ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/1122/19Головуючий у 1-й інстанції Лисюк І.О.
Провадження № 22-ц/817/289/20 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Категорія - 304030000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Костів О. З., Сташків Б. І.,

з участю секретаря - Сович Н.А.

розглянувши у відкритому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2019 року, постановне суддею Лисюк І.О. в цивільній справі № 596/1122/19 за позовом Кредитної спілки "СуперКредит" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором кредитної лінії,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року КС "СуперКредит" звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 01.03.2017 року між КС «СуперКредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір кредитної лінії № СК-49/0011/17/143/06 про надання останній кредиту в сумі 10 000, 00 грн. та Додатковий договір № 1 до Кредитного договору про надання траншу в розмірі 10 000 грн. за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору № 1 - 10 000 грн., якими погоджено графік платежів за кредитом та процентами. Внаслідок порушення виконання зобов`язання за кредитним договором у ОСОБА_1 утворилася заборгованість в сумі 22 219, 52 грн., з яких: 6 415, 58 грн. - сума заборгованості зі сплати тіла кредиту; 4 896, 38 грн. - сума заборгованості зі сплати процентів за період з 29.12.2017 року до 07.06.2019 року; 10 907, 56 грн. - сума несплаченої пені за період з 01.08.2018 року до 07.06.2019 року.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС «СуперКредит» 23 342 грн. 24 коп. заборгованості за кредитним договором та судові витрати в розмірі 1 921 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, вважаючи його прийнятим з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що 01 березня 2017 року кредитною спілкою укладався кредитний договір кредитної лінії з ОСОБА_1 , як з повноправним членом спілки, яким вона фактично не була, заяв про вступ до членів спілки не писала, будь-яких рішень спостережної ради чи правління спілки не одержувала, вступних та обов`язкових внесків до спілки не вносила. Суд не надав належної оцінки даній обставині, яка свідчить про фіктивність вчиненого правочину і не задовольнив клопотання сторони відповідача про витребування у позивача підтверджуючих документів щодо її членства в кредитній спілці.

Також зазначає, що 01.03.2017 року підписувала кредитний договір не в м. Київ, як зазначено на кредитних документах, а у приміщенні розташованому поряд із комунальним ринком у смт. Гусятин, а оформлення документації здійснювала працівник спілки ОСОБА_2 з використанням чистих аркушів паперу з підписами повноважної особи кредитодавця. Інших представників позивача, зокрема ОСОБА_3 , яка у документах зазначена як «кредитодавець» вона не бачила і з нею не спілкувалась, кредитні кошти одержала упродовж години після звернення до ОСОБА_2 , і на пропозицію останньої підписала складені документи. У видатковому касовому ордері ОСОБА_2 розписалась як від імені головного бухгалтера так і від імені касира спілки, а у графі «підпис керівника» проставила факсимільне відтворення підпису ОСОБА_3 . Повноважним органом кредитної спілки, відповідно до п. 21.1. Статуту є кредитний комітет, яким не приймалось рішення про видачу їй кредиту, а особа яка вчинила правочин не мала необхідного обсягу цивільної правоздатності.

Звертає увагу, що стягуючи з неї 4 896, 38 грн. заборгованості зі сплати відсотків та 10 907, 56 грн. несплаченої пені, суд не взяв до уваги положення ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року, відповідно до якого у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

У своєму відзиві КС "СуперКредит" відносно задоволення апеляційної скарги заперечує та просить розглядати справу за її відсутності.

Зазначає, що КС «СуперКредит» керуючись Законом України «Про кредитні спілки» і п. 1 ст. 14, п. 1 ст. 21 Статуту кредитної спілки надає кредити лише своїм членам на умовах та на строк, визначений відповідним положенням кредитної спілки, затвердженим спостережною радою, на підставі заяви члена спілки за рішенням кредитного комітету, з якою і звернулася 01.03.2017 року ОСОБА_1 до Голови правління КС «СуперКредит», після чого була прийнята в члени спілки, що підтверджується протоколом № 54/1 засідання правління КС «СуперКредит» від 01.03.2017 року. Також, 01.03.2017 року ОСОБА_1 сплатила обов`язковий пайовий внесок в розмірі 1,00 грн., що підтверджується копією прибуткового касового ордеру № 59/48 від 01.03.2017 року, та вступний внесок в розмірі 1,00 грн., що підтверджується копією прибуткового касового ордеру № 60/48 від 01.03.2017 року.

Звертає увагу на безпідставність застосування до правовідносин, що випливають з укладеного між сторонами кредитного договору вимог Закону України "Про споживче кредитування", на які містяться посилання в апеляційній скарзі відповідача, оскільки він набув чинності 10.06.2017 року, в той час як договір було укладено 01.03.2017 року.

Апелянт ОСОБА_1 та її представник - адвокат Печінка П.В. в судове засідання не з`явилися, подавши на адресу суду клопотання про розгляд апеляційної скарги без їх участі.

Представник КС "СуперКредит" у судове засідання не з`явився.

У відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка в судове засідання належним чином повідомлених сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.03.2017 року між КС «СуперКредит» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір кредитної лінії № СК-49/0011/17/143/06, згідно умов якого останній було надано грошові кошти в сумі 10 000 грн. терміном на 24 місяці (а.с. 7).

Згідно п.п. 9 п. 2.4 кредитного договору позичальник зобов`язаний проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 28-го числа кожного місяця вказаного в Додатковому договорі, а також сумами, не меншими ніж вказані в Додатковому договорі (а.с. 7).

Згідно п. 3.2 Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку сімдесят два процентів річних. Тип процентної ставки - фіксована. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються з наступного дня після дня надання кредиту Позичальнику (перерахування на рахунок за дорученням Позичальника або видачі готівкою) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування на рахунок Позивача або внесення в касу Позивача готівкою) включно (а.с. 7).

Відповідно до п. 3.7 Договору якщо Позичальник не повернув кредит в строки, передбачені в п. 5.1 Договору, то з наступного дня після закінчення строку дії Договору відсотки по кредиту продовжують нараховуватися за тією ж ставкою, що вказана в п. 3.2 Договору.

Згідно п. 3.8 Договору сторони погодили наступну послідовність погашення заборгованості за цим Договором: в першу чергу сплачується нарахована пеня, потім - нараховані відсотки, а залишок платежу зараховується на зменшення суми кредиту. За погодженням сторін даний порядок може бути змінений.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що його сторони за не виконання чи неналежне виконання зобов`язань за Договором несуть відповідальність згідно чинного законодавства України.

Того ж дня між КС «СуперКредит» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору (Додатковий договір № 1), відповідно до п. 1 якого КС «СуперКредит» надає ОСОБА_1 транш у розмірі 10 000 грн. за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору №1 складає 10 000 грн. (а.с. 9).

Відповідно до п. 3 Додаткового договору сторонами погоджено графік платежів за кредитом та процентам.

Крім того, 01.03.2017 року між КС «СуперКредит», ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (Поручителем) було укладено Договір поруки до кредитного договору кредитної лінії № СК-49/0011/17/143/06, відповідно до п. 2.1 якого поручитель відповідає перед кредитною спілкою в тому ж обсязі, що і ОСОБА_1 за повернення кредиту, сплату відсотків, можливих штрафних санкцій та відшкодування збитків (а.с. 30).

КС «СуперКредит» виконала умови Угоди та надала ОСОБА_1 транш в сумі 10 000 грн., що підтверджується заявами позичальника від 01.03.2017 року, довідкою кредитної спілки від 01.03.2017 року, а позичальник його отримав, що підтверджується видатковим касовим ордером № 5/48 від 01.03.2017 року (а.с. 12-13).

ОСОБА_1 свої обов`язки щодо повернення кредитних коштів виконувала не у відповідності до умов Договору (прострочувала сплату передбачених п. З Додаткового договору платежів), що підтверджується наданим кредитною спілкою розрахунком нарахування процентів та пені станом на 07.06.2019 року (а.с. 4).

Нарахована їй кредитною спілкою пеня складає 10907, 56 грн.

Згідно наданого відповідачем Розрахунку інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми заборгованість ОСОБА_1 в цій частині складає: 620, 64 грн. - втрати від інфляції за прострочення повернення тіла кредиту за період з 29.03.2018 року до 30.04.2019 року; 229, 38 грн. - 3% річних від простроченої суми тіла кредиту станом на 07.06.2019 року; 211, 28 грн. - 3% річних від прострочених процентів за період з 29.12.2017 року до 07.06.2019 року (а.с. 5).

23 липня 2019 року рішенням постійно діючого Третейського суду при всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок» в справі № 62/19 з поручителя ОСОБА_4 на користь КС «СуперКредит» стягнуто заборгованість за кредитним договором, укладеним з відповідачем ОСОБА_1 та суми, передбачені ст. 625 ч. 2 ЦК України (а.с. 71-72).

Докази виконання цього рішення ОСОБА_4 матеріали даної справи не містять.

В ході апеляційного розгляду справи також встановлено, що підставою видачі кредитних коштів ОСОБА_1 були факт прийняття її у члени КС «СуперКредит», підтверджений відповідною заявою ОСОБА_1 про прийняття у члени КС (а.с. 127); протоколом засідання правління № 54/1 від 01.03.2017 року, де серед нових членів кредитної спілки під № 39 значиться ОСОБА_1 (а.с. 128), та рішення правління КС «СуперКредит», викладене у протоколі засідання правління № 55 від 01.03.2017 року про надання кредитів членам КС "СуперКредит", в тому числі, й ОСОБА_1 (а.с. 129); прибуткові касові ордери про сплату ОСОБА_1 вступного та обов`язкового пайового внесків (а.с. 130-131), які долучено позивачем до відзиву на апеляційну скаргу та прийнято судом апеляційної інстанції з метою надання відповідної оцінки доводам апелянта, які не були предметом заперечень на позовну заяву, викладених у письмовому відзиві.

Згідно п. 3.1 Договору кредит надається Позичальнику у національній валюті України після підписання Договору готівкою в касі кредитодавця або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням Позичальника, або шляхом переведення суми виданого кредиту на добровільний додатковий пайовий внесок Позичальника в кредитну спілку за його заявою.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Згідно ст. 543 КК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

За ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 в порушення умов договору прострочувала терміни повернення кредиту та сплати процентів за ним, внаслідок чого утворилася заборгованість, наявність якої є правовою підставою для нарахування та стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновком Гусятинського районного суду, як таким, що зроблений з урахуванням вимог закону та відповідає наявним у справі доказам.

Встановивши факт укладення між сторонами 01.03.2017 року кредитного договору з дотриманням вимог Закону України «Про кредитні спілки» та Статуту КС «СуперКредит», членом якої була відповідач, і презумпція дійсності якого (договору) не спростована у встановленому законом порядку; факт отримання відповідачем кредитних коштів за договором, а також - наявність у ОСОБА_1 заборгованості за вказаним договором, докази повернення якої за рішенням третейського суду поручителем ОСОБА_4 відсутні, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості та нарахованих відповідно до ст. 625 ч. 2 ЦК України сум у вигляді інфляційних втрат і 3% річних.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо ненадання судом належної правової оцінки тій обставині, що вона не є членом кредитної спілки, заяв про вступ до її членів не писала, вступних та обов`язкових внесків до спілки не вносила, як підстави для скасування рішення, колегією суддів відхиляються, як такі, що спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами: заявою ОСОБА_1 про її прийняття в члени КС "СуперКредит" від 01.03.2017 року; протоколом засідання правління КС «СуперКредит» № 54/1 від 01.03.2017 року про прийняття нових членів до КС; прибутковим касовим ордером № 60/48 від 01.03.2017 року про внесення вступного внеску; прибутковим касовим ордером № 59/48 від 01.03.2017 року про внесення пайового внеску, яким суд нав належну правову оцінку.

Відхиляє колегія суддів і доводи апеляційної скарги відповідача в частині неврахування судом першої інстанції при прийнятті рішення вимог ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року, оскільки відповідно до Розділу IV "Прикінцевих та перехідних положень" цей Закон набирає чинності через шість місяців з дня його опублікування, а саме - 10.06.2017 року. Дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 374 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що при вирішенні вказаної справи судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами та вірно застосовано закон, що їх регулює, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 спростовуються матеріалами справи й на законність судового рішення не впливають, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 35 ч.ч. 1, 3; 259 ч.ч. 1, 2, 6, 8; 374 ч. 1 п. 1; 375 ч. 1; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2 ; 384 ч. 1; 389 ч. 1 п. 1; 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 19 листопада 2019 року - залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах, ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 31 березня 2020 року.

Головуючий

Судді