ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3561/20 Справа № 187/2013/19 Суддя у 1-й інстанції - Іщенко І. М. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Керімової-Бандюкової Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Територіальної громади села Єлизаветівка в особі Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області

на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року про відмову у забезпеченні позову

по цивільній справі за позовом Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Товариство з обмеженою відповідальністю "Експерт Груп", Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Олійник Світлана Вікторівна, Виконавчий комітет Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, Виконавчий комітет Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2019 року Єлизаветівська сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Товариство з обмеженою відповідальністю "Експерт Груп", Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Олійник Світлана Вікторівна, Виконавчий комітет Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, Виконавчий комітет Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Разом з позовною заявою до суду було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив вжити заходи по забезпеченню позову шляхом: 1) накладення арешту: на земельну ділянку площею 1,5 га з кадастровим номером :03:003:0182, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, номер запису про право власності: 33395994; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237; на земельну ділянку площею 0,3 га з кадастровим номером :02:003:0565, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав па нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, номер запису про право власності: 33714130; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237; на земельну ділянку площею 0,5 га з кадастровим номером :03:003:0183, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно га Реєстру прав власності на нерухоме майно, номер запису про право власності: 34579757; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237; 2) заборони ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та іншим особам, які діють від їх імені та/або за їх дорученням: зводити (монтувати, будувати) тимчасові та/або капітальні будівлі, споруди, інженерні комунікації, паркани, огорожі, змінювані ландшафт поверхні, знімати верхній плодючий шар землі, вивозити землю, зрізати зелені насадження, у тому числі дерева та кущі на земельних ділянках з кадастровими номерами; передавати у користування та/або володіння іншим особам, земельні ділянки з кадастровими номерами: № :03:003:0182 площею 1,5 га, № :03:003:0183 площею 0,5 га, № :03:003:0565 площею 0,3 га; замовляти технічну документацію із землеустрою та вчиняти інші дії, спрямовані на поділ вищевказаних земельних ділянок; укладати договори купівлі-продажу (міни, дарування, тощо), договори оренди, договори іпотеки, договори застави, інші цивільно-правові та господарські договори щодо відчуження вищевказаних земельних ділянок; вносити такі земельні ділянки, як внесок (пай, частка) у статутний капітал юридичних осіб; використовувати вказані земельні ділянки для здійснення господарської та/або іншої комерційної діяльності, спрямованої на отримання прибутку; 3) заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Дніпропетровській області вчиняти реєстраційні дії стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами: № :03:003:0182 площею 1,5 га, № :03:003:0183 площею 0,5 га, № :03:003:0565 площею 0,3 га, а також відкривати поземельні книги на земельні ділянки, які є похідними та/або утвореними (сформованими) в наслідок поділу вказаних земельних ділянок.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що у разі невжиття вказаних заходів забезпечення позову може бути ускладнено чи неможливе виконання рішення суду.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 14.01.2020 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі Територіальна громада села Єлизаветівка в особі Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування вказаної ухвали та ухвалення нового судового рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не вказано відомостей, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

Проте, колегія суддів у повній мірі погодитися з такими висновками суду не може, з наступних підстав.

Як установлено судом апеляційної інстанції, звертаючи до суду із позовною заявою та заявою про забезпечення позову, позивач посилався на те, що лише у жовтні 2019 року Єлизаветівській сільській раді Петриківського району Дніпропетровської області стало відомо про існування Державного акту на право приватної власності на землю Серія Р2 № 148441 від 13.06.2001 року.

Також зазначав, згідно до умов п.1 договору купівлі-продажу земельної ділянки № ННН 047809 від 24.06.2019 року, ОСОБА_1 передає у власність, а ОСОБА_2 приймає у власність земельну ділянку площею 2,3000 га, кадастровий номер земельної ділянки № :03:003:0181, що розташована на території Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області та належить ОСОБА_1 . Право власності на земельну ділянку зареєстровано державним реєстратором Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Єрмолай Р.В. 11.06.2019 року, номер запису про право власності: 31984166, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237.

Крім того, позивач вважав, що правочин у вигляді державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку, вчинений на підставі ймовірно підробленого Державного акту на право приватної власності на землю Серія Р2 № 148441 від 13.06.2001 року, лише 11.06.2019 року. Це доводить той факт, що до 11.06.2019, згідно положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право власності на земельну ділянку з кадастровим номером № :03:003:0181 не було зареєстровано у встановленому законом порядку, як на нерухоме майно (ч.1 ст. вказаного Закону).

Згідно ч.3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Таким чином, зважаючи на те, що до 01.01.2013 року речове право на нерухоме майно на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія Р2 № 148441 від 13.06.2001 року не було зареєстровано у встановленому законом порядку, права позивача на земельну ділянку порушені відповідачем ОСОБА_1 саме з моменту державної реєстрації 11.06.2019 року права не нерухоме майно (земельну ділянку).

Також, позивач вказував, що 13.06.2001 року Єлизаветівською сільською радою Петриківського району Дніпропетровської області Державний акт на право приватної власності на землю Серія Р2 № 148441 від 13.06.2001 року юридично та фактично не оформлювався та не видавався, тому позивач вважає вказаний офіційний документ підробленим.

Предметом позовних вимог є, зокрема, витребування з чужого незаконного володіння земельних ділянок з кадастровими номерами: № :03:003:0182 площею 1,5 га, № :03:003:0183 площею 0,5 га, № :03:003:0565 площею 0,3 га.

Як убачається з матеріалів справи, земельна ділянка № :03:003:0183 площею 0,5 га належить відповідачу ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.12.2019 року № НОВ 664509, реєстровий № 1209, посвідчений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Олійник С.В. (а.с.18).

Земельна ділянка № :03:003:0565 площею 0,3 га належить відповідачу ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.10.2019 року № НОВ 182078, реєстровий № 960, посвідчений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Олійник С.В. (а.с.19).

Разом з тим, як установлено колегією суддів, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником земельної ділянки № :03:003:0182 площею 1,5 станом на 13.02.2020 року є ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.01.2020 року, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маматовою В.В.

Також, вказані вище відомості підтверджуються Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-020 від 07.02.2020 року.

Отже, станом на 13.02.2020 року власником спірної земельної ділянки № :03:003:0182 площею 1,5 га є особа, яка не є відповідачем по справі, а тому відсутні правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову щодо цієї земельної ділянки.

Таким чином, враховуючи наявність спору між сторонами, колегія суддів приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення заявленого позову.

Крім того, у відповідності до ч.ч.1,7 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер. Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасників справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував вищевикладених обставин, не перевірив наявності правових підстав у позивача заявляти вимоги про забезпечення позову.

Однак, колегія вважає, що заявник, звертаючись до суду першої інстанції не навів правових підстав заявляти вимоги про забезпечення позову саме шляхом накладення арешту на спірні земельні ділянки та заборони відповідачам та іншим особам, які діють від їх імені та/або за їх дорученням: зводити (монтувати, будувати) тимчасові та/або капітальні будівлі, споруди, інженерні комунікації, паркани, огорожі, змінювані ландшафт поверхні, знімати верхній плодючий шар землі, вивозити землю, зрізати зелені насадження, у тому числі дерева та кущі на земельних ділянках з кадастровими номерами; передавати у користування та/або володіння іншим особам, земельні ділянки; замовляти технічну документацію із землеустрою та вчиняти інші дії, спрямовані на поділ вищевказаних земельних ділянок; укладати договори купівлі-продажу (міни, дарування, тощо), договори оренди, договори іпотеки, договори застави, інші цивільно-правові та господарські договори щодо відчуження вищевказаних земельних ділянок; вносити такі земельні ділянки, як внесок (пай, частка) у статутний капітал юридичних осіб; використовувати вказані земельні ділянки для здійснення господарської та/або іншої комерційної діяльності, спрямованої на отримання прибутку; заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Дніпропетровській області вчиняти реєстраційні дії стосовно спірних земельних ділянок, а також відкривати поземельні книги на земельні ділянки, які є похідними та/або утвореними (сформованими) в наслідок поділу вказаних земельних ділянок.

Не надав додаткові документи та інші докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб.

Колегія суддів враховує, що оскільки арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби, відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби обмеженні права користування майном, а тому, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави у позивача заявляти вимоги про забезпечення позову саме шляхом накладення арешту.

Однак, колегія суддів зауважує, що у разі, якщо потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпаде або зміняться обставини, що зумовили його застосування, сторони у справі не позбавлені права звернутись до суду з питання скасування заходів забезпечення позову.

Колегією суддів враховано, що на теперішній час земельна ділянка № :03:003:0183 площею 0,5 належить відповідачу ОСОБА_4 , а земельна ділянка № :03:003:0565 площею 0,3 га належить відповідачу ОСОБА_3 .

Таким чином, судова колегія, враховуючи саме розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, що такий захід спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу дійшла висновку, що заява Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, а саме, шляхом заборони відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вчиняти дії щодо відчуження та державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельних ділянок № :03:003:0183 площею 0,5 га та № :03:003:0565 площею 0,3 га.

Відповідно до частини 2 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Територіальної громади села Єлизаветівка в особі Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року про відмову у забезпеченні позову - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області про забезпечення позову - задовольнити частково.

До набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі № 187/2013/19 за позовом Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Товариство з обмеженою відповідальністю "Експерт Груп", Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Олійник Світлана Вікторівна, Виконавчий комітет Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, Виконавчий комітет Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, про витребування майна з чужого незаконного володіння, - вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) вчиняти дії щодо відчуження та державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо:

- земельної ділянки № :03:003:0183 площею 0,5 га, розташованої на території Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, яка належить ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 );

- земельної ділянки № :03:003:0565 площею 0,3 га, розташованої на території Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, яка належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

У іншій частині заяви Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області про забезпечення позову - відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Копію постанови для виконання направити Петриківському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (вул. Кооперативна, 5, смт Петриківка, Дніпропетровська область, 51800), учасникам справи.

Постанова є обов`язковою на всій території України та може бути пред`явлена до примусового виконання протягом 3 (трьох) років в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Оскарження постанови про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко