Справа № 2-2106/11
Провадження № 2-зз/496/4/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року Біляївський районний суд Одеської області у

складі: головуючого - судді Галич О.П.,

за участю:

секретаря Ткаченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області заяву відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить зняти арешт з житлового будинку під АДРЕСА_1 накладеного ухвалою Біляївського районного суду Одеської області 19.10.2011 року, справа № 2-2106/2011 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 19.10.2011 року, реєстраційний номер 11739345 про арешт житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 19.10.2011 року в рамках забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання житлового будинку з надвірними спорудами спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності та розподіл сумісного майна подружжя (справа №2-2106 2011 рік) було накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно міститься запис про обтяження реєстраційний номер 11739345, зареєстровано 19.10.2011 року о 12:50:47 реєстратором: Біляївська районна державна нотаріальна контора, на підставі вище вказаного рішення, об`єкт обтяження: житловий будинок, адреса АДРЕСА_1 , власник - ОСОБА_1 . Обтяження у вигляді арешту житлового будинку, який належить заявнику на праві приватної власності створює перешкоди у здійсненні права володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про суперечний будинок була розглянута 26.04.2013 року Біляївським районним судом Одеської області де у повозі про визнання житлового будинку з надвірними спорудами спільною сумісною власності подружжя, визнання права власності та розподіл сумісного майна подружжя позивачці ОСОБА_2 було відмовлено. Дане рішення залишено без зміни ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.10.2013 року.

В судове засідання сторони по справі не з`явилися, що не є перешкодою для розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши заяву про скасування заходів забезпечення позову, матеріали додані до неї та матеріали справи, вважає що наявні підстави для скасування заходів забезпечення позову з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2011 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання житлового будинку з надвірними спорудами спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності та розподіл сумісного майна подружжя. (а.с. 4-8)

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 19.10.2011 року по вказаній цивільній справі були вжиті заходи забезпечення позову, а саме: накладено арешт на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 . (а.с. 30)

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 26.04.2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково та встановлено факт проживання однією сім`єю між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з лютого 2003 року до червня 2008 року. (а.с. 87-88)

Вказане рішення суду було оскаржено позивачем ОСОБА_2 та ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 вересня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення Біляївського районного суду Одеської області від 26.04.2013 року залишено без змін. (а.с. 115-117)

Ухвала апеляційного суду Одеської області від 02 вересня 2013 року була оскаржена позивачем ОСОБА_2 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2013 року - рішення Біляївського районного суду Одеської області від 26 квітня 2013 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 02 вересня 2013 року залишені без змін. (а.с. 141-142)

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить - ОСОБА_1 та за реєстраційним номером обтяження 11739345 на підставі ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 19.10.2011 року на вказаний житловий будинок було накладено арешт Біляївською районною державною нотаріальною конторою. (а.с. 148-149)

Питання про скасування заходів забезпечення позову при ухваленні рішення судом вирішено не було.

Відповідно до пп. 9 п. 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України прийнятого Законом України 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п.1-4 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для скасування заходів забезпечення позову, суд враховує, що справу в рамках якої вживались заходи забезпечення позову, розглянуто по суті, та згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2013 року - рішення Біляївського районного суду Одеської області від 26 квітня 2013 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 02 вересня 2013 року залишені без змін, суд приходить до висновку, що на теперішній час відсутні підстави для подальшого застосування заходів забезпечення позову та наявність останніх перешкоджає заявнику здійснювати розпорядження вказаним майном.

Що стосується вимоги заявника про виключення відомостей з Єдиного реєстру заборон об`єктів нерухомого майна запису про арешт житлового будинку, суд вважає, що ця вимога не підлягає задоволенню з урахуванням слідуючи законодавчих норм.

Так, відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав підлягають: заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до ч.1 ст.31-1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

Однак, суд вважає за доцільне роз`яснити, що ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову є підставою внесення/виключення відомостей до/з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у порядку встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Керуючись ст.ст. 158, 260, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2011 року, а саме: зняти арешт з житлового будинку під АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 .

Роз`яснити, що ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову є підставою внесення/виключення відомостей до/з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у порядку встановленим Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Повний текст ухвали складено 01 квітня 2020 року.

Суддя О.П. Галич