Справа № 337/297/20
Провадження № 2/337/642/2020
10 квітня 2020 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі головуючого судді Кучерук І.Г.
з участю секретаря Карташевої І.В.
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особитакою, що втратила право користування житловим приміщенням
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому вказав, що на підставі договору дарування від 25 січня 2019 року мені йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .У квартирі зареєстровані його батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 , та брат (за лінією матері) відповідач по справі ОСОБА_2 . Приблизно 20 років тому назад відповідач одружився.Після реєстрації шлюбу відповідач зібрав свої речі і виїхав на інше постійне місце проживання. Точна адреса його фактичного проживання не відома, оскільки вони не підтримують стосунків. Він та інші зареєстровані члени родини не підтримують ніяких зв`язків з відповідачем протягом майже останні трьох років у зв`язку із неприязними відносинами. З 1999 року він не проживав за місцем реєстрації, добровільно змінив своє місце проживання. Оскільки квартира є його власністю з 25.01.2019 року, відповідач створює перешкоду в її володінні, користуванні та розпорядженні, тому що залишається поставленим на реєстраційний облік за даною адресою. Позивач є новим власником квартири на законних підставах. Згоди на реєстрацію у ній відповідача, який не членом його сім`ї, не надавав. Останній зареєстрований у квартирі зі згоди колишніх власників, чим порушує права позивача щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном. Окрім того відповідач за місцем реєстрації не проживає з протягом 20 років.З відповідачем він ніколи не вів спільне господарство, тому він не є членом родини позивача. Просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю та визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою від 04.02.2020 рокувідкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою від 02.03.2020 року, закрито підготовче провадження.
У встановлений ухвалою від 04.02.2020 року строк відповідачу на подання відзиву, від відповідача відзив не надійшов.
Відповідно до ст. 130 ч. 10 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав.
На офіційному веб-порталі суду було розміщено оголошення про час і місце розгляду справи.
Відповідно до ст. 128 ч. 11 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Судом були використані можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді, та виклик до суду, але вони результатів не дали.
Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позовних вимог.
У суду є підстави для ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 25.01.2019 року посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г., та зареєстрованого в реєстрі за № 109, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що також підтверджується витягом з держаного реєстру речових прав на нерухоме майно за №153987155 від 25.01.2019 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №01-71/984 від 30.01.2020 року у квартирі адресою АДРЕСА_2 , зареєстрований відповідач ОСОБА_2 .
Факт не проживання відповідача у спірній квартирі, крім тверджень позивача, підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , наданими до суду.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником спірної квартири, відповідач ОСОБА_2 , не будучи власником квартири, зареєстрований в ній, на момент розгляду справи у квартирі не проживає.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушенню його прав.
Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ,відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №01-71/984 від 30.01.2020 року,був зареєстрований у спірнійквартирі з 27.10.2006 року.
Місце проживання відповідача на теперішній час невідомо.
Наявність реєстрації відповідача за вказаною адресою порушує права позивача як власника нерухомого майна вчиняти щодо свого майна будь-які дії.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житловим приміщенням.
Керуючись ст. 5, 13, 89, 229, 247, 263-265, 279, 280, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Усунути перешкоди в користуванні власністю, та визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_1 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Рішення може бути переглянуто Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцятиднів.

Суддя: