22-ц/804/1405/20
242/3249/17

Головуючий у 1-й інстанції Владимирська І.М.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2020 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Попової С.А.,

суддів Гаврилової Г.Л., Кочегарової Л.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 29 січня 2020 року, ухваленого у складі судді Владимирської І.М., повний текст рішення складено 29 січня 2020 року,

по цивільній справі

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Служба єдиного замовника м. Селидове»

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів, уточнивши редакцію позовних вимог (т. 1 а.с. 87), в обґрунтування заначив наступне.

19.10.2015 року позивач перебував в гостях в помешканні своїх знайомих ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , де о 21-40год. він разом з ОСОБА_5 вийшли на балкон вказаної квартири та через декілька хвилин балконні плити разом з консольною конструкцією обвалилися. Внаслідок чого він, впавши на землю, травмувався.

Падінням йому спричинено тілесні ушкодження: одна закрита травма грудної клітини з переламами 5, 6, 7, 8, 9 ребер, лівобічний пневмоторакс, пневмомедіастінум, підшкірна емфізема, що ускладнилися плеврітом зліва, які виникли від дії тупих предметів та за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями позивач, що визнаний потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, знаходився на лікуванні у жовтні та листопаді 2015 року, тому йому не було виплачено грошові кошти у розмірі 4 188,68грн, які вважає спричиненими матеріальними збитками.

Відповідач ОСОБА_2 , як директор КП «СЄЗ м. Селидове» засуджений вироком суду за ч. 2 ст. 367 КК України (службова недбалість, що спричинила тяжкі наслідки) за те, що впродовж 2013-2015 року ніяких дій з організації ремонту балконів в будинку АДРЕСА_2 не приймав і, таким чином, неналежно виконував свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.

В кінцевій редакції позовних вимог (т. 1 а.с. 172-173) просив стягнути з винної особи - ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я, у розмірі 4188,68грн та моральну шкоду у розмірі 60000грн.

У відзиві на позовну заяву (т. 1 а.с. 67-68) відповідач вказує, що позивачем не враховано наявність на балконі будівельних матеріалів, вірогідно на балконі проводились ремонтні роботи, а хазяї квартири Єрьоменки не надавали пояснення за цими обставинами; власники квартири АДРЕСА_2 не укладали договір із КП «СЄЗ м. Селидове» про надання житлово-комунальних послуг; вважає бездіяльність власників квартири АДРЕСА_3 у непідтриманні належного стану свого балкону пов`язаною із наслідками падіння балкону; вироком суду встановлено його вину у злочині, вчиненому з необережності; звертає увагу на те, що 19.10.2015р. від госпіталізації позивач відмовився, а лише 20.10.2015р. біля 17 год. звернувся за медичною допомогою.

Позивачем подано відповідь на відзив відповідача (т. 1 а.с. 105-106), що кореспондується із доводами позову.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 29 січня 2020 року у задоволеннні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , КП «Служба єдиного замовника м. Селидове» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 1172 ЦК України та виходив з того, що позивачем не заявлено позовних вимог до роботодавця винуватої особи ОСОБА_2 - КП «СЄЗ м. Селидове», яке і має нести відповідальність за дії (у даному випадку у формі бездіяльності) свого працівника ОСОБА_2 , що допустив порушення своїх безпосередніх службових обов`язків і був за це притягнутий до кримінальної відповідальності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга вмотивована наступними доводами:

суд не зважив на встановлення вироком суду вини директора КП «СЄЗ м. Селидове» ОСОБА_2 , через бездіяльність якого і сталося обвалення балкону у зв`язку з неналежним технічним станом і несвоєчасним проведенням робіт по підсиленню елементів конструкції, який і має нести відповідальність з майнового відшкодування і компенсації моральної шкоди перед позивачем;

КП «СЕЗ» м. Селидове, хоча і є зареєстрованим в ЄДРПОУ, але воно фактично не функціонує, ніяких органів адміністративного та господарчого управління не має, існує формально тільки на папері, колишня будівля адміністративної споруди стоїть з розбитими шибками;

суд фактично звільнив ОСОБА_2 від відшкодування наслідків своїх протиправних дій (бездіяльності) та безпідставно, несправедливо і поверхнево переклав обов`язок відновлення порушеного права позивача на відшкодування спричиненої злочином шкоди на ефемерну юридичну особу;

оскаржуваним рішенням суд не захистив ефективними способами порушене право позивача.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Процедура розгляду справи апеляційним судом

Враховуючи положення ч. 13 ст. 7, ч. 4 ст. 274, ч. 1 ст. 368 ЦПК України, розгляд даної справи в силу ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено наступні обставини, що підтверджені письмовими матеріалами.

19.10.2015 року ОСОБА_1 перебував в гостях за адресою: АДРЕСА_1 , де о 21 годині 40 хвилин він разом з ОСОБА_5 вийшли на балкон вказаної квартири та через кілька хвилин балконні плити разом з консольною конструкцією обвалилися, внаслідок чого вони впали на землю.

Внаслідок падіння позивач був травмований. За висновком СМЕ від 30.03.2016р. в нього були виявлені тілесні ушкодження одна закрита травма грудної клітини з переламами 5, 6, 7, 8, 9 ребер, лівобічний пневмоторакс, пневмомедіастінум, підшкірна емфізема, що ускладнилися плеврітом зліва, які виникли від дії тупих предметів та за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

З приводу отриманих тілесних ушкоджень позивач ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 21.10.2015р. по 13.11.2015р. у торакальному відділенні КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 16» (т. 1 а.с. 5).

Причиною обвалу балкону стало неналежне виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них (а саме порушення: посадової інструкції, статуту КП «СЕЗ м. Селидове», Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, Закону України «Про житлово-комунальні послуги») директором КП «СЕЗ м. Селидове», на балансі якого знаходився булинок № 4, - ОСОБА_2 , яким не прийнято будь-яких дій, направлених на організацію ремонту балконів у будинку АДРЕСА_2 , що призвело до тяжких наслідків із травмуванням позивача.

Вироком апеляційного суду Донецької області від 31.08.2017р. ОСОБА_2 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 367 КК України і призначено покарання (т. 1 а.с. 7-11, а.с. 214-217).

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 50 від 25.02.2016р., старшина ОСОБА_1 проходить службу в Красноармійсько-Селідовському об`єднаному міському військовому комісаріаті. За період відсутності на службі у жовтні та листопаді не отримав суму 4188,68грн (т. 1 а.с. 100), яку у якості майнової шкоди просив стягнути позивач в межах заявленого у даній справі позову.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстровано КП «Служба єдиного замовника м. Селидове», вид діяльності комплексне обслуговування об`єктів, надання інших допоміжних комерційних послуг, відомості про припинення юридичної особи відсутні (т. 1 а.с. 237, 238).

2. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (ч. 1 ст. 1172 ЦК України).

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992р., зазначено, що при розгляді справ про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

За змістом п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29.12.1992р., за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов`язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. За вимогами інших осіб, що грунтуються на неналежному виконанні працівником своїх трудових обов`язків (відшкодування шкоди їх майну, здоров`ю, виплаченої пенсії, допомоги по соціальному страхуванню та ін.), відповідає підприємство, перед яким винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку регресу за нормами трудового законодавства. А за п. 20 цієї постанови № 14: право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд вважав доведеними обставини і колегія суддів з цим погоджується, беручи до уваги зібрані по справі докази, в тому числі і вирок суду, що має згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України преюдиційне значення в частині встановленої бездіяльності службової особи КП «Служба єдиного замовника м. Селидове» - Холодного О.В., а саме, встановлено причину руйнування і обвалення балкону з позивачем ОСОБА_1 і заподіяння шкоди його здоров`ю через неналежний технічний стан і несвоєчасне проведення відповідних робіт по підсиленню елементів конструкції балкону з вини директора цього підприємства ОСОБА_2 , що входило до його службових обов`язків.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи за позовними вимогами ОСОБА_1 , відповідні їм правовідносини, поясненням сторін та наданим доказам дав належну оцінку. Суд правильно застосував матеріальний закон (ст. 1172 ЦК України), вимоги ст.ст. ст.ст. 89, 263-264 ЦПК України, і встановивши факт завдання позивачеві шкоди діями директора юридичної особи КП «Служба єдиного замовника м. Селидове» Холодного О.В. з недотримання своїх прямих службових обов`язків, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача ОСОБА_2 цивільно-матеріальної відповідальності зі спричинення шкоди обвалом балкону, за якого має нести таку відповідальність в порядку ст. 1172 ЦК України підприємство.

Сам позивач у змісті апеляційної скарги акцентує увагу на положеннях п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про житлово комунальні послуги» і на статутній меті діяльності КП «Служба єдиного замовника м. Селидове» такій, як: забезпечення балансоутримувачем будинку умов для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів житлового фонду відповідно до встановлених стандартів нормативів, норм та правил; забезпечення належних експлуатації та утримання майна що перебуває на його балансі тощо - чого не дотримався відповідач, як керівна посадова особа цього комунального підприємства.

Доводи апеляційної скарги про те, що підприємство КП «Служба єдиного замовника м. Селидове» хоч і зареєстровано, але фактично не виконує основну функцію по комплексному обслуговуванню об`єктів (т. 1 а.с. 207), ніяких органів адміністративного та господарського управління не має, існує формально - не є такими, що спростовують висновки суду, оскільки згідно ЄДРПОУ підприємство з реєстру не виключено та в процесі припинення не перебуває.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів оцінюються критично, адже останні зводяться виключно до того, що, на думку позивача, саме відповідач, як винна особа, повинен нести відповідальність, проте такі твердження не узгоджуються з вимогами закону (ст. 1172 ЦК), який у даному випадку покладає відповідальність саме на роботодавця і надає останньому право регресної вимоги до працівника, з вини якого завдану шкоду.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги з приводу звільнення винуватої особи від відповідальності не є слушними, з огляду на відкриту для позивача процесуальну можливість звернення до суду із позовом з відповідними вимогами до роботодавця ОСОБА_2 - КП «Служба єдиного замовника м. Селидове», з яким він перебував у трудових відносинах на момент заподіяння позивачеві шкоди здоров`ю і моральної шкоди.

Відтак, право позивача на відшкодування шкоди не є втраченим, як помилково визначає позивач у змісті апеляційної скарги.

Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків судів першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду щодо їх оцінки.

За таких обставин, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, як ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 29 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених у ч. 2 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 10 квітня 2020 року.

Судді: С.А.Попова

Г.Л.Гаврилова

Л.М.Кочегарова