справа №619/4644/19
провадження №2/619/295/20
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

21 жовтня 2020 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Жорняк О.М.

за участю секретаря судового засідання - Герасименко А.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду міста Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: : АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, а саме: поділити прибудову до квартири , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 22 січня 2020 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 09 годин 00 хвилин 20 лютого 2020 року.

У зв`язку з неявкою позивача в судове засідання, ухвалено відкласти розгляд справи до 20.03.2020 до 09 години 00 хвилин.

19.03.2020 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Заруцького Р.М. надійшла заява про перенесення судового засідання, яке призначено на 20.03.2020 на іншу календарну дату.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та її представник, які неодноразово викликалися у судові засідання, призначені на 21.09.2020, 21.10.2020, не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, про що є повідомлення, з заявами про відкладення розгляду справи в суд не зверталися.

А саме: про судове засідання, призначене на 21.09.2020 позивач та його представник були повідомлені 15.09.2010, а про дату судового засідання 21.10.2020 - позивач та його представник повідомлені 30.09.2020.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно з ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Одними із основних засад (принципів) цивільного судочинства, відповідно до п.п.10,11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Частиною 2 статті 121 ЦПК України передбачено, що строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

За змістом ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

У зв`язку з тим, що належним чином повідомлені позивач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_6 , повторно в судове засідання не з`явилися, від них не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, враховуючи той факт, що вони долею справи не цікавляться, тому їх неявка перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду.

Керуючись ст. 223, 257, 258, 260 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу її право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення.

Суддя О. М. Жорняк