ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 671/2026/19
Провадження № 22-ц/4820/702/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.,

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу№ 671/2026/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 17 січня 2020 року у складі судді Бабій О.М. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дітей.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на її користь додаткові витрати на утримання дітей - сина ОСОБА_3 , 2009 року народження та доньки ОСОБА_4 , 2011 року народження, в сумі 34130 грн.

В обґрунтування позову вказувала, що 22 вересня 2007 року між нею та відповідачем ОСОБА_1 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южненського міського управління юстиції Одеської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 198. Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 донька ОСОБА_4 . Діти на час подання позовної заяви проживають разом з матір`ю та знаходяться на повному її утриманні. Підставою для подання позову стали понесені позивачем додаткові витрати на утримання дітей, що виникли у зв`язку з необхідністю розвитку їх здібностей до вивчення англійської мови, а також станом здоров`я дітей.

Так, позивач зазначала, що діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають здібності до вивчення англійської мови. Починаючи з 2016 року син ОСОБА_3 , а з 2017 року донька ОСОБА_4 займаються у сімейно-освітньому центрі «LET'S DO». Діти мають високі оцінки в школі, що підтверджується копіями довідок, похвальних грамот та сертифікатів. За період з 01.09.2017 по 06.11.2019 на навчання сина витрачено 27260 грн., на навчання доньки за аналогічний період 21190 грн. Крім того, у зв`язку з необхідністю вирішення стоматологічних проблем у дітей позивач понесла витрати відповідно до довідок і товарних чеків на виконання стоматологічних послуг, наданих доньці ОСОБА_4 за період з 20.12.2018 по 24.09.2019 на суму 9250 грн., сину ОСОБА_3 за період 20.12.2018 по 22.10.2019 на суму 10200 грн. Таким чином, за період з 2016 по 2019 рік позивач понесла крім звичайних витрат на дітей, додаткові витрати на навчання та лікування, всього на суму 68260 грн. Враховуючи викладене та з урахуванням положень ст. 141 СК України, просила стягнути з відповідача на її користь Ѕ частину понесених нею додаткових витрат на утримання дітей, а саме кошти в сумі 34130 грн.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 17 січня 2020 року вказаний позов було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 34130 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 768 грн. 40 коп. судового збору на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає вказане рішення суду незаконним, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення у задоволенні позову відмовити. Вказує, що вирішуючи спір суд не врахував, що за період з 19 січня 2016 року по січень 2020 року ним сплачено на користь позивач на утримання дітей аліменти в загальному розмірі 91700 грн. На думку апелянта, це свідчить, що він на належному рівні приймає участь в утриманні дітей та сплачує аліменти в розмірі більшому, ніж це встановлено рішенням суду. Також, зазначає, що позивач при зверненні до суду не довела належними та допустимими доказами, що відвідування занять з англійської мови зумовлене наявністю в дітей схильності до її вивчення та спрямовано на розвиток їх здібностей, а не є способом забезпечення дозвілля. При вирішенні спору суд першої інстанції в порушення правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 22.05.2019 по справі № 201/15248/16-ц ніяким чином не обґрунтував чому витрати позивача є додатковими в розумінні ст.185 СК України, а також чому відхиляє аргументи та доводи відповідача з цього питання. Також зазначає, що суд проігнорував, що між позивачем та ФОП ОСОБА_7 не було укладено договору з надання послуг на навчання дітей англійської мови. ФОП ОСОБА_7 не має ліцензії на надання освітніх послуг, а тому надані ним сертифікати не мають юридичної сили. Крім того, вважає, що витрати, понесені позивачем на лікування зубів дітей, також не є додатковими. Відповідач зазначає, що вже сплатив позивачу 10000 грн. на лікування дітей, однак суд не врахував сплачену ним суму при ухваленні рішення. Також суд взагалі не взяв до уваги його пояснення, що надані позивачем копії товарних чеків ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_7 не містять всіх необхідних реквізитів, тому не є належними розрахунковими документами. Крім того, суд необгрунтував, чому не взяв до уваги його пояснення, що у 2019 році зареєстрував шлюб з ОСОБА_9 та що в них є спільна донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також на їх утриманні перебувають діти ОСОБА_9 від попередніх шлюбів - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . При вирішення спору, суд не взяв до уваги правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 13.09.2017 по справі № 6-1489цс17 та від 21.02.2018 по справі № 127/16614/15-ц На думку апелянта, оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм чинного процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, а також не відповідає практиці Європейського Суду з прав людини.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Так судом встановлено, що 22 вересня 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали зареєстрований шлюб.

Під час перебування в шлюбі в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2016 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 17 серпня 2016 року вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 11 січня 2016 року і до повноліття дітей.

З матеріалів справи вбачається, що з грудня 2018 року по вересень 2019 року донька сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснювала ортодонтичне лікування зубів у стоматолога, який на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію та ліцензії займається приватною стоматологічною практикою, та її мати - позивачка ОСОБА_2 сплатила кошти за лікування в загальній сумі 9250 грн., що підтверджується товарними чеками та довідкою лікаря.

Також з грудня 2018 року по жовтень 2019 року син сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснював ортодонтичне лікування зубів у стоматолога, який на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію та ліцензії займається приватною стоматологічною практикою, та його мати - позивачка ОСОБА_2 сплатила за дане лікування в загальній сумі 10200 грн., що підтверджується товарними чеками та довідкою лікаря.

Таким чином загальна сума витрат ОСОБА_2 на лікування дітей сторін становить 19450 грн.

Крім того з метою розвитку здібностей дітей - син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 з вересня 2017 року по листопад 2019 року вивчали англійську мову і відповідно отримували освітні послуги з метою поглибленого вивчення даної мови в фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 , який у відповідності до законодавства зареєстрований як фізична особа - підприємець з надання інших видів освіти, в тому числі з вивчення англійської мови. За вказані додаткові освітні послуги по вивченню англійської мови сином та донькою позивачка ОСОБА_2 сплатила в загальній сумі 48810 грн., що підтверджується товарними чеками та відповідними довідками.

Ч. 1, 2 ч. 1 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини

Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 зазначала, що їх спільні з відповідачем діти потребували ортодонтичного лікування зубів та з метою розвитку здібностей отримували послуги з поглибленого вивчення англійської мови, на що необхідно було витрачати кошти для повного та гармонійного розвитку як у побуті так і в плані оздоровлення неповнолітніх дітей.

При розгляді справи суд першої інстанції правильно встановив та вірно виходив з того, що позивач понесла додаткові витрати на лікування дітей та розвиток їх здібностей в загальному розмірі 68260 грн. та враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо утримання дітей стягнув з відповідача Ѕ частини даної суми на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач сплатив за період з січня 2016 року по січень 2020 року суму аліментів в більшому розмірі, ніж визначений рішенням суду, не може бути підставою для відмови в позові, оскільки такі дії відповідач вчиняв з доброї волі та в справі відсутні докази, що саме вказані грошові кошти були витрачені позивачем саме на лікування дітей та розвиток їх здібностей, а не на інші потреби дітей, які ростуть і відповідно їх потреби на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку постійно збільшуються.

Не приймає суд до уваги і посилання апелянта, що позивачка не довела належними та допустимими доказами, що відвідування занять з англійської мови є розвитком особливих здібностей дітей, а не способом забезпечення дозвілля і, що з ФОП ОСОБА_7 не укладала жодних договорів з надання дітям освітніх послуг.

Апеляційний суд вважає, що витрати на заняття дітей з поглибленого вивчення англійської мови відносяться до додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, а саме розвитком здібностей дитини, що підтверджується належними і допустимим доказами, в тому числі й високими оцінками дітей по англійській мові в загальноосвітньому навчальному закладі. Відсутність договору з викладачем не свідчить про відсутність між сторонами правовідносин щодо отримання додаткових освітніх послуг, оскільки така обставина нічим не спростована, а навпаки знайшла своє підтвердження під час розгляду справи.

Також апеляційний суд вважає, що витрати на ортодонтичне лікування у стоматолога зумовлене наявністю відповідної хвороби, що потребувала лікування і в розумінні ст. 185 Сімейного кодексу України витрати на таке лікування є додатковими витратами. Що стосується твердження апелянта про сплату ним в грудні 2017 року на стоматологічне лікування 10000 грн., то як вбачається з квитанції вказані кошти були сплачені відповідачем позивачу з цільовим призначенням як аліменти, а отже не можуть бути розцінені судом як сплата за лікування дітей в стоматолога. Вказані кошти мають бути враховані як сплата аліментів за рішенням суду.

Вищевказані витрати позивачки на лікування дітей та отримання додаткових освітніх послуг підтверджуються товарними чеками і відповідними довідками осіб, які надавали такі послуги. Вказані документи суд вважає належними та достатніми доказами понесення позивачем відповідних витрат, а твердження апелянта про недоведеність понесення витрат позивачкою є безпідставними.

Та обставина, що відповідач уклав шлюб з іншою жінкою, від якого має на утриманні доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з ним проживають двоє дітей дружини від інших шлюбів, отримує заробітну плату в невеликому розмірі не можуть бути взяті до уваги при вирішенні спору як істотні обставини, оскільки відповідач є працездатною особою, отримує постійний дохід, може працевлаштуватись на іншу роботу, отримувати інші доходи, а двоє дітей дружини від інших шлюбів мають утримуватись також батьками цих дітей.

З врахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 17 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 1 квітня 2020 року.

Судді А.М.Костенко

Р.С. Гринчук

Л.М. Грох