Справа № 522/3826/20
Провадження № 2/522/4053/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

09 червня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі :

головуючого - судді Науменко А.В.

за участю секретаря Полегенького В.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 24.04.2008 року,

В С Т А Н О В И В:

05 березня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 24.04.2008 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позичальником, яким є: ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», 24.04.2008 року був укладений Кредитний договір № 0, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 40 000,00 дол. США (Сорок тисяч дол. США 00 центів) зі сплатою 13,00% річних.

З метою забезпечення належного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, Банк та ОСОБА_2 (надалі - Поручитель, Відповідач - 2) уклали Договір поруки № 200384 від 24.04.2008 року.

За умовами вказаних Договорів поруки, Поручитель зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед Банком за виконання Позичальником в повному обсязі зобов`язань за Кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом.

20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кредекс Фінанс», а ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №0 від 24.04.2008 та Договором поруки №200384 від 24.04.2008 року.

Протоколом загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» за № 01/08-2018 від 01 серпня 2018р. «Про перейменування ТОВ «Кредекс Фінанс» на ТОВ «Вердикт Капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (КОД ) змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (КОД ), в зв`язку з чим, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» виступає правонаступником прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс».

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором в повній мірі не виконала, позивач просить стягнути суму заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (поручителя) шляхом стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за Кредитним договором №0 від 24.04.2008 року у розмірі 228 547,74 грн. (Двісті двадцять вісім тисяч п`ятсот сорок сім гривень 74 копійки), стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі: 3 428,22 грн. (Три тисячі чотириста двадцять вісім гривень 22 копійки) та стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» понесені витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн. (Двадцять тисяч гривень 00 копійок).

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала, представником відповідача адвокатом Чернушич С.М. надано суду відзив в якому посилались на те, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки у 2015 році Позивач вже звертався до суду з позовною заявою про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 24.04.2008 року шляхом звернення стягнення на заставлене майно, рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 серпня 2018 року у справі №471/1264/15-ц у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави та стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 24.04.2008 року було відмовлено. У зв`язку з цим зазначили, що після того як Банк скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, та звернувся 18.09.2015 року до суду з позовом про погашення всієї заборгованості шляхом звернення стягнення на заставлене майно, кредитний договір №0 24.04.2008 року припинив свою дію, а кредитор втратив можливість нарахування та стягнення з боржника відсотків за кредитним договором та пеню. Також подали заяву про застосування позовної давності

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовну заяву підтримала та наполягала на її задоволенні.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Чернушич С.М. у судове засідання не з`явились, подали заяву про проведення судового без їх участі. Заперечення, викладені у відзиві підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 свої правом надати суду заперечення та взяти участь в судовому засіданні не скористався, про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином.

Судом встановлено наступні обставини.

Між позичальником, яким є: ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», 24.04.2008 року був укладений Кредитний договір № 0, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 40 000,00 дол. США (Сорок тисяч дол. США 00 центів) зі сплатою 13,00% річних, строком до 24.04.2015 року.

З метою забезпечення належного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, Банк та ОСОБА_2 уклали Договір поруки № 200384 від 24.04.2008 року.

За умовами вказаних Договорів поруки, Поручитель зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед Банком за виконання Позичальником в повному обсязі зобов`язань за Кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом.

У позовній заяві Позивач зазначено, що заборгованість по пені складає 141 851,89 грн., яка нарахована за період з 19.08.2019 року по 19.02.2020 року.

З матеріалів справи вбачається, що у 2015 році Позивач звертався до суду з позовною заявою про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 24.04.2008 року шляхом звернення стягнення на заставлене майно (справа №471/1264/15-ц), в якій зазначав, що у порушення умов Договору, ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 07.09.2015 року має заборгованість за кредитом у розмірі 577 159,90 грн., яка складається з:

- заборгованості по основній сумі - 307374,50 грн.;

- заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 131621,67 грн:

- заборгованості з комісії - 0 грн.;

- заборгованості з пені- 3631,73 грн.;

- нарахованих відсотків згідно кредитного договору - 134 532,00 грн.

Згідно поданої у 2015 році позовної заяви Позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» 2 000,00 грн. заборгованість за кредитним зобов`язанням та в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 24.04.2008 року звернути стягнення на предмет застави: автомобіль: марка MAZDA, модель НОМЕР_1 7, рік випуску 2007, колір чорний, тип НОМЕР_2 легковий автомобіль, державний номер НОМЕР_3 , вартість якого згідно договору застави складала 239 875,00 грн., що на праві власності належить ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного автотранспортного засобу ТОВ «Кредекс Фінанс» з укладанням від її імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 серпня 2018 року у справі №471/1264/15-ц у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави та стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 24.04.2008 року було відмовлено. Рішення суду набрало законної сили

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що після того як Банк скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, та звернувся 18.09.2015 року до суду з позовом про погашення всієї заборгованості шляхом звернення стягнення на заставлене майно, кредитний договір №0 від 24.04.2008 року припинив свою дію, а кредитор втратив можливість нарахування та стягнення з боржника відсотків за кредитним договором та пеню.

Відтак, нарахування Позивачем пені за період з 19.08.2019 року по 19.02.2020 року у розмірі 141 851,89 грн є незаконним, а тому вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У позовній заяві Позивач також просив стягнути заборгованість по сплаті 3 % річних за користування кредитом, що відповідно до розрахунку заборгованості становить 84 695,85 грн.

З цього приводу суд зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK V. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно частини першої статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України свідчить, що:

1) натуральним є зобов`язання вимога в якому, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном;

2) конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку;

3) кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Так, ТОВ «Вердикт Капітал» просить стягнути з Відповідачів 3 % річних від суми простроченої заборгованості за тілом кредиту за період з 19.02.2017 року по 19.02.2020 року. Оскільки рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 серпня 2018 року у справі №471/1264/15-ц, що набрало законної сили, було відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави та стягнення заборгованості за кредитним договором №0. Від 24.04.2008 року, у зв`язку з пропуском строків позовної давності, то 3 % річних Позивач нараховує до вимоги, яка існує в натуральному зобов`язанні.

Відтак, у задоволенні позовної вимоги про стягнення 3 % річних слід відмовити за безпідставністю.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року по справі № 757/44680/15-ц (роздруківка постанови додається).

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимогу до поручителя.

Пунктом 3.1. Договору поруки №200384 від 24.04.2008 року встановлено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором.

Враховуючи зазначене вище. Договір поруки №200384 від 24,04,2008 року вважається таким, строк дії якого не встановлений.

Так, звернувшись 18.09.2015 року до суду з позовом до Позичальника про дострокове погашення всієї заборгованості шляхом звернення стягнення на заставлене майно, кредитний договір №0. 24.04.2008 року припинив свою дію, тобто настав строк виконання основного зобов`язання в повному обсязі.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 серпня 2018 року у справі №471/1264/15-ц було встановлено, що з виписки по кредитному договору за період з 24.04.2008 по 14,05.2012 вбачається, що строк з якого починається невиконання зобов`язання за договором споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 24.04.2008 та з якого у ПАТ «УКРСИББАНК» виникло право на звернення з позовом до ОСОБА_1 є 28.08.2008 року.

Оскільки вказане рішення суду набрало законної сили, то дані обставини не підлягають доказуванню.

За таких обставин, перебіг шестимісячного строку для пред`явлення Кредитором вимог до Поручителя - ОСОБА_2 розпочався ще у 2008 році та закінчився зі спливом шести місяців. Однак. Позивач звернувся з відповідними вимогами лише у 2020 році, тобто з пропуском наданих строків.

З огляду на викладене, порука ОСОБА_2 , яка виникла за Договором поруки № 200384 від 24.04.2008 року є припиненою. Відтак, позовна вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором з Поручителя підлягає відхиленню в повному обсязі.

З урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі

Керуючись ст.ст. 267, 509, 559, 625 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 24.04.2008 року - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 18 червня 2020 року.

Суддя А.В. Науменко

09.06.20