ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4986/20 Справа № 201/3104/17 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції в місті Києві на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2020 року по справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві Кравчук Алла Сергіївна, начальник Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві Ярушевська Ірина Ігорівна і відділ примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби на протиправні дії та бездіяльність державного виконавця, зобов`язання вчинити певні дії, визнання незаконною постанови і скасування постанови державного виконавця,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на протиправні дії і бездіяльність державного виконавця Печерського ВДВС та постанов державного виконавця у вказаному виконавчому провадженні про несвоєчасне відкриття виконавчого провадження, не вчинення належних дій з виконання вказаного рішення суду, а потім і взагалі передачу виконавчого провадження до іншого відділу без повідомлення стягувача. В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що в 2017 році вона звернулася до суду з позовом до відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу. Справа була розглянута по суті, винесене рішення суду від 02 липня 2018 року про задоволення позову. Вказане рішення набрало законної сили, по справі були видані виконавчі листи, які були направлені для виконання за місцем знаходження боржника, було відкрито виконавче провадження, яке почало виконуватися. Державний виконавець Печерського ВДВС не виконав вимог Закону України «Про виконавче провадження» та не виконав належним чином рішення суду, що вказує на неправомірність дій виконавця.

Керівник вказаного Печерського ВДВС не прослідкував за вказаним і незаконно затвердив вказані постанови державного виконавця. Державний виконавець також не повідомив заявника своєчасно про виконавчі дії навіть після звернення до них адвоката заявника, не роз`яснив йому його права, вважає вказані і інші дії та бездіяльність державного виконавця неправомірними, протиправним та просили визнати неправомірними дії державного виконавця вказаного ВДВС, який не виконав вищезазначених вимог Закону України «Про виконавче провадження», ставить питання про визнання вказаних дій та бездіяльності протиправними, скасування вказаної постанови про передачу провадження до іншого відділу, задовольнивши скаргу в повному обсязі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2020 року скаргу задоволено частково та ухвалено визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кравчук А.С. в межах виконавчого провадження №59309372 щодо: не надсилання копії постанови про відкриття виконавчого провадження; не винесення постанови про накладення штрафу на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» та його посадових осіб за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення; не проведення перевірки майнового стану Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»; не проведення заходів з опису рухомого та нерухомого майна Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», арешту такого майна; не проведення виклику посадових осіб Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з приводу надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця; не звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду або в`їзду керівника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» за межі України або на територію до виконання зобов`язань за рішенням в рамках виконавчого провадження № 59309372; не підготовки розпорядження про перерахування стягнутих сум коштів ОСОБА_1 ; в задоволенні решти вимог скарги про зобов`язання вчинити певні дії, визнання незаконною постанови і скасування постанови державного виконавця відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що виконавче провадження № 59309372 було відкрите 07 червня 2019 року (виконавчий лист був поданий 24 травня 2019 року, що підтверджується відповідною заявою про відкриття виконавчого провадження). Зазначене є порушенням встановленого законом строку. Порушення строку підтверджується витягом по результатам пошуку виконавчих проваджень в АСВП (паперова копія додана згідно частини 3 статті 100 ЦПК України, оригінал відсутній у заявника).

В апеляційній скарзі Печерський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції в місті Києві просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому ухвала суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції в місті Києві на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2020 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Відповідно до ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Згідно частин 2,3 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Отже за змістом вказаних норм закону, обов`язковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження є встановлення факту порушення прав заявника.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 в 2017 році звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2018 року страві № 201/3104/17 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суми банківських вкладів і грошові кошти, а також вирішено питання про судові витрати.

14 травня 2019 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист № 201/3104/17 по справі № 201/3104/17 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу, відсотків та 3% річних.

У відповідності до виконавчого листа із АТ КБ «ПриватБанк» на користь заявника ОСОБА_1 за договором № SAMDN3611 від 02 липня 2012 року (Вклад «Депозит //ІР») підлягає стягненню сума вкладу в розмірі 400 000 доларів США, відсотки за період з 02 липня 2012 року по 16 лютого 2017 року в сумі 162 926.03 доларів США, 3% річних в розмірі 20 357.87 доларів США, а всього 583 283 долари США 90 центів. Вирішено питання про судові витрати.

24 травня 2019 року представник заявника звернувся до Печерського районного відділу ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження, разом з якою подав оригінал виконавчого листа та копію довіреності на представника заявника. 24 липня 2019 року представником заявника була підготовлена та направлена на адресу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська скарга (перша редакція) на бездіяльність державного виконавця в межах виконавчого провадження № 59309372. Потім на виконання ухвали суду представником заявника подана скарга (в редакції від 22 серпня 2019 року) разом з додатками на виправлення недоліків первинної скарги на бездіяльність державного виконавця з уточненнями та доповненнями, у зв`язку з отриманням нової інформації щодо порушення державним виконавцем Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кравчук Аллою Сергіївною та начальником Печерського районного відділу ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ярушевською Іриною Ігорівною положень законодавства про виконавче провадження.

Так, під час розгляду судової справи № 757/54396/18-ц, яка перебуває в провадженні Печерського районного суду міста Києва за позовом заявника до АТ КБ «ПрватБанк» про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми встановлено, що заінтересована особа банк - отримала 17 188 793 грн. для сплати боргу в розмірі 583 283 доларів СІІІА 90 центів, що за офіційним курсом НБУ становило 15 626 175 грн. 68 коп. та сплати виконавчого збору в розмірі 58 328 доларів СІІІА 39 центів, що за офіційним курсом НБУ становило 1 562 617 грн. 57 коп. від Національного банку України для сплати заборгованості за виконавчим провадженням № 59309372 (копія платіжного доручення додано, оригінал платіжного доручення відсутній у заявника та його представника, а наявний у вказаного банку).

АТ КБ «ПриватБанк» повідомили суд, що сума коштів у розмірі 17 188 793 грн. була списана з їх рахунку ще 07 червня 2019 року на підставі Постанови про відкриття виконавчого провадження.

Для отримання підтвердження або спростування інформації отриманої від вказаного банку про погашення заборгованості по виконавчому провадженню № 59309372 представник заявника здійснив наступні дії: 16 липня 2019 року особисто подав адвокатський запит № 423 до Печерського районного ВДВС міста Київ, в якому просив надати інформацію про стан виконавчого провадження; 18 липня 2019 року цей представник заявника отримав лист від начальника Печерського ВДВС з відмовою надавити відповідь на адвокатський запит, посилаючись на частину 4 статті 16 Закону України «Про виконавче провадження», де йде мова, що на підтвердження повноважень адвоката як представника у виконавчому провадженні має бути додатково посвідчений витяг з договору, незважаючи на те, що порядок подання адвокатських запитів врегульовано спеціальним Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (стаття 24) і не підпадає під регулювання частини 4 статті 16 Закону України «Про виконавче провадження» (підтверджується позицією суду у Постанові Сумського окружного адміністративного суду № 818/888/13-а від 25 лютого 2013 року). На підставі зазначеного заявник не має можливості надати підтвердження того, що АТ КБ «ПриватБанк» було перераховано зазначену суму коштів.

08 серпня 2019 року представник заявника направив на адресу цього банку адвокатський запит № 472 від 07 серпня 2019 року, в якому просив надати інформацію про розмір суми заборгованості, яка ще не виплачена банком як боржником за рішенням суду по справі 201/3104/17. АТ КБ «ПриватБанк» відмовилось надавати відповідь на адвокатський запит № 472 від 07 серпня 2019 року з посиланням на банківську таємницю незважаючи на те, що мова йшла про надання інформації по заборгованості цього банку в межах рішення суду по справі 201/3104/17. На підставі зазначеного заявник не має можливості надати підтвердження того, що цим банком було перераховано зазначену суму коштів.

15 серпня 2019 року представник заявника надіслав до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві адвокатський запит № 490 від 15 серпня 2019 року з вимогою про надання інформації про надходження від «ПриватБанку» на рахунок для обліку депозитних сум (депозитний рахунок) Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ зазначених вище сум коштів для погашення заборгованості за рішенням № 201/3104/17, оскільки Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві є установою, що обслуговує відповідні рахунки вказаного органу у відповідності до абзацу 1 пункту 1 розділу VII Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Задовольняючи частково скаргу, районний суд виходив з того, що виконавче провадження № 59309372 було відкрите 07 червня 2019 року (виконавчий лист був поданий 24 травня 2019 року, що підтверджується відповідною заявою про відкриття виконавчого провадження). Зазначене є порушенням встановленого законом строку. Порушення строку підтверджується витягом по результатам пошуку виконавчих проваджень в АСВП (паперова копія додана згідно частини 3 статті 100 ЦПК України, оригінал відсутній у заявника).

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 1, 2, 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Згідно ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Передача виконавчих документів здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

У разі виявлення іншого виконавчого провадження, відкритого щодо одного й того самого боржника в іншому органі державної виконавчої служби, таке виконавче провадження передається на виконання до органу державної виконавчої служби, державним виконавцем якого відкрито перше виконавче провадження.

Питання про передачу виконавчого документа іншому органу державної виконавчої служби вирішується начальником органу державної виконавчої служби вищого рівня, про що виноситься відповідна постанова.

Так, 05 серпня 2019 року державним виконавцем на підставі ч. 4 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про передачу виконавчого провадження та направлено до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для подальшого виконання.

Оскільки при виконанні рішення суду встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває зведене виконавче провадження про стягнення коштів з АТ КБ ПриватБанк, державним виконавцем передано виконавче провадження у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленим цим Законом.

У відповідності до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при виконанні рішень судів (інших органів) здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Обов`язковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження є встановлення факту порушення прав заявника.

Скаржником не доведено порушень його прав державним виконавцем при виконанні рішення суду, а отже підстав для задоволення скарги у суду першої інстанції не було, а тому ухвала суду в задоволеній частині підлягає скасуванню, з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2 .

В частині відмови у задоволенні скарги ухвала суду не оскаржувалась, а отже і не була предметом розгляду у суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції в місті Києві задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2020 року у задоволеній частині скасувати.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві Кравчук Алла Сергіївна, начальник Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві Ярушевська Ірина Ігорівна і відділ примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби на протиправні дії та бездіяльність державного виконавця, зобов`язання вчинити певні дії, визнання незаконною постанови і скасування постанови державного виконавця в задоволеній частині відмовити.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко