Справа № 461/2505/20
Провадження № 2/461/822/20
УХВАЛА

03.04.2020 року суддя Галицького районного суду м. Львова Фролова Л.Д., розглянувши заяву Львівської міської ради про забезпечення їх позову до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом Львівської міської ради, в якій позивач просить суд:

1) витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 приміщення підвалу під інд. За-9 (26,8 кв. м), інд. За-10 (19,3 кв. м), інд. За -11 (16,0 кв. м) на АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 101) на користь територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради;

2) скасувати державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на приміщення підвалу під інд. За-9 (26,8 кв. м), інд. За-10 (19,3 кв. м), інд. За -11 (16,0 кв. м) на АДРЕСА_2 ;

3) визначити порядок виконання судового рішення, вказавши, що воно є підставою для внесення змін в розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №101, шляхом вилучення відомостей щодо підвальних приміщень під інд. За-9 (26,8 кв. м), інд. За-10 (19,3 кв. м), інд. За -11 (16,0 кв. м ) АДРЕСА_2 .

Свої позовні вимоги міська рада мотивує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу громадяни ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 продали, а гр. ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_4 . Відчужувана квартира складається з 3-ох житлових кімнат житловою площею 66,4 кв. м та кухні. Загальна площа 88.9 кв. м. Комора в підвалі - 6,0 кв.м. Згідно з довідкою, виданою 22 вересня 2017 року БТІ приміщення 11/10,2 кв. м в спільному користуванні.

31 серпня 2018 року державним реєстратором Бойко X . Р. зареєстровано внесення змін в розділ щодо об`єкта нерухомого майна, а саме в описі об`єкта нерухомого майна додано: підвальні приміщення: За-7 площею 17,4, За-8 площею 13, 6, За-9 площею 26,8, За-10 площею 19,3, За-11 площею 16,0, За-12 площею 3,0, загальною площею 96,1 кв. м. Зазначені приміщення не були об`єктом купівлі-продажу. Внаслідок співставлення та порівняння вищевказаних технічних паспортів, доходимо висновку, що нежитлові приміщення під інд. За-11 (16,0 кв. м), під інд. За-9 (26,8 кв. м) під інд. За-10 (19,3 кв. м) є ідентичні приміщенням відповідно під інд. 6-1, 7-1, 7-2, що перебувають у власності територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради. Отже, на думку представника позивача, державний реєстратор без достатньої правової підстави вніс запис в Державний реєстр речових прав, на нерухоме майно, фактично додавши до власності гр. ОСОБА_1 нежитлові приміщення підвалу, що належать до комунальної власності Львівської міської ради.

03 квітня 2020 року до суду надійшла заява позивача Львівської міської ради про забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження приміщень підвалу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що є підстави вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову. У відповідача відсутні перешкоди у відчуженні нерухомого майна та у разі такого відчуження міська рада буде змушена заявляти окремий позов для відновлення прав територіальної громади.

Розгляд заяви здійснено судом в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає правилам ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечено, зокрема, встановленням заборони вчиняти певні дії.

Проаналізувавши документи, додані до позову, суд вважає, що клопотання про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, представник позивача зазначив, що відчуження відповідачем спірних нежитлових приміщень може значно ускладнити виконання рішення суду, прийнятого за результатами розгляду даної цивільної справи, а несвоєчасне забезпечення позову дасть відповідачу можливість безперешкодно відчужити спірні нежитлові приміщення, а відтак невжиття такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на нерухоме майно, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, поновлення порушених прав позивача.

Суд при вирішенні клопотання Львівської міської ради виходить з того, що позивачем заявлено вимоги майнового характеру, а саме, витребування нежитлових приміщень, відчуження яких в подальшому може істотно ускладнити виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. З урахуванням викладеного, задоволення клопотання та забезпечення заявленого позову сприятиме належному захисту права у разі встановлення судом факту його порушення відповідачем.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання позивача Львівської міської ради про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити відповідачу та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження, здійснення інших юридичних правочинів, реєстрації речових прав щодо об`єкта нерухомого майна: приміщення підвалу під інд. 3а-9 (26,8 кв. м), інд. 3а-10 (19,3 кв. м), інд. 3а-11 (16,0 кв. м) на АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 101).

Стягувач: Львівська міська рада (пл. Ринок, 1, м. Львів, 79008, ).

Боржник: ОСОБА_1 (номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 ).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня оголошення ухвали до Львівського апеляційного суду. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до ч. 11 ст. 153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Л.Д. Фролова