Провадження №2/523/3257/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря - Щербан О.Д,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9, в м.Одесі, в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ,

ВСТАНОВИВ:

25.10.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач, яка є колишньою дружиною сина позивача, на спірній житловій площі в квартирі без поважних причин не проживає з 1998 року та її місце проживання позивачу не відоме. Внаслідок чого позивач вважає, що ОСОБА_4 втратила право користування житлом відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України. В добровільному порядку відповідач не знімається з реєстраційного обліку. Наявність реєстрації відповідача в квартирі приводить до додаткових витрат по сплаті комунальних платежів та порушує права позивача щодо розпорядження та користування майном на свій розсуд.

03.03.2020 р. у справі прийнято заочне рішення.

12.06.2020 р. судом прийнято ухвалу про скасування заочного рішення призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та зазначив, що він є наймачем квартири, отримав її на свою сім`ю. Відповідач була зареєстрована в квартирі без його згоди як дружина сина. Після розлучення з сином відповідач пішла з квартири і не приходила, близько 20 років як не проживає, комунальні послуги не оплачувала, проживає в квартирі батьків. Свого сина, а його онука, вона залишила в спірній квартирі проживати. В теперішній час в квартирі проживає його син з жінкою.

Відповідач в судовому засіданні категорично заперечувала проти задоволення позову вказуючи на те, що сам позивач в квартирі ніколи не проживав. З сином позивача неможливо було проживати він був в неадекватному стані, вона боялася за своє життя та життя сина, тому вона залишила квартиру, перші роки жила у знайомих та друзів, оскільки її матір була категорично налаштована проти її проживання з сином. Згодом, коли батьки почали хворіти і потребували допомоги, вона вже перейшла жити до них, а сина залишила з батьком ОСОБА_5 .. Неодноразово відповідач намагалася вселитися, однак їй в цьому перешкоджали. З 2012 року проживає в квартирі матері АДРЕСА_2 , яку після її смерті успадкувала.

Заслухавши позивача, відповідача її представника, свідка, дослідивши матеріали справи і надані документи в сукупності, суд прийшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

На підставі контрольного талону до ордеру №687 серії ЦР, виданого 26.01.1976р. ОСОБА_1 на право заняття жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , виданого на підставі рішення виконкому райради від 09.12.1975р. №725, позивач разом з сім`єю складом 4 чол. ( ОСОБА_6 -дружина, ОСОБА_5 - син, ОСОБА_6 -брат) вселилися в квартиру АДРЕСА_1 .

З представлених документів, зокрема з довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та прописку) №1232 від 10.10.2019р. вбачається, що на спірній житловій площі в квартирі, крім позивача, також зареєстровані: ОСОБА_6 -дружина, ОСОБА_7 -онук, ОСОБА_5 -син, та його колишня невістка ОСОБА_2 , 1967 року народження, (а.с.9).

Факт не проживання відповідача на спірній житловій площі більше шести місяців без поважних на те причин підтверджується актом про не проживання осіб за місцем реєстрації від 22.10.2019р., складеним сусідами ОСОБА_8 (кв. АДРЕСА_5 ), ОСОБА_9 (кв. АДРЕСА_6 ), ОСОБА_10 (кв.53), підписи яких завірені головою ОСББ «Бочарова 52» Мусікян О.Н., згідно якого відповідач ОСОБА_2 з 18.02.1998 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.10).

9 березня 1999 року Суворовським районним судом м.Одеси у справі №2-705/1999 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 про вселення, прийнято рішення про задоволення позову та вселення ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_7 в квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язано відповідачів перешкоджати в користуванні житлом (а.с.55).

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 18.12.2003 року, справа №2-1245/2003, відмовлено в задоволенні вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 і ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання втратившою право користування житловим приміщенням відмовлено, а ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні вимоги про зобов`язання провести обов`язковий обмін.

12.10.2009 р. Суворовським районним судом м.Одеси залишено без розгляду позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , треті особи : ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , про визнання особи такою, що втратила право користування, та зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення порядку користування жилим приміщенням. Зустрічний позов залишено без розгляду за заявою ОСОБА_2 .

Допитана в суді в якості свідка ОСОБА_13 , яка проживає в квартирі АДРЕСА_4 та є головою правління ОСББ «Бочарова 52», повідомила, що знає сторони з 1998 року, чоловік відповідачки вигнав її з квартири з дитиною, речі летіли в її сторону, тому вона змушена була піти. Коли син підріс, став проживати з батьком. Десять років вже як син позивача змінився, став нормально себе вести, в теперішній час проживає в квартирі разом зі своєю співмешканкою. Позивач в квартирі не проживає. Відповідач рік тому приходила, дізнавалася про розмір оплати комунальних послуг, а саме вивезення сміття, і сплатила їх вартість.

Відповідно до ч. 1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

В силу ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІУ від 11.12.2003р. зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщення. Зазначена норма вказує на достатність рішення суду, яке набрало законної сили про визнання особи такою, що втратила право користування житлом для зняття її з реєстраційного обліку відповідним органом.

В судовому засіданні відповідач вказувала на те, що не знала, що потрібно було звертатися до виконавчої служби. Такі твердження суд розглядає критично, оскільки належних доказів про намір вселитися не представлено.

Більше того, суд звертає увагу на те, що судом було здійснено захист прав відповідача та рішенням суду від 18.12.2003 року відмовлено у визнанні її такою, що втратила право користування приміщенням.

Суд звертає увагу на те, що відповідач після прийняття вказаного знову не скористалася своїм правом, не здійснювала спроби вселитися в квартиру.

Зібрані у справі докази в їх сукупності вказують на те, що відповідач на спірній житловій площі більше шести місяців не проживає без поважних на те причин, належні їй речі в квартирі відсутні.

Відтак, пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76-81,89, 258-259, 263-265, 273,279, 354-355 ЦПК України,-

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , 1967 року народження, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення повного рішення.

Повне рішення складено 26.10.2020 р.

Суддя: