Справа № 136/1679/19
Провадження № 22-ц/801/749/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 рокуСправа № 136/1679/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С.К. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне підприємство «Вікнар-МС»,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 136/1679/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 29 січня 2020 року, ухвалене у складі судді Кривенка Д. Т. у залі суду, повне судове рішення складено 06 лютого 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватного підприємства «Вікнар-МС» (далі - ПП «Вікнар-МС»), про повернення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що між ним та відповідачем досягнуто усної домовленості щодо купівлі-продажу належного ОСОБА_3 транспортного засобу - автомобіля марки «ВАЗ-21083 ХЕТЧБЕК-В», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1988 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_2 . На виконання цієї домовленості у листопаді 2017 року він передав відповідачу 47 000 грн.

21 березня 2018 року між ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності від ОСОБА_3 , та ПП «Вікнар-МС» укладено договір комісії, за умовами якого останнє зобов`язалося за плату здійснити продаж належного ОСОБА_3 указаного транспортного засобу.

Того ж дня між ним як покупцем та ПП «Вікнар-МС» як продавцем укладено договір купівлі-продажу цього автомобіля. Вартість автомобіля за цим договором становила 40 000 грн.

Проте транспортний засіб йому передано не було, оскільки при його перевірці експертом-криміналістом було встановлено відсутність номера на двигуні, у зв`язку з чим автомобіль було вилучено та поміщено на арештмайданчик.

Вважаючи такий договір купівлі-продажу недійсним, з підстав передбачених ст. ст. 215, 1166 ЦК України, просив стягнути з відповідача на його користь кошти в сумі 47 000 грн, передані останньому як плату за автомобіль.

Також посилається на те, що такими неправомірними діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яка виразилася в переживаннях, втраті душевного спокою, оскільки втрата коштів, частину з яких він позичив, негативно позначилася на матеріальному забезпеченні родини, основним годувальником якої він є, тому просив стягнути з відповідача на його користь 50 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 29 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що власником транспортного засобу, який є предметом договору купівлі - продажу, є ОСОБА_3 , яка є і стороною цього договору. При цьому відповідач діяв по довіреності, наданою останньою, тобто не є стороною зазначеного вище правочину, а лише представником довірителя.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів наявності в діях представника умислу на вчинення правочину всупереч інтересам довірителя та виникнення несприятливих наслідків для довірителя, які вказували б на неправомірність дій представника чи вчинення представником дій поза межами повноважень, якими його наділив довіритель відповідно до вказаної вище довіреності та які б могли бути підставою для визнання договору недійсним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У березні 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати й ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 02 березня 2020 року для розгляду указаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, надано заявникові строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги протягом п?яти днів з дня отримання копії ухвали, а саме для сплати судового збору.

На виконання вимог цієї ухвали заявник подав заяву про усунення недоліків поданої апеляційної скарги з квитанцією про сплату судового збору у визначеному законом розмірі.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду ввід 13 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та надано іншим учасникам справи строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою суду від 20 березня 2020 року справу призначено до розгляду на 07 квітня 2020 року у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 , з посиланням на обставини, викладені в позовній заяві, указує на те, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про те, що відповідач не є стороною правочину, оскільки саме останній переконував його що є власником автомобіля, а отже має право вчиняти будь-які дії по його відчуженню, і саме йому було передано грошові кошти на виконання укладеного договору.

Крім того, судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, що істотно вплинуло на його висновки. Так, судом не було витребувано для огляду матеріали кримінального провадження щодо факту вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, безпідставно відмовлено у задоволенні його клопотання про допит свідків, не заслухано його пояснення, чим обмежено його право доводити обставини, що мають значення для справи.

Також судом порушено порядок розгляду справи, визначений статтями 275, 279 ЦПК України.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 указував на те, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував норму матеріального права, як підлягала застосуванню.

Також указував на необґрунтованість мотивів позивача щодо наявності підстав для задоволення позову, оскільки вимогу про визнання укладеного договору купівлі-продажу автомобіля недійним позивач не заявляв, а тому такий правочин є дійсним в силу статті 204 ЦК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що власником автомобіля марки «ВАЗ-21083 ХЕТЧБЕК-В» державний номерний знак НОМЕР_1 , 1988 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а. с. 6).

Відповідно до довіреності від 15 жовтня 2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу Максименко О. А. та зареєстрованої в реєстрі за № 746, ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від її імені розпоряджатись (продати, обміняти, здати в оренду) належним їй відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобілем марки «ВАЗ-21083 ХЕТЧБЕК-В» державний номерний знак НОМЕР_1 , 1988 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , у зв`язку з чим надала довірителям усі права з усіх без винятку питань пов`язаних з експлуатацією та відчуженням автомобіля, його переобладнання тощо. (а. с. 7).

21 березня 2018 року між ПП «Вікнар-МС» (комісіонер) та ОСОБА_3 (комітент), в особі якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_2 , укладено договір комісії № 201/03, за умовами якого комісіонер зобов`язався за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу «ВАЗ-21083 ХЕТЧБЕК-В», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1988 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , за ціною 40 000 грн (а. с. 11).

Відповідно до акта, складеного 21 березня 2018 року, автомобіль є технічно справним, технічний стан задовільний (а. с. 10).

21 березня 2018 року між ПП «Вікнар-МС», як продавцем, та ОСОБА_1 , як покупцем, укладено договір купівлі - продажу транспортного засобу № 201/03 відповідно до якого продавець зобов`язався передати покупцеві транспортний засіб ВАЗ-21083 ХЕТЧБЕК-В», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1988 року випуску, червоного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , зареєстрований за власником 17 березня 2001 року, за ціною 40 000 грн (а. с. 12).

14 грудня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України про те, що в березні 2018 року ОСОБА_2 шляхом шахрайства заволодів грошовими коштами при купівлі - продажу автомобіля ВАЗ-21083, державний номерний знак НОМЕР_1 . За наслідками досудового розслідування указане кримінальне провадження закрито.

Позиція суду апеляційної інстанції

Справа розглядається судом апеляційної інстанції на підставі статті 369 ЦПК України в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Предметом позову є вимога про повернення коштів, отриманих внаслідок укладення договору купівлі-продажу автомобіля та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч ч. 1, 2 статті 509 ЦК цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, які передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених у ст.11 цього кодексу.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов?язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов?язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач звернувся з вимогою про зобов?язання ОСОБА_2 повернути йому грошові кошти в сумі 47 000 грн, які він отримав як плату за автомобіль, а також про відшкодування моральної шкоди, спричиненої неправомірними діями відповідача.

При цьому матеріали справи не містять доказів виникнення між сторонами зобов?язальних правовідносин, оскільки договір купівлі-продажу транспортного засобу укладено між ПП «Вікнар-МС» та позивачем, інші докази на підтвердження указаної обставини у матеріалах справи відсутні.

Відносини з представництва регулюються положеннями ст. 237 ЦК України. Сутність представництва полягає у вчиненні однією стороною (представником) правочину від імені іншої сторони (яку представляють), в результаті чого цивільні права та обов`язки виникають, змінюються і припиняються безпосередньо для особи, яку представляють.

При представництві, заснованому на довіреності представник уповноважений вчинити правочин від імені та в інтересах довірителя, оскільки видача довіреності - односторонній правочин, юридична чинність якого залежить винятково від волі довірителя.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, за відсутності підтверджень про наявність між сторонами зобов?язальних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 не є стороною договору купівлі-продажу автомобіля, а є представником власника транспортного засобу - ОСОБА_3 , а відтак не є належним відповідачем за цим позовом.

При цьому доказів наявності у діях представника умислу на вчинення правочину всупереч інтересам довірителя та виникнення несприятливих наслідків для довірителя, які б вказували на неправомірність дій представника чи вчинення представником дій поза межами повноважень, матеріали справи не містять.

Оскільки місцевий суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача грошових коштів, відтак є обґрунтованим і висновок суду про відмову у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди.

При вирішенні цієї справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правові оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що судом не було витребувано для огляду матеріали кримінального провадження щодо факту вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України спростовується матеріалами справи, з яких слідує, що ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 15 жовтня 2019 року задоволено клопотання позивача та витребувано з Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області матеріали відповідного кримінального провадження.

Крім того, твердження заявника про безпідставність відмови суду у задоволенні його клопотання про допит свідків не приймається до уваги з огляду на те, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Інші доводи апеляційної скарги судом не приймаються до уваги, оскільки вони зводяться до незгоди позивача із судовим рішенням, та не спростовують висновків суду і не можуть бути підставою для скасування рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 29 січня 2020 року без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести за рахунок позивача.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий С. К. Медвецький

Судді: С. Г. Копаничук

В. В. Оніщук