У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2020 Справа №607/5981/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Хамелко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 пред`явив до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 64660 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного Банку України на день здійснення платежу становить 1795608,20 гривень.

Одночасно із поданням позову, позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на належні відповідачу об`єкти нерухомого майна, зокрема: нежитлову будівлю (критий тік), загальною площею 1180,60 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 та житлову квартиру, загальною площею 65 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_2 . В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що відповідач ОСОБА_2 впродовж тривалого часу ухиляється від повернення боргу, а тому, зважаючи на розмір заборгованості, який становить 64660 доларів США, що еквівалентно 1795608,20 гривень, вважає, що відповідач, з метою уникнення повернення боргу, може відчужити вказані об`єкти нерухомості на користь третіх осіб. За даних обставин ОСОБА_1 вважає, що невжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на нежитлову будівлю (критий тік) та квартиру унеможливить виконання рішення суду у разі його задоволення. З цих підстав просив заяву задовольнити.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд приймає до уваги наступні обставини:

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно із вимогами ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Вимогами п. 3-4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Як убачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №202721135, сформованої 03 березня 2020 року, за ОСОБА_3 зареєстровані на праві власності: нежитлова будівля (критий тік), загальною площею 1180,6 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250) та квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 65,0 кв.м., житловою площею 34,2 кв.м., (реєстраційний номер майна 18972969).

Відповідно до роз`яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб`єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб`єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Диспозиція ст. 149 153 ЦПК України, яка дозволяє суду забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, носить оціночний характер судом ризиків заподіяння шкоди інтересам позивача.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів…Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Враховуючи предмет даного позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, оцінюючи наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог,беручи до уваги,що накладення арешту на майно відповідача є заходом, який призводить до суворих обмежень для власника майна у користуванні його майном та вказані дії можуть призвести до порушень конституційних прав відповідача по справі на володіння та користування належним йому майном, виходячи із засад розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, суд вважає,що заяву про вжиття заходів забезпечення позову слід задовольнити частково шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, зокрема: нежитлової будівлі (критий тік), загальною площею 1180,6 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250) та квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 65,0 кв.м., житловою площею 34,2 кв.м., (реєстраційний номер майна 18972969).

При цьому, суд враховує те, що саме такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти будь які дії щодо відчуження нежитлової будівлі (критого току) та квартири АДРЕСА_3 є достатнім і співмірним із заявленими позивачем вимогами та не буде порушувати прав відповідача.

На підставі наведеного та керуючись статтями 149-154,259,260, 353,354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання с. Дарахів, Теребовлянського району, Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) вчиняти будь-які дії щодо відчуження нежитлової будівлі (критий тік), загальною площею 1180,6 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250) та квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 65,0 кв.м., житловою площею 34,2 кв.м., (реєстраційний номер майна 18972969), які належать на праві приватної власності ОСОБА_3 .

В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову несуть відповідальність, встановлену законом.

Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати в: Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Теребовлянський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Відділ реєстрації Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області , Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Тернопільської міської ради, позивачу ОСОБА_1 , відповідачу ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її повного складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на дану ухвалу подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення та підписання ухвали суду 09 квітня 2020 року.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка