ПОСТАНОВА

Іменем України

24 червня 2020 року м. Кропивницький

справа № 392/351/20

провадження № 22-ц/4809/908/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Голованя А.М., Чельник О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області у складі судді Кавун Т.В. від 20 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТОКСОЛЮШИН» про розірвання попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу та стягнення коштів, -

встановив:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТОКСОЛЮШИН», в якому просив розірвати попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0042 від 04.04.2018 року, укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАРТНЕРАЛЬЯНС» (наразі Товариство з обмеженою відповідальністю «СТОКСОЛЮШИН») та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТОКСОЛЮШИН» на його користь кошти сплачені на виконання умов попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу № 0042 від 04.04.2018 року в сумі 32 140 грн.

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2020 року дану справу передано на розгляд до Шевченківського районного суду міста Києва за підсудністю.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, скаржник подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції з підстав порушення норм процесуального права. Зокрема вказує, що на спірні правовідносини, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», тому ним подано позов до суду у відповідності до ч.5 ст. 28 ЦПК України, тобто за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача.

За ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені у пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, направляючи справу за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва посилався на те, що згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «СТОКСОЛЮШИН» є: м. Київ, вул. Рейтарська, 35-А, що належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Шевченківського районного суду міста Києва.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом просив розірвати попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0042 від 04.04.2018 року, укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАРТНЕРАЛЬЯНС» (наразі Товариство з обмеженою відповідальністю «СТОКСОЛЮШИН») та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТОКСОЛЮШИН» на його користь кошти сплачені на виконання умов попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу № 0042 від 04.04.2018 року в сумі 32 140 грн., з підстав невиконання відповідачем умов укладеного між ними договору.

Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (п. 1. ч. 1 ст. 31 ЦПК України).

За загальним правилом позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (частина друга статті 27 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У пункті 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено поняття споживача. За цим визначенням споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз`яснено, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що на спірні правовідносини, що виникли між сторонами, а за спірним договором вони є продавець і покупець, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Тому, у відповідності до частини 16 статті 28 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

О.А.Письменний А.М. Головань О.І. Чельник