зміг оскаржити дії державного виконавця і подати дану скаргу.

Заявником, на думку суду, не доведено в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, що вказані недоліки можуть бути підставою для скасування постанови.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, оскільки заявник не надав суду доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України про те, що оскаржувана постанова була прийнята не у відповідності до закону, не в межах повноважень державного виконавця та з порушенням його прав, не надав доказів щодо неправомірності дій державного виконавця, тому, так як дії державного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», в межах повноважень державного виконавця, суд не вбачає законних підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про відкриття виконавчого провадження, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.С. Хоменко