ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1135/20 Справа № 204/3530/17 Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства МТБ Банк на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2019 року та додаткове рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2019 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором , -

В С Т А Н О В И Л А:

15 червня 2017 року ПАТ «МТБ БАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Просив стягнути з відповідача заборгованість, що станом на 06 червня 2017 року становить 19723,55 доларів США та 1558846,18 грн., з яких: за процентами на основну суму боргу, нарахованими за період з 06 червня 2014 року по 05 червня 2017 року (за три роки до дня звернення з позовом) 19723,55 доларів США; неустойка 1412051,38 доларів США, в тому числі: пеня за несплачену суму кредиту за період з 06 червня 2016 року по 05 червня 2017 року (останні 12 місяців, що передують зверненню з позовом) 471418 грн.; пеня за несплачені проценти за користування кредитом за період 06 червня 2016 року по 05 червня 2017 року (останні 12 місяців, що передують зверненню з позовом) 842915,88 грн.; штраф, на підставі п.20 договору іпотеки за невиконання прийнятих зобов`язань передбачених п.18.1. договору іпотеки 97717,50 грн.; 3% річних 146794,80 грн., в тому числі: за несплачену суму кредиту 92579,33 грн.; за несплачені проценти за користування кредитом 54215,47 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2019 року у задоволенні позовної заяви ПАТ «МТБ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором - відмовлено повністю (том 2 а.с.174-179).

Додатковим рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2019 року стягнуто з ПАТ МТБ БАНК на корить ОСОБА_1 судові витрати з проведення експертизи у розмірі 17332 грн. (том 2 а.с.185).

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ «МТБ БАНК» звернулося до суду з апеляційною скаргою. Просить, скасувати рішення суду в частині відмови в стягненні 3 % річних та штрафу за невиконання умов договору іпотеки щодо страхування предмету іпотеки, - і ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги щодо стягнення 3 % річних та штрафу за невиконання умов договору іпотеки. Скасувати додаткове рішення та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача на корить позивача судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи в судах першої інстанції та апеляційної інстанції (том 2 а.с.195-200).

В порядку ст. 360 ЦПК України, від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк» в особі філії ВАТ «Морський транспортний банк» в м. Дніпропетровську, який було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «МАРФІН БАНК», а потім на Публічне акціонерне товариство «МТБ БАНК» (далі ПАТ «МТБ БАНК») та відповідачем укладено кредитний договір №00206/RD, відповідно до умов якого відповідачу надано банком кредитні кошти терміном з 04 квітня 2009 року до 03 квітня 2028 року у вигляді непоновлювальної лінії у сумі 70572 доларів США на придбання нерухомості, у сумі 58000 доларів США, а також у сумі 6192 доларів США на сплату страхових платежів та 6380 доларів США на сплату страхових платежів від нещасних випадків зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 11,9% річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом та зі сплатою комісії за обслуговування кредиту 0 грн., комісії за надання кредиту 292,90 грн.

Відповідно до п.1.3 даного договору, забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека дома АДРЕСА_1 , згідно договору застави №00204rd від 04 квітня 2008 року та порука ОСОБА_2 , згідно договору поруки №00205rd від 04 квітня 2008 року, а також всі інші види застави, іпотеки, поруки, тощо, надані Банку з метою забезпечення зобов`язань за даним договором (т.1 а.с.12-18).

18 грудня 2009 року до вказаного договору укладено додаткову угоду №1, згідно якої, зокрема, сторони дійшли згоди, що на дату підписання цієї додаткової угоди заборгованість за основним боргом за кредитним договором складає 56607,66 доларів США та пункт 1.1. Кредитного договору викладено в новій редакції, де, зокрема, термін погашення змінено на 03 квітня 2029 року (т.1 а.с.19-28).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 04 квітня 2008 року №00206/RD між Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк», який було перейменовано на ПАТ «МТБ БАНК» та відповідачем укладено договір іпотеки №00204rd від 04 квітня 2008 року, за яким відповідач надає в іпотеку банку нерухоме майно, а саме будинок АДРЕСА_2 а.с.29-34).

27 квітня 2009 року та 18 грудня 2009 року між відповідачем та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» укладено договір добровільного страхування майна №МЗ-13/09Д, за яким застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 , а 18 грудня 2009 року укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків №НС-37/09Д зі строком дії протягом одного року з моменту надходження на рахунок страховика першої частини суми страхового платежу (т.1 а.с.38-46).

18 грудня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк», який було перейменовано на ПАТ «МТБ БАНК» та відповідачем укладено договір про внесення змін №1 до договору іпотеки №00204rd, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каліновичем С.П. 04 квітня 2008 року за реєстровим №1333 (т.1 а.с.35-37).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2013 року у цивільній справі №419/607/12 позовні вимоги ПАТ «МАРФІН БАНК» до відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено частково, а саме стягнуто з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» заборгованість за кредитним договором № 00206/RD від 04 квітня 2008 року у сумі 526067 грн. 56 коп. з яких: кредитні кошти - 447706,05 грн.; проценти на основну суму боргу - 77461 грн. 51 коп.; пеня за несплачену суму кредиту - 300 грн.; пеня за несплачені проценти за користування кредитом - 300 грн.; штраф за невиконання прийнятих зобов`язань - 300 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3219 грн., а всього 529286 грн. 56 коп. (т.1 а.с.54-56,115-120).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2013 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «МАРФІН БАНК» задоволено та стягнуто солідарно з відповідача та ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №00206/RD від 04 квітня 2008 року станом на 16 січня 2012 року, яка складається з: кредитних коштів 56034,70 доларів США, що складає 447706,05 грн.; процентів на основну суму боргу 9695,05 доларів США, що складає 77461,51 грн.; пені за несплачену суму кредиту 300 грн.; пені за несплачені проценти за користування кредитом 300 грн.; штрафу за невиконання прийнятих зобов`язань 18761,76 грн., а всього 544529,32 грн., а також стягнути з відповідача та ОСОБА_2 на користь ПАТ «МАРФІН БАНК» на повернення судового збору по 1609,50 грн. з кожного (т.1 а.с.51-53,121-123).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2013 року, касаційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково, а саме рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2013 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «МАРФІН БАНК» заборгованості за кредитним договором в сумі 544529,32 грн. скасовано, а рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «МАРФІН БАНК» заборгованості за кредитним договором у сумі 526067,56 грн., з яких: кредитні кошти 447706,05 грн., проценти на основну суму боргу 77461,51 грн., пеня за несплачену суму кредиту 300 грн., пеня за несплачені проценти за користування кредитом 300 грн. залишено в силі, а рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_3 штрафу за невиконання взятих зобов`язань у розмірі 18761,76 грн. залишено в силі (т.1 а.с.48-50,124-126).

17 листопада 2015 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі №204/4089/15-ц за позовною заявою ПАТ «Марфін Банк» до відповідача, третя особа Красногвардійський районний відділ у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №00206/RD від 04 квітня 2008 року та укладеним в його забезпечення договором іпотеки №00204-rd від 04 квітня 2008 року, укладеним між ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_1 , яка станом на 27 квітня 2015 року становить 83788,66 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на 27 квітня 2015 року складає 1881189 грн. 48 коп., з яких:

- кредитних коштів - 54441,51 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на 27 квітня 2015 року складає 1222299 грн.00 коп.;

- процентів на основну суму боргу - 29347,15 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на 27 квітня 2015 року складає 658890 грн. 48 коп.;

та заборгованість за пенею та штрафами в сумі 1745692 грн. 34 коп., з яких:

- пеня за несплачену суму кредиту, стягнута за рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 01 червня 2013 року в частині, залишеній в силі за ухвалою ВССУ від 13 листопада 2013 року 300 грн. 00 коп.;

- пеня за несплачену суму кредиту за період з 27 квітня 2014 року по 26 квітня 2015 року 1338417 грн. 41 коп.;

- пеня за несплачені проценти за користування кредитом, стягнута за рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 01 червня 2013 року в частині, залишеній в силі за ухвалою ВССУ від 13 листопада 2013 року - 300 грн. 00 коп.;

- пеня за несплачені проценти за користування кредитом за період з 27 квітня 2014 року по 26 квітня 2015 року 192478 грн. 17 коп.;

- штраф, стягнутий за рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2013 року, в частині, залишеній в силі за ухвалою ВССУ від 13 листопада 2013 року у справі за невиконання прийнятих зобов`язань на підставі п.4.2.1 кредитного договору 18761 грн 76 коп.;

- штраф, на підставі п.20 договору іпотеки за невиконання прийнятих зобов`язань, передбачених п.18.1 договору іпотеки 97717 грн. 50 коп.;

- штраф, на підставі п.20 договору іпотеки за невиконання прийнятих зобов`язань, передбачених п.18.8 договору іпотеки - 97717 грн. 50 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок, загальною площею 71,8 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каліновичем С.П. 04 квітня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №1324, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за номером згідно Витягу з Державного реєстру правочинів №5726338 від 04 квітня 2008 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каліновичем С.П., що згідно з Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 02 квітня 2008 року за №18337820, виданого Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», зареєстрований у встановленому Законом порядку, як окремий виділений в натурі об`єкт права власності, в цілому складається з: А-1 шл.бетон, житловий будинок загальна площа домоволодіння 71,8 кв.м., житлова площа 42,8 кв.м., Б-літня кухня, шл.блок, цегла, В-вбиральня, дер., Г-душ, шл.бетон, Д-навіс, шл.блок; 1-7, І, ІІ-споруди, шляхом продажу даного майна на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченою Законом України Про виконавче провадження, за початковою ціною продажу предмету іпотеки не нижче 390870 грн. 00 коп. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» судовий збір у сумі 3654 грн. В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ «Марфін Банк» про визнання договору іпотеки припиненим відмовлено (т.1а.с.63,68,127-137).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2015 року змінено, доповнивши резолютивну частину рішення абзацом наступного змісту: «Виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочити до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 07 червня 2014 року» (т.1 а.с.59-62,138-141).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 листопада 2016 року виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року зупинено до закінчення касаційного провадження у справі (т.1 а.с.57,145).

Постановою Верховного Суду від 20 лютого 2019 року касаційні скарги відповідача та позивача задоволено частково, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року в частині вирішення позову ПАТ «МАРФІН БАНК» про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційного інстанції, в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання припиненим договору іпотеки рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2015 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року залишено без змін (т.2 а.с.105-110).

Постановою старшого державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська 05 травня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП №51005872 з виконання виконавчого листа №419/607/12 (т.1 а.с.146).

25 січня 2017 року постановами старшого державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра у виконавчих провадженнях ВП №51005872 та ВП №51005972 було звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_4 (т.1 а.с.147-148).

За розрахунком заборгованості наданого позивачем, відповідачу нараховано наступну заборгованість за кредитним договором: 1) за процентами на основну суму боргу, нарахованими за період з 06 червня 2014 року по 05 червня 2017 року 19723,55 доларів США; 2) за неустойку у розмірі 1412051,38 доларів США, в тому числі: пеня за несплачену суму кредиту за період з 06 червня 2016 року по 05 червня 2017 року включно 471418 грн.; пеня за несплачені проценти за користування кредитом за період 06 червня 2016 року по 05 червня 2017 року включно 842915,88 грн.; штраф 97717,50 грн.; 3) 3% річних 146794,80 грн., в тому числі: за несплачену суму кредиту 92579,33 грн.; за несплачені проценти за користування кредитом 54215,47 грн. (т.1 а.с.8-9).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №5994/5995-17 від 11 грудня 2018 року, зокрема, наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника, наданий позивачем, відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту, а сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 30 серпня 2017 року становить 94407,16 доларів США та 1461128,68 грн. (т.1 а.с.239-259).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із їх необґрунтованості.

В частині відмови в задоволені вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами на основну суму боргу, нарахованими за період з 06 червня 2014 року по 05 червня 2017 року (за три роки до дня звернення з позовом) у розмірі 19723,55 доларів США; 2) за неустойку 1412051,38 доларів США, в тому числі: пеня за несплачену суму кредиту за період з 06 червня 2016 року по 05 червня 2017 року (останні 12 місяців, що передують зверненню з позовом) 471418 грн.; пеня за несплачені проценти за користування кредитом за період 06 червня 2016 року по 05 червня 2017 року (останні 12 місяців, що передують зверненню з позовом) у розмірі 842915,88 грн., сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

В частині, що оскаржується, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог ПАТ «МТБ БАНК» в частині стягнення з відповідача 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України, в сумі 146794,80 грн., в тому числі за несплачену суму кредиту у розмірі 92579,33 грн. та за несплачені проценти за користування кредитом у розмірі 54215,47 грн., суд першої інстанції виходив з наступного.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач дійсно не позбавлений права на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Проте з наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України, за період з 06 червня 2014 року по 05 червня 2017 року включно, від суми заборгованості, яка нарахована в цей же період (т.1 а.с.8-9).

Але позивач має право на отримання трьох процентів річних від простроченої суми боргу, а не від суми заборгованості за вказаний позивачем період (з 06 червня 2014 року по 05 червня 2017 року включно), яку позивач не мав права нараховувати відповідачу з вищевикладених підстав.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у задоволенні позовних вимог ПАТ «МТБ Банк» в частині стягнення з відповідача 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України, в сумі 146794,80 грн., в тому числі за несплачену суму кредиту у розмірі 92579,33 грн. та за несплачені проценти за користування кредитом у розмірі 54215,47 грн., також слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги, що можлива помилковість (необґрунтованість) заявленої до стягнення суми 3% річних від простроченої суми боргу не може бути підставою для відмови в задоволені позовної вимоги в цілому, а є підставою виключно для з`ясування та обрахування належної до стягнення суми. Банк зазначає про можливість стягнення 3 % річних від визначеної суми у рішенні суду у справі №419/607/12.

Такі доводи колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Як вбачається з поданої Банком позовної заяви, останній просив стягнути 3% річних у сумі 146794,80 грн. виходячи із заборгованості станом на 06.06.2017 саме за кредитним договором, а не за рішенням суду.

При цьому вказуючи на помилковість розрахунку Банк не наводить правильного розрахунку суми і в суді апеляційної інстанції.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на зазначене, помилковість Банку в частині визначення суми, що підлягає стягненню в позовній заяві, не є підставою для перегляду рішення суду першої інстанції.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ «МТБ БАНК» в частині стягнення з відповідача штрафу на підставі п.20 договору іпотеки за невиконання прийнятих зобов`язань передбачених п.18.1. договору іпотеки 97717,50 грн.

Пунктом 20 договору іпотеки №00204rd від 04 квітня 2008 року передбачено, що у випадку порушення іпотекодавцем будь-якого із зобов`язань, зокрема передбаченого п.п.18.1. цього договору, він сплачує на користь іпотекодержателя штраф у розмірі 25% від вартості предмету іпотеки, зазначеної в п.11 цього договору.

Пунктом 18.1. зазначеного договору передбачено, що в день укладання цього договору іпотекодавець зобов`язаний застрахувати предмет іпотеки на узгоджену з іпотекодержателем суму на користь іпотекодержателя від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження, випадкового псування, стихійних явищ (лих), техногенних аварій, протиправних дій третіх осіб, а також надати в цей термін іпотекодержателю договір страхування та докази сплати страхового платежу. Не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії зазначеного договору страхування іпотекодавець зобов`язаний подовжити строк його дії або укласти новий договір у встановленому законом порядку та надати іпотекодержателю докази цього та сплати страхового платежу.

Разом з цим п.2.2.7. кредитного договору №00206/RD від 04 квітня 2008 року передбачено, що позичальник зобов`язаний до отримання кредиту надати банку з метою забезпечення виконання зобов`язань за даним договором, зокрема, належним чином оформлений договір страхування заставленого майна.

Листом від 17 січня 2012 року позивач також роз`яснював відповідачу на вимогу п. 2.2.7 кредитного договору №00206/RD необхідність застрахувати предмет іпотеки на весь строк дії кредитного договору та продовжити строк дії договору страхування у відповідності з п.18.1. договору іпотеки (т.1 а.с.114).

Однак, судом встановлено, що строк виконання зобов`язання за кредитним договором №00206/RD з 03 квітня 2029 року позивачем змінено на січень 2012 року, а тому на час пред`явлення до суду даного позову 15 червня 2017 року відповідач вже не мала обов`язку страхування предмету іпотеки, оскільки строк виконання зобов`язання за кредитним договором закінчився.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, штраф, на підставі п. 20 договору іпотеки за невиконання прийнятих зобов`язань, передбачених п. 18.1 договору іпотеки 97717, 50 грн., вже було предметом розгляду у справі 204/4089/15-ц за позовом ПАТ Марфін Банк до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки (том 1 а.с.59-62,63-68).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду, а зводиться до особистого тлумачення норм чинного законодавства та переоцінки доказів.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Висновки суду першої інстанції щодо стягнення 17332,00 грн. судових витрат за проведення експертизи з Банку на корить відповідача, колегія суддів вважає вірним та таким, що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги, що висновок експерта за результатами проведеної судово-економічної експертизи не тільки не є підставою для вирішення справи спору по суті, але й не визнається самою відповідачкою, як необґрунтований та такий, що суперечить матеріалам справи, то є очевидним недоцільність її проведення, однак колегія не може прийняти такі доводи до уваги, оскільки ухвала про призначення експертизи Банком не оскаржувалася та в судовому засіданні не заперечувалося проти її проведення.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст. 367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства МТБ БАНК залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2019 року в частині, що оскаржується та додаткове рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: