Номер провадження: 22-ц/813/3396/20
Номер справи місцевого суду: 521/9299/19
Головуючий у першій інстанції Коблова О.Д.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Ющак А.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відсутності учасників справиапеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилсервіс ЛТД», про скасування та визнання недійсним рішення виконавчого комітету Одеської міської ради щодо приватизації гуртожитку та видачі свідоцтва про право власності на будівлю гуртожитку,

встановив:

04 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради (далі ВК ОМР), третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю(далі ТОВ) «Жилсервіс ЛТД», про скасування та визнання недійсним рішення виконавчого комітету Одеської міської ради щодо приватизації гуртожитку та видачі свідоцтва про право власності за ТОВ «Жилсервіс ЛТД» на будівлю гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що з 1998 року і по теперішній час він на правових підставах проживає у гуртожитку за вказаною адресою, в кімнаті АДРЕСА_2 , здійснює оплату за користування цією кімнатою на підставі договору оплати, виданого Дочірньому підприємству житлово-експлуатаційної дільниці спеціалізованого орендного підприємства (далі - ДП ЖЕД СОП) «Чорноморсантехмонтаж». Позивач зазначив, що після припинення діяльності підприємства 25.05.2006 року, гуртожиток було приватизовано ТОВ «Жилсервіс ЛТД», з яким у нього було укладено договір оренди житлового приміщення, що переукладався кожного року.

01.02.2018 року позивач звернувся до ТОВ «Жилсервіс ЛТД» із заявою про укладання договору оренди житлового приміщення - одного койко-місця в кімнаті АДРЕСА_3 .

Однак, 20.02.2018 року на адресу позивача було направлено припис, в якому вказано, що ТОВ «Жилсервіс ЛТД» доводить йому до відому, що позивач систематично порушує умови договору оренди житлового приміщення, порушує правила громадського порядку та сумісного проживання в гуртожитку, у зв`язку з чим, та у відповідності до вимог договору оренди житлового приміщення ТОВ «Жилсервіс ЛТД» відмовив позивачу у подальшому укладенню договору оренди з 01.02.2018р. Також у приписі зазначено, що ОСОБА_1 повинен звільнити займане приміщення до 20.03.2018р., з чим позивач не погодився, оскільки підстави, на яких йому було відмовлено, є неправдивими та надуманими.

Крім того, позивач зазначив, що приватизація ТОВ «Жилсервіс ЛТД» об`єкта нерухомого майна, а саме гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 була проведена всупереч вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим він звернувся до суду та просив суд скасувати Рішення ВК ОМР щодо приватизації ТОВ «Жилсервіс ЛТД» гуртожитку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Валентини Терешкової 13, від 03.01.2006 р., та скасувати видачу свідоцтва про право власності на будівлю гуртожитку від 25.05.2006р. на ім`я ТОВ «Жилсервіс ЛТД».

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2019 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ВК ОМР, третя особа ТОВ «Жилсервіс ЛТД», про скасування та визнання недійсним рішення виконавчого комітету ОМР та видачу свідоцтва про право власності на будівлю гуртожитку від 25.05.2006р. на ім`я ТОВ «Жилсервіс ЛТД» було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2019 року, та постановлення нового - прозадоволення його позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вирішуючи питання про слухання справи у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи, колегія суддів виходить із того, що учасники справи належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, призначене на 10.06.2020 року, на 15 год. 00 хв. (а.с. 121-126), як то передбачено ч.5 ст. 130 ЦПК України.

При цьому, позивач і заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 був повідомлений по час і місце судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що передбачено ч. 11 ст. 128 ЦПК України, оскільки в м. Одесі і Одеській області не зареєстрований, а також за вказаним ним в позові та апеляційній скарзі місцем проживання: АДРЕСА_4 відсутній (а.с.121, 122-124, 128-130).

Крім того, колегія суддів враховує, що у відповідності до п. 5 Розпорядження голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року (а.с.131) апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч.ч.1,2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Оскільки жоден із учасників даної цивільної справи не надав суду заяви про бажання прийняти участь у справі особисто, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів вирішила слухати справу за відсутності її учасників, на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене та у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення, яким є постанова суду, є 15.06.2020 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що з листа департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 16.07.2019 року за вих. № 3169-11.1-29 вбачається, що в департаменті знаходиться рішення виконавчого комітету Малиновської районної ради народних депутатів від 20.05.1994 року № 439 «О правовой регистрации в ОМБТИ общежитий, принадлежащих специализированному арендному предприятию «Черноморпромсантехмонтаж» (а.с.41).

Із вищезазначеного рішення вбачається, що за зверненням ДП ЖЕД СОП «Черноморпромсантехмонтаж» та у зв`язку з акціонеруванням треста «Черноморпромсантех-монтаж», було дозволено зареєструвати право власності в ОМБТІ за СОП «Черноморпромсантехмонтаж» на гуртожитки, що розташовані за адресами: АДРЕСА_5 .

Також вбачається, що гуртожиток, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 знаходилось в експлуатації (на праві оперативного управління) ЖЕП СОП «Черноморпромсантехмонтаж».

Свідоцтвом про право власності, виданого Малиновською районною адміністрацією від 25.01.1999 року № 000042, встановлено, що Дочірньому підприємству ЗАТ «Чорноморсантехмонтаж», «Житлово-експлуатаційна дільниця» на праві колективної власності належали жилі приміщення, які розташовані у АДРЕСА_1 .

Крім цього, до Статутного капіталу ДП «ЖЕД» ЗАТ «Чорноморсантехмонтаж» увійшла житлова будівля гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

03.01.2006 року державним реєстратором ВК ОМР проведено державну реєстрацію юридичної особи - ТОВ «Жилсервіс ЛТД».

В подальшому, а саме 01.02.2006 року ДП ЖЕД ЗАТ «Чорноморсантехмонтаж» здійснило передачу ТОВ «Жилсервіс ЛТД» будівлю, яка розташована: м. Одеса, вул. Терешкової, 13, про що складений відповідний акт прийому-передачі у статутний капітал (фонд) ТОВ «Жилсервіс ЛТД».

Як вбачається зі статуту ТОВ «Жилсервіс ЛТД» одним із учасників останнього є ДП «ЖЕД» ЗАТ «Чорноморсантехмонтаж», яким до статутного капіталу вказаного Товариства внесено житлову будівлю гуртожитку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

АДРЕСА_1 аким чином, на підставі зазначеного вище статуту ТОВ «Жилсервіс ЛТД», протоколу зборів учасників ТОВ «Жилсервіс ЛТД» від 21.12.2005 року № 1, акту прийому-передачі від 01.02.2006 року, замість свідоцтва про право власності, виданого Малиновською районною адміністрацією від 25.01.1999 року, № 000042, зареєстрованого ОМБТІ та РОН від 05.02.1999 року під № 18м/с стор.99 р.3067, ВК ОМР видано свідоцтво про право власності від 25.03.2006 року САА 444852, про те, що об`єкт, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому належить ТОВ «Жилсервіс ЛТД» на праві приватної власності (а.с.60).

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов правильного і обгрунтованого висновку про те, що ТОВ «Жилсервіс ЛТД» набуло право приватної власності на житлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст. 115 ЦК України, в редакції станом на 01.01.2006 року, а саме шляхом передачі зазначеної будівлі у власність останнього одним з учасників ТОВ ДП «ЖЕД» ЗАТ «Чорноморсантехмонтаж», а не в порядку приватизації.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції правильно встановив, що рішення ВК ОМР щодо приватизації ТОВ «Жилсервіс ЛТД гуртожитку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Героїв Крут (колишня назва В.Терешкової), 13, не виносилось, ні 03.01.2006 року, ні в іншу дату.

З огляду на викладене, судом першої інстанції правильно встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні і допустимі докази того, що відповідач у будь-який спосіб порушує права позивача в межах заявлених вимог.

В свою чергу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не виконаний процесуальний обов`язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, оскільки матеріали позовної заяви та пояснення в судовому засіданні позивача містять лише його суб`єктивні посилання, не підтверджені жодними доказами у справі.

Та обставина, що на даний час ставиться питання про звільнення позивачем ОСОБА_1 займаного приміщення, не може бути підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 по даній справі, оскільки правовідносини стосовно непродовження орендних відносин з ОСОБА_1 на житлове приміщення АДРЕСА_3 , не стосуються правовідносин щодо набуття права власності ТОВ «Жилсервіс ЛТД» на вказаний гуртожиток.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне вказати, що позивач ОСОБА_1 обрав неналежний та неефективний спосіб захисту своїх житлових прав, а тому суд обгрунтовано і підставно відмовив йому в задоволенні позовних вимог, які фактично направлені на захист його житлових прав, що прямо слідує зі місту його позовної заяви та апеляційної скарги.

Також колегія суддів зазначає, що згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 12, а також ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти ухваленого судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання цього судового рішення, яке складено 15.06.2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра