Справа № 199/9794/19
(2/199/465/20)
РІШЕННЯ

Іменем України

19 березня 2020 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Богун О.О.

при секретареві Рудовій М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Амур-Нижньодніпровський відділ Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутого за ним, -

за неявки учасників справи,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Альфа-банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Амур-Нижньодніпровський відділ Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутого за ним, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, зареєстрованого в реєстрі за № 20929 від 29.11.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-банк» заборгованості за період з 11 січня 2014 року по 11 жовтня 2016 року в сумі 117 801,99 доларів США, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати по справі та повернути стягнену суму за виконавчим написом у розмірі 11 789,28 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 11 червня 2008 року між позивачем та ЗАТ «АЛЬФА-БАНК» в простій письмовій формі був укладений кредитний договір № 800004265, відповідно до умов якого позивач отримав споживчий кредит в розмірі 61600,00 доларів США строком до 11.06.2023 року зі сплатою 15,30 % річних для придбання квартири АДРЕСА_1 . В якості забезпечення виконання зобов`язань за цим договором зазначена квартира передана відповідачу в іпотеку. У зв`язку з виниклою заборгованістю 24.11.2020 року відповідач направив на адресу позивача вимогу про дострокове погашення кредиту, процентів, штрафних санкцій в розмірі 68824,67 доларів США встановивши строк для її виконання протягом 30 днів з дня отримання вимоги. Зазначена вимога отримана позивачем 30 листопада 2010 року.

13 липня 2017 року державним виконавчем Амур-Нижньодніпровського відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Кисельовим Б.В. відкрито ВП № 54288227 про примусове виконання виконавчого напису № 20929 від 29.11.2016, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., про який позивач дізнався в липні 2019 року. За період здійснення виконавчого провадження з позивача було примусово стягнуто 11789,28 грн.

Позивач вважає, що виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, так як він вчинений з порушенням закону, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не дотримався вимог ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», постанові Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, а також не врахував пропуск строку позовної давності. Вважає що заборгованість за укладеним кредитним договором є спірною.

Ухвалою від 06 грудня 2019 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, надав до суду відзив, у якому зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки до нотаріуса було подано повний та виключний перелік документів згідно з Законом України «Про нотаріат», крім того, зазначено, що позивач не спростував належними та допустимими доказами того, що сума заборгованості перед банком за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була інша, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

З`ясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 11.06.2008 між позивачем по справі та ЗАТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір договір № 800004265.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Чуловським Володимиром Анатолійовичем на підставі ст.ст. 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 20929, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» заборгованість за кредитним договором № 800004265 від 11.06.2008 за періодз 11 січня 2014 року по 11 жовтня 2016 року в сумі 117801,99 дол. США, яка складається з: заборгованості за кредитом 60392,08 дол. США, заборгованість за відсотками за користування кредитом 57 409,91 дол. США.

Постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області від 13.07.2017 відкрито виконавче провадження ВП № 54288227, з виконання виконавчого документа виконавчого напису № 20929 виданого 20929 привтним виконавцем Чуловським В.А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованості в розмірі 117801,99 дол. США.

Відповідност. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат», передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно дост. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Статтею 89 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

У постанові від 27.03.2019 по справі 133/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що віршуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

На час вчинення нотаріального напису між банком і боржником не виникало спору по сумі заборгованості. Заборгованість перед банком виникла в межах строків позовної давності.

Разом з тим, з огляду на надані сторонами докумети, суд вважає неможливим встановити чи були надані стягувачем нотаріусу документи, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, оскільки відповідні докази судом не витребовувалися, клопотань з даного приводу від сторін не надходило.

Виходячи із досліджених доказів витікає, що позивач не довів недодержання процедура вчинення нотаріального напису. Проте, сума заборгованості позивача перед банком була спірною, оскільки різниться з розрахунком заборгованості, наданим позивачем.

Позивачем заявлена вимога про повернення стягнутої суми, за виконавчим написом виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Чуловським Володимиром Анатолійовичем,в розмірі 11 789,28 грн. Вказана вимога підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачем надано копію довідки № РУ000002042 від 18.11.2019 на підтвердження стягнутої суми за виконавчим провадженням у розмірі 9733,75 грн.

Щодо стягнення судових витрат суд повідомляє наступне.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Представник позивача ОСОБА_2 надала суду договір про надання правничої правової допомоги від 18.03.2019 року № 3/19, ордер серія ЗП № 113168 та акт приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги № 4/19 від 18.03.2019.

Однак, в преамбулі договору про надання правничої правової допомоги від 18.03.2019 року № 3/19 не зазначено анкетні дані клієнта, наданий акт приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги № 4/19, а не до Договору про надання правничої допомоги № 3/19, копію якого долучено до матеріалів справи, а також в матеріалах справи відсутні документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, тому суд вважає у задоволенні позовних вимог в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу слід відмовити.

Враховуючи результат розгляду справи, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвалою від 03 грудня 2019 за заявою позивача в якості забезпечення позову постановлено до вирішення спору по суті зупинити стягнення виконавчого збору на підставі постанови державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу ДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про стягнення виконавчого збору № 54288227 від 22 липня 2019 року.

Зважаючи на те, що справу по суті розглянуто, суд вважає заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2019 року підлягають скасуванню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 158, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Амур-Нижньодніпровський відділ Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутого за ним - задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрованим в реєстрі за № 20929 від 29 листопада 2016 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-банк» заборгованості за період з 11 січня 2014 року по 11 жовтня 2016 року в сумі 117 801,99 доларів США.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, буд. 10, м. Київ, 03150, ) на користь ОСОБА_1 (місцепроживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) стягнуту суму, за виконавчим написом виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрованим в реєстрі за № 20929 від 29 листопада 2016 року в сумі 9733 (дев`ять тисяч сімсот тридцять три) грн. 75 (сімдесят п`ять) коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, буд. 10, м. Київ, 03150, ) на користь ОСОБА_1 (місцепроживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2019 року (справа № 199/9794/19, провадження № 2/199/3886/19) в порядку забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Амур-Нижньодніпровський відділ Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутого за ним, про зупинення стягнення виконавчого збору на підставі постанови державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу ДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про стягнення виконавчого збору № 54288227 від 22 липня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 24 березня 2020 року.

Суддя О.О. Богун

19.03.2020