Справа № 362/195/20
Провадження № 2/362/1277/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2020 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Марчука О.Л.,

при секретарі - Лущик Т.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що 27 жовтня 2018 року між нею і відповідачем укладено договір оренди належної їй на праві власності земельної ділянки.

Посилаючись на положення вказаного договору та відповідні норми Цивільного кодексу України, позивач вказує, що відповідач не сплатила їй належні орендні платежі, а тому просить розірвати зазначений договір, стягнути з відповідача орендну плату та скасувати державну реєстрації даного договору оренди.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позов та просили задовольнити вимоги заяви в повному обсязі з викладених у ній підстав.

Відповідач в судове засідання не прибула, надала суду відзив на позов у якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки нею належним чином сплачено орендну плату за договором через представника позивача ОСОБА_4 , який підписував договір оренди.

Враховуючи, що відповідач, яка була повідомлена про місце, день і час розгляду справи належним чином шляхом отримання судової повістки про виклик, не повідомила про притичини свого неприбуття, на підставі пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України суд розглянув справу у її відсутності.

Вислухавши вступне слово позивача та її представника та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 041356/33965 від 25 червня 2002 року на праві приватної власності позивачу належить земельна ділянка № НОМЕР_1 , площею 0,051 га, кадастровий номер :02:007:1707 для ведення садівництва по АДРЕСА_1 , що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.12.2019 року і Витягом з Державного земельного кадастру від 08.08.2019 року (а.с. 12, 13, 16).

27 жовтня 2018 року між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,051 га, кадастровий номер :02:007:1707 для ведення садівництва по АДРЕСА_1 (а.с. 20 - 21).

Вказаний договір від імені позивача вчинено і підписано ОСОБА_4 на підставі довіреності позивача від 13.09.2018 року (а.с. 18).

Пунктом 4.3. даного договору передбачено, що орендна плата сплачується орендодавцю щомісяця до 20 числа.

Як встановлено під час розгляду справи в судовому засіданні, відповідач, як орендар не здійснила на користь позивача, як орендодавця щомісячної орендної плати за договором.

При цьому, суд критично оцінює та не приймає до уваги доводи відповідача про сплату нею орендної плати за два роки в розмірі 1 000 гривень ОСОБА_4 як представнику позивача, оскільки за наведеними вище умовами договору оренди, орендар зобов`язаний здійснювати орендну плату кожного місця, а не щороку.

До того ж, за даним пунктом договору оренди, орендна плата сплачується саме орендодавцю, а не іншій особі; проте, ОСОБА_4 не є орендодавцем по договору.

Одночасно, суд враховує той факт, що 21 листопада 2018 року скасовано її довіреність на ім`я ОСОБА_4 за якою останній підписав спірний договір оренди.

Як пояснила позивач в судовому засіданні, вона не отримала від відповідача орендної плати за договором.

Відповідач не надала суду доказів того, що вона відповідно до пункту 4.3. договору з 27.11.2018 року (дата реєстрації договору оренди) щомісяця сплачувала позивачу, як орендодавцю орендну плату за укладеним між ними договором.

Тобто, на підставі вказаних фактичних обставин, суд приходить до висновку, що відповідач, як орендар, не виконує своїх обов`язків щодо сплати орендної плати за договором оренди укладеним між не ю і позивачем.

Згідно із пунктом 12.3. укладеного між сторонами договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Частина перша статті 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до норми частини другої статті 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За приписами частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Частина перша статті 24 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Як підсумок, суд приходить до висновку, що невиконання відповідачем, як орендарем обов`язку по сплаті орендної плати з дати набрання чинності укладеного між сторонами договору оренди - є істотним порушенням нею умов договору, оскільки внаслідок цього позивач, як орендодавець значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, а тому існують передбачені законом підстави для дострокового розірвання укладеного між сторонами договору оренди.

Крім того, на підставі наведених вимог закону щодо обов`язку сплати орендної плати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача розрахований останнім розмір несплаченої орендної плати в сумі 625 гривень 00 копійок.

Вимоги позову про скасування державної реєстрації договору оренди, на думку суду є передчасними, а тому їх необхідно залишити без задоволення, оскільки дані дії мають бути вчинені державним реєстратором на підставі судового рішення про розірвання договору оренди.

Таким чином, позов є обґрунтованим але підлягає частковому задоволенню.

Одночасно, на підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 625 ЦК України, ст. ст. 1 - 13, 19, 23, 27, 34, 76 - 83, 89, 92, 95, 133, 141, 258, 259, 263 - 265, 273 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Розірвати укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 договір оренди земельної ділянки від 27 жовтня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 орендну плату в сумі 625 гривень 00 копійок та 1 681 (одну тисячу шістсот вісімдесят одну) гривню 60 копійок у відшкодування судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий

Дата складення повного судового рішення - 30 березня 2020 року.