Справа № 171/228/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2020 року м. Апостолове Дніпропетровської області
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Чумак Т.А. за участю секретаря Жандарук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву заступника керівника Нікопольської місцевої прокуратури про забезпечення позову заступника керівника Нікопольської місцевої прокуратури в інтересах держави до відповідачів: Нивотрудівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області та ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, повернення земельних ділянок,
встановив:
Заступник керівника Нікопольської місцевої прокуратури звернувся до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з позовом в інтересах держави до відповідачів: Нивотрудівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області та ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, повернення земельних ділянок.
Обґрунтовуючи вказану заяву, заступник керівника Нікопольської місцевої прокуратури зазначив, що в провадженні Апостолівського районного суду знаходиться цивільна справа № 171/228/20 за позовом заступника керівника Нікопольської місцевої прокуратури в інтересах держави до відповідачів: Нивотрудівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області та ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, повернення земельних ділянок.
Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Одним із заходів забезпечення позову, передбачених ст. 150 ЦПК України, є накладення арешту на майно.
Так, предметом позову є визнання недійсними рішення Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області та повернення земельних ділянок.
Відповідно до приписів, викладених в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», питання про забезпечення позову може вирішуватися судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.
Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес».
Постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2019 у справі № 171/862/19 встановлено факт прийняття спірного рішення з порушенням вимог Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З огляду на обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі № 171/862/19, є безумовні підстави для визнання незаконними пунктів такого рішення в судовому порядку за позовом прокурора на підставі ч. 1 ст. 67 Закону України «Про запобігання корупції».
Для встановлення порушення процедури прийняття рішення, визначальним є сам факт участі депутата у голосуванні за наявності конфлікту інтересів (незалежно потенційного чи реального).
Прийняте в умовах реального конфлікту інтересів у одного з депутатів рішення органу місцевого самоврядування компрометує, спаплюжує таке рішення, та, як наслідок, нівелює довіру суспільства до органів місцевого самоврядування в цілому.
Велика Палата Верховного Суду в аналогійній справі за позовом прокурора 20.03.2019 (справа №442/730/17) дійшла висновку, що рішення сільської ради прийняте з порушенням частини другої ст. ст. 35, 67 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 59-1 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні», є незаконним, оскільки прийняте в умовах реального конфлікту інтересів одного з депутатів, яка голосувала за прийняття такого рішення та бездіяльності інших депутатів відповідної ради, які як члени постійної комісії з врегулювання конфлікту інтересів не вчинили жодних дій для врегулювання такого конфлікту, що є підставою для скасування рішень судів попередніх інстанцій та прийняття нового рішення про задоволення позову заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №237/2240/17, від 21.09.2018 в справах № 237/2574/17, № 237/2242/17, від 31.10.2018 у справі №810/2500/16.
Відповідно до інформації відділу в Апостолівському районі Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області 14.05.2019 на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок ОСОБА_1 відбулися зміни та кадастровий номер вищевказаної земельної ділянки скасований та відбувся поділ.
У випадку незастосування заходу забезпечення позову ОСОБА_1 необмежена вчинювати будь-які дії щодо вищевказаних земельних ділянок, що під час розгляду позовної заяви в суді може бути використано Відповідачем 2 для захисту та унеможливить відновлення порушених інтересів держави.
Враховуючи вищенаведене існує ймовірність відчуження земельних ділянок вищевказаних земельних ділянок.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема^ з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.
В даному випадку є необхідність забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки: кадастровий номер
Вказане зумовлюється тим,' що відчуження вищевказаних земельних ділянок на час розгляду позову прокурора може призвести до протиправного відчуження спірних земельних ділянок, що суперечить інтересам держави і суспільства.
Крім того, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення відсутні у зв`язку з тим, що такий захід забезпечення позову не матиме жодних наслідків для відповідачів, який не призводитиме до погіршення стану належного відповідачам майна чи зниження його вартості, а також не можуть бути спричинені збитки відповідачу забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.
З обґрунтувань позивача, викладених у заяві, встановлено, що у випадку незастосування заходу забезпечення позову ОСОБА_1 необмежена вчинювати будь які дії щодо вищевказаних земельних ділянок, що під час розгляду позовної заяви в суді може бути використано відповідачем для захисту та унеможливить відновлення порушених інтересів держави, існує ймовірність відчуження земельних ділянок.
Як передбачено ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно п.п.1,2 ч.1ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Згідно роз`яснень, що надані в п.4 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши додані до заяви докази, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі відчуження відповідачем майна та вважає за необхідне частково забезпечити позов шляхом заборони відповідачу ОСОБА_1 вчиняти дії, направлені на його відчуження.
Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Разом з тим ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантують принцип непорушності права власності.
Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений в своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Ураховуючи характер та обсяг позовних вимог, суд вважає за необхідне заяву позивача про забезпечення позову задовольнити частково та вважає, що це буде достатнім та співмірним заходом забезпечення позову відповідно до позовних вимог.
Застосування таких заходів забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
Крім цього, даний вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам.
Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд
постановив:
Заяву заступника керівника Нікопольської місцевої прокуратури про забезпечення позовузадовольнити частково.
Копію ухвали для виконання надіслати державному реєстратору Апостолівської міської ради Дніпропетровської області (м. Апостолове, вул.. Центральна, 65, Дніпропетровської області) для виконання, іншим учасникам справи - для відома.
Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Позивач: заступник керівника Нікопольської місцевої прокуратури Я. Якимець, вул.. Патріотів України, 174, м. Нікополь, Дніпропетровської області, 53207.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 .

Суддя: