Справа № 664/322/20
Провадження № 2/664/492/20
27 березня 2020 року Цюрупинський районний суд
в складі: судді Яценка О.М.,
секретар судового засідання Брустман О.М.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Олешки Херсонської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , в якому зазначено, що 04 червня 1988 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб у Цюрупинському районному відділі реєстрації актів цивільного стану, про що було зроблено актовий запис № 71. Від шлюбу мають повнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Сімейні відносини припинені через несумісність характерів та різні погляди на життя, спільне господарство не ведеться. На розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згодна, питання про відновлення дошлюбного прізвища не ставить.
Від позивача надійшло клопотання, в якому просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.
Від відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Враховуючи вказане, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 04 червня 1988 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, зареєстрований Цюрупинським районним відділом реєстрації актів цивільного стану, про що було зроблено актовий запис № 71, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.
Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, що передбачено ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України.
Згідно зі ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки позивач наполягає на його розірванні, а відповідач проти його розірвання не заперечує, подружні стосунки між сторонами припинені, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.
Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з`ясувати прізвище позивача після розірвання шлюбу.
Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно із положеннями ч.8 ст.294 ЦПК України, які на підставі ч.9 ст.10 ЦПК України, застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.
Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 у заяві від 05.02.2020 року зазначила про те, що вона бажає надалі іменуватися прізвищем « ОСОБА_1 », суд приходить висновку про необхідність залишення позивачеві її чинного прізвища.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 223, 229, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 105, 110, 112, 113 СК України, суд
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 04 червня 1988 року Цюрупинським районним відділом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 71, розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити її чинне прізвище « ОСОБА_1 ».
На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Херсонського апеляційного суду через Цюрупинський районний суд.
Позивач - ОСОБА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .
Суддя О.М. Яценко