Справа №521/4588/19
Провадження №2/521/2242/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Плавич І.В.,

секретар судового засідання Дукіна Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП,

УСТАНОВИВ:

У провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП.

Дана справа уже була розглянута судом.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму відшкодування матеріальної шкоди у загальному розмірі 51 590,00 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму оплаченого судового збору в розмірі 762,40 гривень.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року заяву представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 13 серпня 2019 року у цивільній справі №521/4588/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП скасовано. Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

При новому розгляді справи в обґрунтування власної позиції, сторона позивача посилалась на ті обставини, що 17 березня 2018 року відбулась ДТП за участю автомобілю марки «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , а також автомобілю марки «TOYOTA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Вказана ДТП, як зазначає позивач, призвела зокрема до заподіяння механічних пошкоджень автомобілю ОСОБА_1 з вини ОСОБА_2 .

Позивач вказує, що ПАТ СК «Українська страхова група» виплатило їй суму страхового відшкодування у розмірі 99 500,00 гривень.

Однак, як зазначає сторона позивача, після ДТП фактична вартість відновлювального ремонту склала 148 790,00 гривень.

З урахуванням викладеного, позивач вважає, що відшкодовувати заподіяну шкоду повинна ОСОБА_2 , у зв`язку з чим сторона просила суд стягнути з відповідача на її користь суму заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 51 590,00 гривень, що складається із 49 290,00 гривень різниці між фактично витраченою сумою за відновлювальний ремонт автомобілю та страховим відшкодуванням; 2 300 гривень вартості висновку товарознавчого дослідження; та судові витрати, пов`язані із поданням даного позову.

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву до суду не надала, але у заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача заперечував проти заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, посилаючись на те, що у матеріалах справи знаходиться ранок-фактура, відповідно до якої позивачем фактично сплачено 123 266,00 гривень за відновлення автомобілю, а не 148 790,00 гривень, як зазначає сторона позивача. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження отримання ним страхового відшкодування саме у розмірі 99 500,00 гривень від ПАТ СК «Українська страхова група», а також ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження належності їй автомобілю марки «TOYOTA», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Позивач ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не з`явилася, але від представника особи надійшла заява, в якій сторона позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити, із клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 у відкрите судове засідання не з`явилась, але від представника особи надійшла заява, у якій сторона заперечувала проти позовних вимог, просила суд відмовити у задоволенні позову із клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, взявши до уваги обставини спору та пояснення сторін, дослідивши представлені письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами, належну правову оцінку, суд дійшов наступного висновку.

Під час розгляду цивільної справи і на підставі присутніх в ній доказів, судом було встановлено, що 17 березня 2018 року відбулась ДТП за участю автомобілю марки «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , а також автомобілю марки «TOYOTA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Згідно із постановою Малиновського районного суду міста Одеси у справі про адміністративне правопорушення №521/5015/18 від 17 квітня 2018 року, суд встановив наявність в діях ОСОБА_2 порушення п. 8.7 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України під №1306 від 10 жовтня 2001 року. Дане судове рішення набрало законної сили у встановленому законом порядку.

У зв`язку з вищевказаним суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та обґрунтованість визнання ОСОБА_2 винною у вчинені відповідного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 82 ч. 1, 3, 4 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Спираючись на вказані норми закону суд доходить висновку, що згадана ДТП відбулась за наявності вини ОСОБА_2 , суд вбачає даний факт встановленим та таким, що не підлягає подальшому доказуванню.

ДТП за участю вказаних автотранспортних засобів під керуванням наведених осіб призвела, зокрема, до заподіяння механічних пошкоджень автомобіля марки «TOYOTA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 .

Належність указаного автомобілю позивачу підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

У матеріалах справи присутній висновок №630/1/8 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, спричиненої ОСОБА_3 , власникові автомобілю марки «TOYOTA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2014 року випуску, від 07 травня 2018 року, складений судовим експертом Кеосаком А.П. (свідоцтво МЮУ №1360 від 13 липня 2012 року), відповідно до якого вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля марки «TOYOTA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2014 року випуску, складає 154 796,16 гривень.

Згідно із квитанцією СПД ОСОБА_4 до прибуткового касового ордеру №172 від 07 травня 2018 року ОСОБА_3 сплатила 2 300,00 гривень за проведення дослідження з визначення вартості майнової шкоди, спричиненої внаслідок вищевказаної ДТП.

Заперечуючи проти складеного висновку експерта у даній справі, представник відповідача указував про те, що експерт не був повідомлений про кримінальну відповідальність, зокрема, за завідомо неправдивий висновок.

У даному випадку суд зазначає, що відповідно до ст. 225 ч. 5 ЦПК України експертам, які працюють у державних експертних установах, роз`яснення прав і обов`язків експерта та приведення його до присяги здійснюються керівником експертної установи під час призначення особи на посаду та присвоєння кваліфікації судового експерта. Підписаний текст присяги та розписка про ознайомлення з правами і обов`язками експерта та про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, за завідомо неправдивий висновок приєднуються до особової справи. Засвідчені печаткою експертної установи копії цих документів подаються на вимогу суду.

Перш за все, слід зазначити, що висновок експерта носить рекомендаційний для суду характер і оцінюється судом у сукупності з іншими доказами. У даному разі, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходив не із зазначеної у висновку експерта суми матеріального збитку, а із фактично понесених збитків позивачем після ДТП за участю сторін у справі, що підтверджуються рахунок-фактурою, наданою стороною позивача.

Як убачається із рахунку-фактури від 06 червня 2018 року, складеної МПП «ЮКОМ», ремонт автомобілю марки «TOYOTA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2014 року випуску, склав 148 790,00 гривень.

У даному випадку, суд звертає увагу, що заявлена сума фактично понесених матеріальних збитків у результаті ДТП нижча за суму відновлювального ремонту, указану у висновку експерта.

При подачі заяви про перегляд заочного рішення у даній справі, сторона відповідача, заперечуючи проти заявлених позовних вимог, надала до суду засвідчену представником відповідача копію рахунок-фактури від 06 червня 2018 року, відповідно до якої, як зазначає представник відповідача, ремонт автомобілю марки «TOYOTA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2014 року випуску, склав 123 266,00 гривень.

Утім, оглянувши даний доказ, суд не може погодитись із обґрунтованістю даного доказу, адже недостатньо підстав вважати, що саме цю суму сплатив позивач за відновлення свого автомобілю.

Як зазначає ст. 1166 ч. 1, 3 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1187 ч. 1, 2 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, механізмів та обладнання. При цьому, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як встановлює ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Згідно із ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 509 ч. 1, 2 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із ст. 11 ч. 1, ч. 2 п. 3 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Як вбачається із матеріалів справи, автомобіль марки «VOLKSWAGEN GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був забезпеченим транспортним засобом із лімітом відповідальності страховика ПАТ СК «Українська страхова група».

Відповідно до відомостей із виписки з карти ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_1 , ПАТ СК «Українська страхова група» сплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 99 500,00 гривень.

У силу ст. 979, 980 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Як роз`яснюють ст. 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди (ст. 28). У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29).

Суд звернув увагу, що в позасудовому порядку позивач ОСОБА_1 отримала від ПАТ СК «Українська страхова група» страхове відшкодування за майнову шкоду в розмірі 99 500,00 гривень.

Згідно із ст. 1194 ч. 1 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Крім того, як вбачається у постанові Верховного суду України від 26 жовтня 2016 року по справі №6-954цс16, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди, особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. Право потерпілої особи на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинено або обмежено договором, стороною якого потерпілий не був, хоча цей договір і був укладений на користь третіх осіб. Таким чином, потерпіла сторона на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Таким чином, сума збитків, що дорівнюють різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням та з урахуванням вартості виготовлення висновку експерта складає 51 590,00 гривень.

Відповідно до ст. 141 ч. 1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у розмірі 762,40 гривень.

Керуючись ст. 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, п. 8, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму відшкодування матеріальної шкоди у загальному розмірі 51 590,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму оплаченого судового збору в розмірі 762,40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду або через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_5 , інші відомості відсутні.

Відповідач: ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, інші відомості відсутні.

Суддя: І.В. Плавич