Справа №409/931/20
Пров.№2/409/530/20

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року смт Білокуракине
Білокуракинський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді: О.Ю.Максименко
за участю секретаря судових засідань: А.М.Малик
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Білокуракине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -
ОСОБА_1 звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.03.2019 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 4500 дол.США та зобов`язався повернути до 19 червня 2019 року. 17.07.2019 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 5600 дол.США та зобов`язався повернути до 17 листопада 2019 року, а потім за спільною домовленістю подовжено до 21.02.2020 року, про що відповідач власноруч зробив відповідні записи та розписався і на договорі позики і на розписці. Однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав та грошові кошти не повернув. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 259166 грн, інфляційні витрати та 3% річних у загальному розмірі 3622,24 грн, а також судові витрати в розмірі 2627,88 грн.
Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не погоджується з сумою позовних вимог та вважає її незаконною з наступних підстав. Для придбання автомобіля, щоб транспортувати горюче, він з позивачем вирішили спільно придбати автомобіль і зареєструвати його на ОСОБА_2 .. Тому позивач запропонував написати розписку 19 березня 2019 року, що він здійснив позику коштів у розмірі 4500 доларів США, що еквівалентно 122085 грн і власноруч написав розписку, ніяких договорів вони не укладали і підпис виконаний на наданому договорі не ним. Вони домовились, що кошти він поверне після того, як вони в нього будуть, або проводити відрахування зі спільного бізнесу. В червні 2019 року позивач став вимагати у нього кошти, які ніби то він позичив. Так як у нього не було коштів, то 17 липня 2019 року позивач попрохав його написати нову розписку, так як уже набігли проценти, борг вже становить 5600 доларів США, що еквівалентно 144816 грн. Після цього позивач змусив його написати безгрошову розписку на дану суму, та повідомив, що він йому поверне першу розписку, коли він буде повертати кошти, що відповідач був змушений зробити. Потім позивач знову змусив написати в розписці, що договір пролонгується до 21 лютого 2020 року. А в лютому став вимагати кошти, яких у нього не було. Позивач постійно погрожував, що змусило його покинути територію України і виїхати за межі України, тому він визнає позов частково і згоден сплачувати частками суму по розписці від 19 березня 2019 року в розмірі 4500 доларів США, що еквівалентно 122085 грн.
Позивач в судове засідання не з`явився, попередньо надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити.
Відповідач в судове засідання 06.10.2020 року та 27.10.2020 року не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштових відправлень на адресу реєстрації відповідача. Поштові відправлення повернуті до суду з позначками "адресат відсутній". Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні ... відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином ОСОБА_2 вважається належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. При цьому суд враховує, що копію ухвали про відкриття провадження разом з позовною заявою та додатками до неї відповідач отримав і надав відзив на позовну заяву. Вся інша поштова кореспонденція, направлена судом на адресу відповідача, була повернута без вручення адресатові. Будь-якої іншої адреси для листування відповідач не зазначив.
27.10.2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 19.03.2019 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики грошових коштів, згідно якого позивач надає відповідачу в позику грошові кошти в сумі 4500 дол.США, а відповідач зобов`язується повернути позику до 19.06.2019 року (а.с. 59).
Згідно розписки ОСОБА_2 отримав від позивача грошові кошти в сумі 4500 дол.США на підставі договору позики від 19.03.2019 року (а.с. 58).
19.03.2019 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики грошових коштів, згідно якого позивач надає відповідачу в позику грошові кошти в сумі 5600 дол.США, а відповідач зобов`язується повернути позику до 17.11.2019 року. Строк повернення було подовжено до 21.02.2020 року, про що відповідач власноруч зробив відповідний запис (а.с. 61).
Згідно розписки ОСОБА_2 отримав від позивача грошові кошти в сумі 5600 дол.США на підставі договору позики від 17.07.2019 року (а.с. 60).
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).
За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.
Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.
Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.
Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 369/3340/16-ц (провадження №61-7418ск18 ).
Як вбачається з оригіналу договору позики від 19.03.2019 року та розписки від 19.03.2019 року, наданого позивачем, в ній містяться відомості щодо отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів у позику, тобто підтверджується факт передачі коштів 19.03.2019 року, а також зобов`язання віддати позивачу грошові кошти у сумі 4500 дол.США 19.06.2019 року.
Як вбачається з оригіналу договору позики від 17.07.2019 року та розписки від 17.07.2019 року, наданого позивачем, в ній містяться відомості щодо отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів у позику, тобто підтверджується факт передачі коштів 17.07.2019 року, а також зобов`язання віддати позивачу грошові кошти у сумі 5600 дол.США 21.02.2019 року.
Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву про відсутність правової природи правовідносин, що виникають із договору позики, та непідписання ним договору позики від 19.03.2019 року, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. На підтвердження своїх заперечень відповідач жодного доказу суду не надав.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
На підставі ч.2 ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем правильно розраховані три відсотки річних та інфляційні витрати відповідно до ст. 625 ЦК України.
Враховуючи, що до теперішнього часу борг позивачу не повернуто, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2627,88 грн понесені витрати на судовий збір, сплачені останнім при подачі позову до суду.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 589, 590, 591, 599, 610-612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 9, 10, 12, 13, 77-81, 259, 263-265, 272-273, 280-289, 354, 355 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , борг за договорами позики від 19.03.2019 року 17.07.2019 року та в розмірі 259166 грн, а також 2727,27 грн - три проценти річних за прострочення боргу за договором позики від 19.03.2019 року за період з 19.06.2019р. по 16.03.2020р.; 296,75 грн - три проценти річних за прострочення боргу за договором позики від 17.07.2019 року за період з 21.02.2020р. по 16.03.2020р.; 598,22 грн - інфляційні витрати за прострочення боргу за договором позики від 19.03.2019 року з липня 2019 р. по лютий 2020 р., а також суму судового збору у розмірі 2627,88 гривень, а всього 265416 (двісті шістдесят п`ять тисяч чотириста шістнадцять) грн 12 коп..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Луганського апеляційного суду через Білокуракинський районний суд Луганської області на підставі п.15.5 ч.1 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Старобільським РВ УДМСУ у Луганській області 21.10.2016 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Білокуракинським РС УДМС України в Луганській області в листопаді 2013 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя Білокуракинського
районного суду Луганської області О.Ю. Максименко