Справа № 311/1923/20
Провадження № 2/311/725/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 вересня 2020 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

Головуючого - судді Сидоренко Ю.В.,

при секретарі: Осінцевій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікрофінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И В :

12 червня 2020 року ТОВ «Мікрофінанс» звернулось до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, в якому позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 6260,00 гривень за договором про надання фінансового кредиту № від 21.08.2018 року, а також судові витрати у розмірі 2102,00,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 , відповідно до укладеного договору про надання фінансового кредиту № від 21.08.2018 року отримав у ТОВ «Мікрофінанс» позику в сумі 500,00 грн. строком на 21 календарний день із встановленим відсотком за користування фінансовим кредитом (добовий) - 2 % на добу та скористався вказаними грошовими коштами. В порушення умов укладеного Договору про надання фінансового кредиту № від 21.08.2018 року, станом на 12.06.2020 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за даним Договором у загальному розмірі 6260,00 грн., яка складається з: суми виданого фінансового кредит в розмірі 500,00 гривень, суми відсотків за договором в розмірі 210,00 гривень, суми прострочених відсотків в розмірі 5350,00 гривень, штрафу за прострочення сплати заборгованості в розмірі 200,00 гривень. До теперішнього часу відповідач ОСОБА_1 заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № від 21.08.2018 року у добровільному порядку не погасив, тому позивач ТОВ «Мікрофінанс» вимушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Ухвалою Василівського районного суду від 01 липня 2020 року відкрито провадження у даній справі, визначено проведення розгляду справи за правилам спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

В судове засідання представник позивача ТОВ «Мікрофінанс» не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений буві судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду надано заяву представника позивача ТОВ «Мікрофінанс» Соколової К.В., в якій викладено прохання розглянути справу у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують, про що також зазначено у п.5 змісту позовних вимог (а.с.30,36).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем проживання (перебування) відповідача, що підтверджується поштовими конвертами, які повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній» (а.с.27), «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.28,35), також належне сповіщення відповідача здійснено судом шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади про виклик відповідача до суду (а.с.33), відповідно до приписів ч.11 ст.128 ЦПК України. Проте, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки до суду відповідачем на адресу суду не подано, відзив, заперечення на позов не надано.

Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору.

Частиною 2 ст.6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

У відповідності до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного Договору про надання фінансового кредиту № від 21.08.2018 року позичальник ОСОБА_1 отримав у ТОВ «Мікрофінанс» позику в сумі 500,00 грн. строком на 21 календарний день із встановленим відсотком за користування фінансовим кредитом (добовий) - 2 % на добу та скористалась вказаними грошовими коштами, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.5) Видача кредиту відповідачеві підтверджується Специфікацією, яка є невід`ємною частиною зазначеного договору (а.с.6).

Видача позики відповідачу ОСОБА_1 підтверджується Специфікацією № 1, яка є невід`ємною частиною договору (а.с.6).

Відповідно до п.1.1.2 Договору за весь строк користування кредитом (фактичну кількість календарних днів користування позикою) Позичальник сплачує Позикодавцю суму процентів, розраховану виходячи з процентної ставки, яка встановлена в п. 6 Специфікації.

Згідно із п.1.1 договору, за кредитним договором позикодавець зобов`язується надати позичальникові позику, а позичальник зобов`язується повернути позику та проценти за користування позикою у відповідності до умов договору, в національній грошовій одиниці України гривні, в сумі та строк.

За змістом п.1.1.3 договору нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою, з дня надання позики Позичальнику за весь час користування коштами за виключенням дня повернення позики.

Відповідно до п.4.1 Позичальник зобов`язується повністю повернути Позикодавцю суму отриманої позики та виконати всі інші зобов`язання, встановлені Договором, не пізніше строку, вказаного в Специфікації.

За вимогами п.2.1 Договору строк дії Договору встановлюється до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором.

ТОВ «Мікрофінанс» свої зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту № від 21.08.2018 року виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачеві грошові кошти у розмірі, встановленому Договором та зазначеному в Специфікації, яка є невід`ємною частиною договору.

В порушення умов Договору відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання по поверненню грошових коштів та сплаті відсотків за їх користування своєчасно не виконав, передбачені умовами договору платежі, відповідно до умов Договору не повернув, прострочивши термін платежу на 535 днів (з 12.09.2018 року по 29.02.2020 року), у зв`язку з чим за Договором про надання фінансового кредиту № від 21.08.2018 року утворилася заборгованість.

Згідно наданого позивачем розрахунку суми заборгованості за Договором, відповідач ОСОБА_1 станом на 12.06.2020 року має заборгованість за вказаним Договором про надання фінансового кредиту № від 21.08.2018 року у загальному розмірі 6260,00 грн., яка складається із: суми виданого фінансового кредит в розмірі 500,00 гривень, суми відсотків за договором в розмірі 210,00 гривень, суми прострочених відсотків в розмірі 5350,00 гривень, штрафу відповідно до п.5.3 Договору в розмірі 200,00 гривень (а.с.1 зворот-2).

Вказаний розрахунок відповідачем ОСОБА_1 не оспорений, відзив на позов, контр розрахунок на адресу суду не надано та в судовому засіданні належними та допустимими доказами відповідачем не доведено.

Позивач ТОВ «Мікрофінанс» направляв на адресу відповідача ОСОБА_1 лист від 09.09.2019 року за вих. № 09/09-33 щодо необхідності сплати заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № від 21.08.2018 року в добровільному порядку (а.с.10,12). Проте, жодних дій щодо сплати заборгованості відповідачем ОСОБА_1 вжито не було.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Вимогами ч.1 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною.

Як вбачається з положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з вимогами ст.ст.526, 530, 611, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до положень ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що суд задовольняє позов в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені ТОВ «Мікрофінанс» позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки позичальник ОСОБА_1 свої зобов`язання за укладеним Договором про надання фінансового кредиту № від 21.08.2018 року належним чином не виконує, наявна за вищевказаним договором заборгованість, відповідачем до теперішнього часу у добровільному порядку не погашена, тому заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № від 21.08.2018 року, яка виникла станом на 12 червня 2020 року, та в загальній сумі становить 6260,00 гривень та складається з: суми виданого фінансового кредит в розмірі 500,00 гривень, суми відсотків за договором в розмірі 210,00 гривень, суми прострочених відсотків в розмірі 5350,00 гривень, штрафу відповідно до п.5.3 Договору, за прострочення сплати заборгованості в розмірі 200,00 гривень, - підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Мікрофінанс» в судовому порядку.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2102,00 грн., оплата якого документально підтверджена платіжним дорученням від 03.06.2020 року, та оригінал якого міститься в матеріалах справи (а.с.4).

Керуючись ст.ст.509,526,527,530,623,638,1048,1050,1054 ЦК України,ст.ст.263-265,280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікротранс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікрофінанс» (69035 м.Запоріжжя вул.Рекордна буд.26 «Г», ) заборгованість за кредитним договором № від 21.08.2018 року в загальному розмірі 6260 (шість тисяч двісті шістдесят) гривень 00 копійок, яка складається з: 500,00 грн. сума виданого кредиту; 5560,00 грн. сума відсотків за користування кредитом; 200,00 грн. штраф за прострочення сплати заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікрофінанс» (69035 місто Запоріжжя вул.Рекордна буд.26 «Г», код ЄДРПОУ 41539960) судовий збір в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Василівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року №731-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

У відповідності до п.п.15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 02 жовтня 2020 року.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області Ю.В. СИДОРЕНКО