Провадження № 2/229/1250/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08 жовтня 2020 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря судового засідання Король І.С.,

представників позивачки ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2020 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу одноповерхової будівлі магазину № НОМЕР_1 , розташованої по АДРЕСА_1 , який був укладений 02 липня 2002 року. В обґрунтування позову зазначила, що згідно з п.2 цього договору продаж будівлі вчинено за 42630,40 коп., які продавець отримала до підписання договору в доларовому еквіваленті, тобто 8000,00 доларів США. Згідно з п. 6 цього договору продавець зобов`язується протягом 2002 року (з 03.07.2002 до 31.12.2002) прибути до покупця і посвідчити нотаріально цю купівлю-продаж будівлі магазину. Разом з тим в подальшому відповідачка ухилилася від нотаріального посвідчення договору. Позивачка просить суд визнати цей договір купівлі-продажу дійсним на підставі ст. 47 ЦК УРСР.

В судове засідання позивачка ОСОБА_3 не з`явилася, її представники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали позов в повному обсязі, просять його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином.

Суд, отримавши згоду представників позивачки, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, вислухавши пояснення представників позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що 02 липня 2002 року в м. Ясинувата Донецької області ОСОБА_5 (Продавець) та ОСОБА_3 (Покупець) уклали договір купівлі - продажу будівлі магазину №21 одноповерхову, з цегли, означену в плані літерою А-1, загальною площею 70,0 кв.м, розташовану на АДРЕСА_1 , яка належить продавцю на підставі договору-купівлі продажу, посвідченого державним нотаріусом Ясинуватської державної нотаріальної контори Патріча Ю.М. 15 листопада 2001 року, зареєстрованого в реєстрі №4797, зареєстрованого у Донецькому бюро технічної інвентаризації від 15 листопада 2001 року за №115.

В п. 2 договору зазначено, що продаж вчинено за 42630,40 грн., які продавець отримала до підписання договору в доларову еквіваленті, тобто 8000,00 доларів США. Право власності на придбаний об`єкт переходить з моменту підписання договору, тобто з 02 липня 2002 року.

Відповідно до п. 6 цього договору продавець зобов`язується протягом 2002 року (з 03.07.2002 до 31.12.2002) прибути до покупця і посвідчити нотаріально цю купівлю-продаж будівлі магазину.

Однак, до цього часу договір купівлі - продажу нотаріально не посвідчений через ухилення відповідача від цього.

Відповідно до ст. 41 ЦК УРСР (який діяв на час укладення договору) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

Угоди можуть бути односторонніми і дво- або багатосторонніми (договори).

Стаття 42 ЦК УРСР встановлює, що угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній).

В ст. 44 цього кодексу встановлено, що повинні укладатись у письмовій формі:

1) угоди державних, кооперативних та інших громадських організацій між собою і з громадянами, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та окремих видів угод, для яких інше передбачено законодавством Союзу РСР і Української РСР;

2) угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та інших угод, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР;

3) інші угоди громадян між собою, відносно яких закон вимагає додержання письмової форми.

Письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають.

Стаття 128 цього кодексу вказує, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

В ст. 154 ЦК УРСР вказано, що коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми, хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не потребувалась.

Якщо згідно з законом або угодою сторін договір повинен бути укладений в письмовій формі, він може бути укладений як шляхом складання одного документа, підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами та ін., підписаними стороною, яка їх надсилає.

В передбачених законом випадках договір може бути укладений шляхом прийняття до виконання замовлення.

Сторони договору купівлі-продажу від 02 липня 2002 року ОСОБА_6 та ОСОБА_3 уклали його в письмовій формі та домовились про його нотаріальне посвідчення протягом 2002 року.

Разом з тим відповідачка хилилися від нотаріального посвідчення договору, що позбавляє позивачку оформити своє право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Виходячи з наведених обставин, та з урахуванням встановленого факту ухилення відповідачки ОСОБА_4 від нотаріального посвідчення договору, суд вважає за необхідне захистити порушені права позивачки та задовольнити позов в частині визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02 липня 2002 року.

Керуючись ст.ст. 2, 10-12, 80, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі продажу дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу одноповерхової будівлі магазину № НОМЕР_1 (двадцять один), з цегли, означену в плані літерою А-1, загальною площею 70,0 кв.м, розташованої по АДРЕСА_1 , який укладений 02 липня 2002 року в м. Ясинувата Донецької області між ОСОБА_7 (Продавцем) та ОСОБА_3 (Покупцем) з моменту його підписання 02 липня 2002 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 жовтня 2020 року.

Суддя: С. О. Рагозіна