Єдиний унікальний номер № 616/122/20
Провадження № 6/616/8/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» березня 2020 року Великобурлуцький районний суд

Харківської області у складі:

головуючого судді РИКОВА М.І.

при секретарі ШЕГДИ В.М.,

розглянувши подання старшого державного виконавця Великобурлуцького районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Фисун Я.М. про оголошення розшуку відносно боржника ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

До Великобурлуцького районного суду Харківської області надійшло подання старшого державного виконавця Великобурлуцького районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Фисун Я.М. про оголошення розшуку боржника, в якому зазначено, що на виконанні у Великобурлуцькому районному відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходиться виконавчий лист № 2-36/2006 від 03.11.2006 р., виданий Великобурлуцьким районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи із 25 ІНФОРМАЦІЯ_1 2006 року і до досягнення дітьми віку повноліття.

Як зазначено в поданні, державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 аліментів. ІНФОРМАЦІЯ_3 та 26.11.2019 державними виконавцями були здійснені виїзди за адресою, вказаною у виконавчому документі та встановлено, що боржник за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, майно, на яке можливо звернути стягнення, відсутнє, а це дає підставу вбачати факт ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань та невиконання обов`язків, визначених Законом України "Про виконавче провадження", що стало підставою для звернення до суду з даним поданням.

Старший державний виконавець Фисун Я.М. про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та в належній формі, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність (а.с.36).

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, на підставі наданих доказів та доведення їхньої переконливості, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні подання, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 12.02.2018 р. державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи із ІНФОРМАЦІЯ_4 2006 року і до досягнення дітьми віку повноліття.

Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем розпочато примусове виконавче рішення.

За час перебування вищезазначеного виконавчого листа на виконанні державним виконавцем неодноразово направлялись запити до органів, що здійснюють реєстрацію майна, здійснювались виїзди за місцем мешкання боржника. Станом на 10 лютого 2020 року заборгованість по аліментам складає 83 191 грн 34 к. (а.с.20).

Старший державний виконавець Фисун Я.М. в поданні зазначає, що 28 травня 2019 року та 26 листопада 2019 року здійснено виїзд на дільницю за адресою вказаною у виконавчому документі та встановлено: боржник за адресою: АДРЕСА_1 не мешкає, місце перебування його невідоме. Майна належного боржнику на праві особистої власності, на яке можна звернути стягнення в рахунок погашення боргу, не виявлено.

Вивчивши матеріали справи, на підставі наданих доказів та доведення їхньої переконливості, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні подання, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 ст.10 вищевказаного закону визначено перелік заходів щодо примусового виконання рішення суду одним із яких є розшук боржника.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Частиною 1 ст.36 «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника.

Таким чином, державний виконавець для неупередженого, своєчасного і у повному обсязі вчинення виконавчих дій зобов`язаний вжити всі заходи щодо примусового виконання рішення суду.

Однак, матеріали додані державним виконавцем до подання не містять відомостей щодо вчинення всіх можливих дій, здійснення яких передбачено Законом України «Про виконавче провадження», для встановлення місця проживання боржника.

Жодних рекомендованих листів чи повідомлень про виклик державним виконавцем боржника, в матеріалах справи не міститься.

Акти державних виконавців, складені 28.05.2019 р. головним державним виконавцем Великобурлуцького районного відділу державної виконавчої служби Смирновою Т.В. (а.с.23) та 26.11.2019 р. старшим державним виконавцем Великобурлуцького районного відділу державної виконавчої служби Фисун Я.М. (а.с.24) одноособово, не відповідають вимогам п.8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮ України від 02.04.2012 № 512/5 (зареєстрованого в МЮ України 2 квітня 2012 за № 489/20802) щодо відомостей, які вносяться до акта.

В порушення вимог п.8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, вказані акти складені головним державним виконавцем та старшим державним виконавцем Великобурлуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області одноособово. У кінці акта (перед підписами) не зазначено відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються). Крім того, акти повинні підписуватися всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта. До акта можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами. Ці вимоги закону не виконані.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник на виклики та повідомлення державного виконавця не з`являється, та ухиляється від виконання судового рішення, підстави для задоволення подання у суду відсутні.

Також, заявником не надано суду доказів, підтверджуючих відсутності боржника за місцем його реєстрації та проживання іншої особи за цією адресою, відсутні пояснення родичів і сусідів з приводу знаходження вказаної особи.

При розгляді подання, судом встановлено, що згідно довідки про розрахунок заборгованості по аліментам, яка додана до матеріалів справи (а.с.20) вбачається, що боржником ОСОБА_1 в 2019 році були сплачені аліменти: січень 1 000 грн 00 к., лютий - 1 000 грн 00 к., березень 1 149 грн 00 к., квітень - 4 500 грн 00 к., червень - 2 000 грн 00 к., жовтень - 1 000 грн 00 к., грудень 2 000 грн 00 к. , а всього на загальну суму - 10 649 грн 00 к.. Із даного документа вбачається, що боржник на протязі поточного року періодично сплачує аліменти, а це свідчить про те, що вказана особа фактично не ухилялась від сплати аліментів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що заявником подано суду недостатньо переконливих доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, доведення чого є обов`язковою умовою для оголошення боржника в розшук.

А застосування таких обмежень, про які просить заявник, може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що підстав для задоволення подання немає.

Наведені у поданні обставини і вивчені судом додані до нього документи, не можуть бути в даному випадку визнані такими, що переконливо свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення, а тому правові підстави для оголошення боржника в розшук відсутні, а подання державного виконавця є безпідставним і необґрунтованим.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що державний виконавець не вжив всіх необхідних заходів та можливостей передбачених Законом України «Про виконавче провадження» і з поданням до суду про оголошення особи в розшук звернувся передчасно.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Керуючись ст.ст.258, 260, 438 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені подання старшому державному виконавцю Великобурлуцького районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Фисун Я.М. про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.353 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду через Великобурлуцький районний суд Харківської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст ухвали суду складено 27 березня 2020 року.

Головуючий - Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області М.І.РИКОВ