справа № 489/851/20
провадження №2-н/489/142/20
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

07 квітня 2020 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленко І.В., який є головуючим у справі, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Миколаїв» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг з управління багатоквартирним будинком

встановив:

Представник заявника звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг з управління багатоквартирним будинкомв розмірі 3662,72 грн. та судового збору.

На виконання вимог частини п`ятої статті 165 ЦПК України, суд звернувся із запитом до Відділу обліку і моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Миколаївській області та Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичних осіб боржників.

При цьому з Відділу обліку і моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Миколаївській області надійшла відповідь, що ОСОБА_1 не значиться, а з Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про реєстрацію місця проживання надійшла відповідь, що наданих даних недостатньо для встановлення місця реєстрації особи.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2012 року, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер.

Відповідно до частини другої статті 163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

При цьому слід зазначити, що при подачі до суду заяви про видачу судового наказу про стягнення боргу, ніяких відомостей, окрім прізвища, імені, по батькові та адреси проживання боржника не зазначено.

Відповідно до частини дев`ятої статті 165 ЦПК України у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним відмовити у видачісудового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Керуючись статтею 165 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Миколаїв» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами першим, другим, восьмим, дев`ятим частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частин другої, третьої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено 07.04.2020.

Суддя І.В.Коваленко