Справа № 364/1455/19
Провадження № 2/364/74/20
17.06.2020 р. Володарський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Макаренко Л. А.,
при секретарі судового засідання Кулинич Г. І.
учасники справи - не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у приміщенні Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу
за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»)
до ОСОБА_1 ,
про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -
До Володарського районного суду Київської області 11.12.2019 р. надійшов зазначений позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якому Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 09.09.2013 р. № б/н у розмірі 8 920,33 грн.
На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у позовній заяві зазначив, що 09.09.2013 р. було укладено кредитний договір з ОСОБА_2 шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок, який підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір. Позивач виконав свої зобов`язання за зазначеним договором в повному обсязі, надавши ОСОБА_2 можливість розпоряджатися кредитними коштами на передбачених договором умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач отримав відповідь Володарської районної державної нотаріальної контори щодо його спадкоємців, які прийняли спадщину, 02.09.2017 р. спадкоємцю ОСОБА_1 (Відповідач) було направлено лист-претензію з вимогою Позивача як кредитора спадкодавця, яка не була виконана. Тому Позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення заборгованості за зазначеним кредитним договором, яка за станом на день звернення до суду становить 8 920,33 грн. та складається із заборгованості за простроченим «тілом» кредита.
Після виконання вимог частин шостої, сьомої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалою суду від 20.12.2020 р. відкрито провадження у справі за зазначеним позовом, визначено здійснення розгляду справи в порядку загального позовного провадження, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву, витребувано у нотаріуса копію спадкової справи померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та призначено підготовче судове засідання на 29.01.2020 р. (а.с. 75-77), відкладене на 25.02.2020 р через неявку сторін та відсутністю поштового підтвердження вручення Відповідачеві судової повістки разом з процесуальними документами у справі, надалі на 12.03.2020 р.
Ухвалою суду від 12.03.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 15.04.2020 р. (а.с. 115-116), відкладений на 02.06.2020 р. через першу неявку Відповідача та на 17.06.2020 р. через відсутність поштового підтвердження вручення їй судової повістки.
У судове засідання 17.06.2020 р. представник Позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями (а.с. 101, 102, 107, 108, 121, 122); до позовної заяви додано клопотання про розгляд справи за відсутністю Позивача, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с. 69).
Відповідач у судове засідання 17.06.2020 р. повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена, що підтверджено поштовими повідомленнями (а.с. 123, 137); клопотань та/або заяв про відкладення розгляду справи суду не подавала, так само які і відзиву із запереченнями проти позову.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою Позивача, викладеною письмово в згаданому вище клопотанні про розгляд справи без участі Позивача (а.с. 69), вбачає можливим розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
Суд, розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України, вирішуючи справу, виходить з такого.
З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено, що 09.09.2013 р. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Позивач) та, підписавши відповідну анкету-заяву, отримав кредитну карту із встановленим кредитним, що підтверджено доданою до позовної заяви копією цієї анкети-заяви (а.с. 16).
Надалі ОСОБА_2 користувався кредитними коштами Позивача з карткового рахунку, періодично поповнюючи його, що підтверджено доданими до позовної заяви Розрахунками заборгованості (а.с. 12, 13-15).
Отже, Позивач на виконання умов укладеного з ОСОБА_2 договору зобов`язання свої виконав, надавши йому можливість користуватися кредитними коштами, проте останнім не виконано у повному обсязі взятих на себе зобов`язань щодо повернення таких коштів. Тому за станом на 19.03.2017 р. у нього перед Позивачем склалася заборгованість у розмірі 8 920,33 грн., що складається із заборгованості за «тілом» кредиту (а.с. 10, 15).
Проте позичальник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 21.03.2017 р. Виконавчим комітетом Рубченківської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 3 (а.с. 20).
Позивачем 22.07.2017 р. зроблено запит до Володарської районної державної нотаріальної контори Київської області, копія якого додана до позовної заяви (а.с. 23), у відповідь на який нотаріусом листом від 03.08.2017 р. (одержано Позивачем 10.08.2017 р.) повідомлено, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 заведено спадкову справу, із заявою про прийняття спадщини після нього до нотаріуса звернулася дружина спадкодавця ОСОБА_1 (Відповідач); свідоцтва про право на спадщину за законом не видавалося (а.с. 24).
Наведені обставини підтверджуються також витребуваною ухвалою суду від 20.12.2020 р. копією спадкової справи померлого ОСОБА_2 № 61/2017 (а.с. 82, 84-100), що містять згадані вище лист з претензією кредитора спадкодавця (а.с. 92-93), відповідь нотаріуса (а.с. 99), заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини (а.с. 85), заяв від будь-яких інших спадкоємців щодо прийняття спадщини після ОСОБА_2 матеріали спадкової справи не містять.
Також до позовної заяви додано лист-претензію Позивача до ОСОБА_1 (Відповідач) щодо погашення зазначеної вище кредитної заборгованості ОСОБА_2 , датована 14.08.2017 р. (а.с. 25) з підтвердженням його направлення Відповідачеві 02.09.2017 р. (а.с. 26).
Таким чином, Позивачем було пред`явлено вимоги до Відповідача як до спадкоємця померлого позичальника ОСОБА_2 протягом одного місяця з дня отримання Позивачем відповіді державного нотаріуса з відомостями про спадкоємця, якою прийнято спадщину.
Доказів, що спростовують наведені обставини, суду не надано.
Ухвалою суду від 20.12.2019 р. про відкриття провадження в справі сторонам роз`яснено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім встановлених законом випадків; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша, третя, четверта статті 12 ЦПК України) (а.с. 77).
Відповідно до частини першої статті 509, частини першої статті 525 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За визначеннями частини першої статті 626, частини першої статті 634 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; при цьому договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно з вимогами статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід як прав, так і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Частинами другою, третьою статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги; якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
За правовими позиціями Верховного Суду при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника (постанова Верховного Суду від 22.01.2020 р. у справі № 306/2000/16-ц). При цьому наведена вище стаття 1281 ЦК України не конкретизує способів пред`явлення вимоги кредитором до спадкоємців боржника (постанова Верховного Суду від 04.03.2020 р. у справі № 398/2775/17).
Зважаючи на усе наведене вище, суд вважає доведеним наявність у спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , перед Позивачем заборгованості за укладеним 09.09.2013 р. кредитним договором («тілом» кредиту) у розмірі 8 920,33 грн., а також факт прийняття Відповідачем ОСОБА_1 спадщини після ОСОБА_2 та пред`явлення до неї Позивачем вимоги у строк, встановлений частиною статті 1281 ЦК України, яка не була виконана, а відтак суд дійшов до висновку, що позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця підлягає задоволенню.
Крім того, з Відповідача стягуються судові витрати за сплачений Позивачем судовий збір на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).
Відповідно до статей 1216, 1281, 1282 ЦК України, керуючись статтями 2-4, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 288, 289, 351-355, пунктом 3 розділу XII, підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII ЦПК України, суд -
Позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - задовольнити повністю.
Копії цього заочного рішення суду направити сторонам.
Заочне рішення суду може бути переглянуте Володарським районним судом Київської області за письмовою заявою Відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення. Заява про перегляд заочного рішення подається в письмовій формі та повинна відповідати вимогам статті 285 ЦПК України.
Заочне рішення суду може бути оскаржено Позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, статтею 354 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки, строки звернення до суду, включаючи строки апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо протягом цього строку не було подано заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Л. А. Макаренко