Справа № 243/3849/20
21 жовтня 2020 року Краснолиманський міський суд Донецької області в складі:
головуючого судді Сердюк Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Безорчук А.О.,
розглянувши за відсутності сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання професійної правничої допомоги ,
В С Т А Н О В И В:
18.08.2020 року до Краснолиманського міського суду Донецької області на підставі ухвали судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13.07.2020 року цивільну справу №243/3849/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором про надання професійної правничої допомоги передано за підсудністю на розгляд Краснолиманського міського суду Донецької області.
Ухвалою судді від 20.08.2020 року розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням положень ч. 3 ст. 274 ЦПК України з повідомленням (викликом) сторін та з наданням відповідачу строку для подачі відзиву на позов (а.с. 49-50).
Позивач - ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперчує проти заочного розгляду справи у разі неявки в судове засідання відповідача, про що суду надав відповідну заяву.
Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Краснолиманського міського суду Донецької області, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі та відзиву на позовну заяву суду не надав.
Ухвалою суду від 21.10.2020 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є громадянином України, занесений до Державного реєстру фізичних осіб платників податків (а.с. 9,10).
Відповідно до копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4127 від 16.11.2011 року позивач ОСОБА_1 має право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.22).
Згідно з копією договору про надання правової допомоги від 20.08.2019 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 уклали договір про надання правової допомоги, відповідно до п. 1.1 позивач взяв на себе зобов`язання надавати відповідачу правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором, а відповідач зобов`язався оплачувати замовлення в порядку та в строки обумовлені сторонами (а.с. 6-7).
Отже, позивач ОСОБА_1 виконав належним чином та в повному обсязі свої зобов`язання за договором, а відповідач ОСОБА_2 в свою чергу не сплатив позивачу коштів за надані послуги.
Відвовідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
-надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
-складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
-представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За таких обставин, враховуючи відсутність заперечень відповідача ОСОБА_2 щодо обсягу, вартості та співрозмірності заявлених позивачем до компенсації витрат на правову допомогу, суд оцінив докази надані позивачем та витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат, як кваліфікований фахівець під час розгляду судової справи, дійшов висновку про те, що справедливим та співрозмірним є призначення позивачу ОСОБА_1 11 500,00 грн. компенсації витрат на професійну правничу допомогу, котра була передбачена актом наданих послуг від 23.10.2019 року, в якому є підпис відповідача ОСОБА_2 ..
Крім того, позивачем ОСОБА_1 було заявлено вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_2 , 3% річних, інфляційних втрат та пені.
Вирішуючи вказані вимоги ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності Клієнта за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат Адвоката від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні плати від Клієнта за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати Адвокату.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року № 14-16цс18.
Відповідно до ч.1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з п. 6.1 договору про надання правової допомоги від 20.08.2019 року у випадку порушення своїх зобов`язань сторони несуть відповідальність визначену цим договором та чинним в Україні законодавством. Порушення зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до п. 6.2 вказаного договору за недотримання строків сплати, зазначених в п. 3.1, 3.2 договору Клієнт сплачує Адвокату пеню в розмірі 0,1 % від суми прострочення за кожен день такого прострочення , також на вимогу Адвоката зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 уклали договір про надання правової допомоги, відповідно до п. 1.1 позивач взяв на себе зобов`язання надавати відповідачу правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором, а відповідач зобов`язався оплачувати замовлення в порядку та в строки обумовлені сторонами.
Позивач ОСОБА_1 виконав належним чином та в повному обсязі свої зобов`язання за договором, що підтверджується Актом наданих послуг від 23.10.2019 року, а відповідач ОСОБА_2 в свою чергу не сплатив позивачу коштів за надані послуги.
Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін у цій справі як грошових зобов`язань, до прострочення відповідача застосовуються вимоги ст. 625 ЦК України. Основою для розрахунків 3 % річних, інфляційних втрат та пені є сума несвоєчасно виплаченого грошового зобов`язання
Встановивши, що ОСОБА_2 прострочено грошове зобов`язання по виплаті позивачу адвокатського гонорару, суд приходить до висновку про виникнення у позивача права на застосування наслідків такого порушення у виді стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені.
Заперечень щодо правильності розрахунку інфляційних втрат, 3% річних та пені матеріали справи не містять.
Враховуючи викладене, суд погоджується з наданим позивачем ОСОБА_1 розрахунком інфляційних збитків, 3% річних та пені, тому вважає за можливе задовольнити ці вимоги та стягнути з відповідача ОСОБА_2 3% річних в розмірі 173,61 грн., інфляційні витрати в розмірі 92,00 грн. та пеню в розмірі 2116,00 грн..
З приводу відшкодування судових витрат суд зазначає таке.
Згідно із ст. 133 ЦПК України судовий збір, включено до складу судових витрат. Відповідно ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивача ОСОБА_1 при поданні позову до суду було звільнено від сплати судового збору, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».
Керуючись ст. 3, 4, 11-13, 81, 141, 209, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання професійної правничої допомоги - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).
Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно із п/п. 15.5) п.15 розд. XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно із п.3 розд. XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя -