Справа № 204/5071/19
Провадження № 2-о/204/4/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

за участю представника заявника ОСОБА_1

за участю представника ДМР Російтюк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі справу за заявою ОСОБА_2 , зацікавлені особи Дніпровська міська рада про встановлення факту перебування на утриманні, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні, яку 21 листопада 2019 року уточнила, та остаточно просила встановити факт перебування ОСОБА_3 , 1932 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та до дня смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 , на утриманні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та проживав за адресою: АДРЕСА_1 з 01.09.1987 року по 29 травня 1998 року.

В обґрунтування заяви вказала, що вона є спадкоємицею за заповітом ОСОБА_3 , 1932 року, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлій на праві спільної сумісної власності в рівних частках із цивільним чоловіком ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зі слів ОСОБА_3 вона познайомилась з ОСОБА_4 1923 року народження, коли вони разом працювали в Тресті № 17, вона була мотористом, а він арматурником. На той час, ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_5 в шлюбі не перебували. З 1970 року вони почали мешкати разом однією сім`єю. ОСОБА_3 займала квартиру АДРЕСА_2 , в яку за її заявою було зареєстровано ОСОБА_4 , в якій вони мешкали до 1974 року, вели спільне господарство та спільно витрачали кошти. У 1974 році ОСОБА_4 отримав ордер № 6542 від 10.12.1974 року в який була вписана як член сім`ї ОСОБА_3 і вказана дружиною, на однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . З 1975 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були зареєстровані у зазначеній квартирі, мешкали там однією родиною та вели спільне господарство. У 1987 році ОСОБА_3 пішла на пенсію і вже більше ніде не працювала до дня смерті. У зв`язку з тяжкою фізичною працею протягом життя стан здоров`я ОСОБА_3 погіршувався з кожним днем і вона вже не мала можливості працювати чи хоча б підробляти, у зв`язку з чим, вона постійно знаходилась удома та займалася хатньою роботою, готувала їжу та прибирала. ОСОБА_4 досяг пенсійного віку у 1983 році, однак продовжував працювати неофіційно і таким чином отримував пенсію та додатковий заробіток і мав в сукупності значно більший дохід ніж ОСОБА_3 . Вказане підтверджується ощадной книжкою ОСОБА_4 на якій є значні заощадження, які він отримував з доходів за підробітки без офіційного працевлаштування. Таким чином, ОСОБА_3 з моменту входу на пенсію 1987 року знаходилась на утриманні ОСОБА_4 , який їй постійно надавав кошти на ведення господарства, сплату комунальних платежів та інших як її власник так і сімейних потреб, тобто фактично утримував її до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . 10.02.1998 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 приватизували квартиру на двох, що підтверджується свідоцтвом про прав власності на житло від 10.02.1998 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 03.06.1998. Після йог смерті відкрилася спадщина на належне йому майно: Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 . До нотаріальної контори щодо прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, але у вищезазначеній квартирі продовжувала бути зареєстрованою та фактично мешкала ОСОБА_3 , яка перебувала у ОСОБА_4 на утриманні і фактично прийняла спадщину, що не було нею оформлено юридично. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , яка юридично є їй сторонньою особою, але яку вона доглядала до дня її смерті, оскільки в неї не було жодних родичів, а вони товаришували. Після смерті ОСОБА_3 вона протягом шестимісячного строку прийняла спадщину, звернулась з заявою про прийняття спадщини за заповітом до Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори. По завершенню шестимісячного строку з дня смерті спадкодавиці, у грудні 2014 року державним нотаріусом Третьої дніпровської нотаріальної контори Крупською Л.В. їй було надано свідоцтво на право на спадщину за заповітом на Ѕ частину кв. АДРЕСА_4 що знаходиться АДРЕСА_5 . Іншу Ѕ частину вказаної квартири, яку вона вважала. Що ОСОБА_3 успадкувала після смерті цивільного чоловіка ОСОБА_4 вона вирішила оформлювати трохи пізніше через скрутне матеріальне становище та певні сімейні обставини. У червні 2019 року вона вирішила довести справу до кінця та переоформити право власності на іншу Ѕ частину квартири на себе, у зв`язку з чим і звернулася до державного нотаріуса Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Крупської Л.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частину кв. АДРЕСА_3 , яку успадкувала ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 як утриманка, яке не оформила своїх прав юридично. 15 липня 2019 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом Третьої ДДНК Крупською Л.В. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , після смерті , що належала ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємицею якого була непрацездатна утриманка ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Згідно з змісту постанови нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що у неї відсутнє на руках рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту перебування непрацездатної особи ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4 . Оскільки ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 вступивши в управління та володіння спадковим майном у вигляді Ѕ частини вищевказаної квартири, відповідно до п. 5 Прикінцевим та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, до спірних правовідносин мають застосовуватись норми ЦК УРСР 1963 року. Встановлення факту перебування ОСОБА_3 , 1932 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на утриманні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1987 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 їй необхідно для оформлення спадщини на Ѕ частину однокімнатної квартири та одержання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 . Таким чином, через неможливість вирішення цього питання іншим шляхом, вона вимушена звернутися до суду.

У судовому засіданні представник заявниці вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник Дніпровської міської ради у судовому засіданні не з`явилася, була повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила. Але була присутня у іншому судовому засіданні, де заперечувала проти задоволення вимог.

Вислухавши представника заявника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

З роз`яснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" вбачається, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Судом встановлено, що 10 грудня 1974 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , отримав ордер № 6542, на право зайняття 1 кімнатної квартири АДРЕСА_3 , виданий Будівельним трестом № 17. У вказаному ордері, як дружину було вписано ОСОБА_3 .

10 лютого 1998 року ОСОБА_3 та ОСОБА_8 отримали свідоцтво про право власності на житло, а саме: квартиру АДРЕСА_3 , тобто приватизували вказану квартиру.

ІНФОРМАЦІЯ_5 травня 1998 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 3 червня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 782.

У судовому засіданні було встановлено, що на момент смерті ОСОБА_4 єдиною спадкоємицею була його цивільна дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з якою він проживав у квартирі АДРЕСА_3 .

Однак, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщина вона не зверталася, спадкова справа не заводилась, так як ОСОБА_3 продовжувала бути зареєстрованою та проживати в належному майні, та фактично прийняла спадщину, як особа яка перебувала на утриманні ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий № 2897.

16 липня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , а саме: частини квартири АДРЕСА_3 .

3 грудня 2013 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_3 на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 , посвідчене державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Крупською Л.В., реєстровий № 4-2024.

13 березня 2019 року представник заявниці ОСОБА_1 , звернулася до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про вчинення нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 на частину квартири АДРЕСА_6 , що належала ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємицею якого була непрацездатна утриманка ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ.

Постановою державного нотаріуса Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Крупської Л.В. від 15 липня 2019 року, ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємицею якого була непрацездатна утриманка ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ, відмовлено, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 була спадкоємицею, що прийняла спадщину після ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , як непрацездатна утриманка, проте заявницею не надано рішення суду, що набрало законної сили про встановлення факту перебування непрацездатної особи на утриманні.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_8 з 1974 року разом проживали у квартирі АДРЕСА_3 , як подружжя, однак не перебували у зареєстрованому шлюбі. 1 вересня 1987 року ОСОБА_3 була звільнена з Тресту № 17 за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, що підтверджується її трудовою книжкою. Після виходу на пенсію вона більше ніде не працювала, оскільки мала поганий стан здоров`ю, а її цивільний чоловік ОСОБА_8 працював неофіційно, фактично утримував свою не працездатну дружину та повністю її забезпечував.

Факт утримання ОСОБА_3 її цивільним чоловіком ОСОБА_10 підтверджується також поясненнями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які пояснили у судовому засідання, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 знали давно, вони проживали разом як подружжя, дітей не мали. У них були хороші стосунки, однак в зареєстрованому шлюбі не перебували. Євдокія дуже хворіла, тому чоловік після виходу на пенсію продовжував працювати, оскільки утримував її, доглядав. Першим помер ОСОБА_10 , а потім ОСОБА_15 . Пухальська допомагала їм, оскільки в них не було дітей.

Відповідно до п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

У заяві заявниця ставить питання про встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_10 його цивільної дружини ОСОБА_3 з метою реалізації своїх прав на спадкування майна ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 531 ЦК УРСР 1963 року, чинної на час відкриття спадщини, встановлено, що до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", чинної на час відкриття спадщини, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні.

При вирішенні заяви про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним.

Враховуючи наведене, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що станом на день смерті ОСОБА_10 його цивільна дружина перебувала на його утриманні не менше одного року, відтак набула права на спадкування в розумінні положень ст. 531 ЦК УРСР.

Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення, зміна її майнових прав. Іншого порядку встановлення таких прав не передбачено чинним законодавством. Встановлення цього факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право заявника.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст. ст. 12, 19, 76-81, 263-265, 293-294, 315-319 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_7 ), зацікавлені особи Дніпровська міська рада (місце проживання: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75) про встановлення факту перебування на утриманні задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня смерті проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на утриманні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з 01 вересня 1987 року по 29 травня 1998 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська