Справа №: 398/2086/19
провадження №: 2/398/122/20
"31" березня 2020 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
судді - Нероди Л.М.,
за участі секретаря - Джеваги В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №398/2086/19ц за позовом ОСОБА_1 до Олександрійської міської ради Кіровоградської області та ОСОБА_2 про встановлення факту,
учасники: позивач - ОСОБА_1 ,
Позивач у своїх позовних вимогах просить встановити юридичний факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з квітня 2007 року до його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 та після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно та майнові права.
Позивач стверджує, що проживав разом з ним однією родиною, зокрема проживали як племінник та дядько. 08.10.2010 року ОСОБА_3 за життя зареєстрував позивача у кв. АДРЕСА_1 , так як дана квартира належала померлому на праві приватної власності.
Після смерті ОСОБА_3 позивач звернувся з заявою про отримання спадщини до нотаріуса, але постановою від 04.05.2018 року приватний нотаріус Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Інші спадкоємці відсутні.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧІВ
Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, але надіслали письмову заяву, де вказали, що не заперечують визнання за позивачем права власності.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.03.2020 року на підставі ст. 84 ЦПК України витребувані в державній нотаріальній конторі копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Дана ухвала суду до нотаріальної контори стосується документів щодо обставин, які підлягають встановленню судом, зокрема, це відомості про осіб, які звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, яким видано свідоцтва про право на спадщину, свідоцтво про право на частку в спільному майні тощо.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 21.08.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області.
05 січня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Олександрійської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. У заяві зазначив, що доглядав за померлим та повідомив, що свідоцтво про смерть знаходиться у міліції.
Однак у своїй заяві з якою звернувся до суду та відзиві, ОСОБА_2 повідомив, що постійно проживав за межами міста Олександрії, тому не був обізнаний, що позивач проживав разом з померлим ОСОБА_3 . Відповідач вказав, що не збирається оформлювати спадкові права на зазначену квартиру, тому не заперечує щодо задоволення позовних вимог.
За життя ОСОБА_3 проживав разом з ОСОБА_1 про що вказує довідка №777/70/16 видана Управлінням дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради.
Дана довідка містить інформацію про те, що ОСОБА_1 станом на березень 2019 року зареєстрований у кв. АДРЕСА_1 та доводить той факт, що позивач міг бути зареєстрований у АДРЕСА_1 лише зі згоди власника - ОСОБА_3 .
Як вбачається з матеріалів спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , станом на 11.09.2018 року інших спадкоємців немає.
Між тим, постановою від 04.05.2018 року приватний нотаріус Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як ОСОБА_1 не надав документів, які б підтверджували його родинні відносини зі спадкодавцем та його реєстрацію місця проживання у кв. АДРЕСА_1 .
ОЦІНКА СУДУ
На підтвердження фактів викладених у позовній заяві надано постанову від 04.05.2018 року приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області щодо відмови у вчинені нотаріальних дій.
Факт проживання однією сім`єю між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 доведений належним та допустимим доказом - довідкою, яка надана Управлінням дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради щодо реєстрації позивача у спадковій квартирі станом на березень 2019 року.
Аналізуючи події у житті ОСОБА_1 , суд вважає, що останній позбавлений можливості лише за власної ініціативи здійснити реєстрацію свого місця проживання у кв. АДРЕСА_1 без згоди власника - ОСОБА_3 , тому факт реєстрації особи вказує, що позивач постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Отже, суд дійшов висновку, що відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій щодо спадщини порушує права позивача, які підлягають відновленню.
У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, я ким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Стаття 5 ЦПК України вказує, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Норми ст. 1216 ЦК України передбачають, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
П. 23 Постанови Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Ст. 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, та враховуючи той факт, що реєстрація позивача у кв. АДРЕСА_1 підтверджена Управлінням дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради та іншого вирішення спору ніж у судовому порядку у позивача немає, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 258, 264, 265, 273, 280 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, а саме з квітня 2007 року до смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 03 квітня 2020 року.

Учасники:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає у кв. АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає у АДРЕСА_4 .

Відповідач - Олександрійська міська рада Кіровоградської області, , місце знаходження: буд. 59 пр. Соборний м. Олександрія Кіровоградської області.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА