ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1444/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №2-6314/10 Категорія: на ухвалу Казидуб О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіСіренко Ю.В., Гончар Н.І.
секретар Торопенко Н.М.

учасники справи:

стягувач ТОВ «Міжнародна Інноваційна група»,

боржник ОСОБА_1 ,

зацікавлені особи - ОСОБА_2 (скаржник), ОСОБА_3 , Придніпровський ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ),

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 12.06.2020 (повний текст складено 25.06.2020, суддя в суді першої інстанції Казидуб О.Г.) у цивільній справі за заявою стягувача ТОВ «Міжнародна Інноваційна група», боржник ОСОБА_1 , зацікавлені особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Придніпровський ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про встановлення способу виконання судового рішення, видачу виконавчих листів, поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання та заміну сторони виконавчого провадження,

в с т а н о в и в :

у листопаді 2019 року ТОВ «Міжнародна Інноваційна група» звернулося до суду із завою, якою, після послідуючого уточнення, просило:

1) змінити спосіб виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі №2-6314/2010 від 20.12.2010, яким стягнуто з відповідачів на користь ПАТ КБ «Володимирський» заборгованість за Договором кредиту в сумі 209303,28 грн. за рахунок заставленого майна, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на праві приватної спільної сумісної власності, а саме: трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , житловою площею 68,6 кв.м., а також стягнуто з відповідача судові витрати в сумі 1820,00 грн., а саме, встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на публічних торгах в порядку, встановленому ЗУ «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну реалізації, визначену у ході виконавчого провадження;

2) видати виконавчі документи на боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі № 2- 6314/2010 від 20.12.2010 та поновити строк на їх пред`явлення до примусового виконання;

3) замінити боржника за виконавчим листом на ім`я ОСОБА_4 , виданим на виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі № 2-6314/2010 від 20.12.2010, на його правонаступника ОСОБА_3 .

В обґрунтування вказано на те, що 20.12.2010 рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі №2-6314/10 стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Володимирський» заборгованість за Договором кредиту в сумі 209303,28 грн. за рахунок заставленого майна, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на праві приватної спільної сумісної власності, а саме : трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , житловою площею 68,6 кв.м., а також стягнуто з відповідача судові витрати в сумі 1820,00 грн.

Це рішення набрало законної сили 15.04.2013 після перегляду в апеляційному порядку.

Ухвалою суду від 30.06.2015 замінено сторону (стягувача) виконавчого провадження по виконанню рішення суду з ПАТ «КБ» Володимирський» на ТОВ «Інвест Кредит Капітал». Ухвалою суду від 07.11.2016 замінено сторону (стягувача) виконавчого провадження з ТОВ «Інвест Кредит Капітал» на ТОВ «Міжнародна Інноваційна група».

Виконавчий лист по справі за яким боржникм є ОСОБА_1 перебуває на виконанні Придніпровського ВДВС ГТУЮ у Черкаській області, яким відкрито ВП № 40056748 ще 30.09.2013.

Заявник неодноразово звертався до ДВС із запитами про хід та стан виконавчого провадження. З листа № 329997 від 30.10.2019 Придніпровського ВДВС м. Черкаси вбачається, що є обставини, що перешкоджають виконанню рішення суду, а саме квартира, на яку судом вирішено звернути стягнення, не належить боржнику за виконавчим документом; виконавчі листи на власників квартири до виконання не пред`являлись; співвласник квартири ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відомості про видачу свідоцтва про право на спадщину відсутні; у резолютивній частині рішення відсутній спосіб звернення стягнення на іпотеку.

Щодо встановлення способу та порядку виконання судового рішення зазначають, що в ухвалі апеляційного суду Черкаської області від 15.04.2013 в цій справі визначено, що рішення суду першої інстанції повинно виконуватися в порядку ЗУ «Про виконавче провадження» шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах. Проте, у самій резолютивній частині рішення, на підставі якого було видано виконавчий лист на боржника ОСОБА_1 , судом не було визначено спосіб виконання такого рішення, тобто не було зазначено яким чином реалізовувати предмет іпотеки на прилюдних торгах або шляхом продажу на підставі договору купівлі-продажу відповідно до ст.38 ЗУ «Про іпотеку».

Відповідно до ст.39 ЗУ «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього закону.

Тобто, такий спосіб повинен обов`язково бути визначений у рішенні суду.

Щодо видачі виконавчих листів та поновлення строку на їх пред`явлення до виконання вказано, що на виконання рішення суду було видано виконавчий лист від 30.08.2013, боржником за яким є ОСОБА_1 та в якому зазначено резолютивну частину рішення, а саме, стягнути заборгованість за кредитним договором за рахунок заставленого майна предмета іпотеки (жилої квартири), належного на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Відповідачами у справі були також ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Отже суд мав видати виконавчі листи на боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які були власниками предмета іпотеки на який звернуто стягнення. В зв`язку з тим, що строк пред`явлення виконавчого листа починається з моменту набуття законної сили рішенням суду та через те, що виконавчі листи не видавалися раніше, строк на їх пред`явлення до примусового виконання вже сплив. Оскільки виконавчі документи не були видані судом належним чином ще у 2013 році, то на даний час є підстави для поновлення строку для їх пред`явлення до примусового виконання.

Щодо заміни боржника зазначено, що згідно свідоцтва про смерть від 15.05.2013 іпотекодавець ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Жодної інформації боржниками з приводу відкриття та прийняття спадщини не було надано, а тому, у стягувача відсутня інформація щодо того кому перейшли у спадок права на частку у власності на предмет іпотеки. Спадкова справа ОСОБА_4 відкрита 26.10.2013 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Камянецьким В.В., проте відомості про отримання свідоцтва про право на спадщину відсутні. ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_4 , а ОСОБА_2 є його дружиною, отже, вони є спадкоємцями першої черги. ОСОБА_2 зареєстрована за однією адресою з померлим ОСОБА_4 , а отже факт спільного проживання на момент смерті може свідчити про прийняття нею спадщини. Те, що вже протягом 6 років спадкоємці не отримали свідоцтво про право на спадщину свідчить про ухилення ними від забезпечення звернення стягнення на предмет іпотеки. Неотримання свідоцтва про право на спадщину не повинно бути перешкодою для виконання рішення суду в цій справі.

Ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 12.06.2020 вказану заяву у справі задоволено в повному обсязі. Суд погодився з доводами заявника про те, що наявні підстави для встановлення способу виконання судового рішення, без чого його виконати неможливо, для видачі виконавчих листів з поновленням строку на пред`явлення їх до виконання, оскільки стягувачем з поважних причин пропущено відповідні строки, а також для заміни сторони виконавчого провадження на правонаступника померлого боржника.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, зацікавлена особа ОСОБА_2 04.08.2020 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні заяви в цій справі. В обґрунтування вказано на те, що в рішенні про стягнення боргу вказано вимоги в редакції, заявленій банком. Законодавством не передбачено спосіб захисту права, який обрав банк. Єдиним боржником за рішенням суду про стягнення кредитної заборгованості був ОСОБА_5 , а ОСОБА_4 в якості боржника не фігурував. Заявник не навів поважних підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання. 24.03.2015 Придніпровським районним судом відмовлено у задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла з посиланням на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не є боржниками у виконавчому провадженні. Спосіб реалізації предмета іпотеки, застосований судом, можливий лише в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки (ст. ст. 38, 39 ЗУ «Про іпотеку»), однак в цій справі банк просив про стягнення боргу за рахунок майна. Заявник має подавати до суду нову позовну заяву, а не заяву про зміну способу виконання рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Міжнародна Інноваційна група» просила суд апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інтонації залишити без змін . оскільки вважає її законною та належним чином обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.12.2010 стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Володимирський» заборгованість за кредитним договором в сумі 209303,28 грн. за рахунок заставленого майна предмету іпотеки, належного ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на праві приватної спільної сумісної власності, а саме, трикімнатної квартири АДРЕСА_1 . Також, стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку судові витрати в сумі 1820,00 грн.

Це рішення набрало законної сили 15.04.2013 після перегляду в апеляційному порядку.

30.08.2013 Придніпровським районним судом видано виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Володимирський» заборгованості за кредитним договором в сумі 209303,28 грн. за рахунок заставленого майна предмету іпотеки, належного ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на праві приватної спільної сумісної власності, а саме трикімнатної квартири АДРЕСА_1 .

30.09.2013 старшим державним виконавцем Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа №2-2314/6314/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Володимирський» борг у сумі 209303,28 грн. винесено постанову про відкриття ВП №40056748.

30.06.2015 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси замінено сторону (стягувача) ПАТ «КБ «Володимирський» на його правонаступника ТОВ «Інвест Кредит Капітал».

07.11.2016 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси замінено сторону (стягувача) з ТОВ «Інвест Кредит Капітал» на ТОВ «Міжнародна Інноваційна Група» у виконавчих провадженнях про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Володимирський» заборгованості за кредитним договором в сумі 209303,28 грн.

04.07.2018 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси у задоволенні заяви головного державного виконавця Скрипка Т. В. Придніпровського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області про роз`яснення рішення від 20.12.2010 року відмовлено.

На даний момент рішення суду від 20.12.2010 про стягнення кредитної заборгованості не виконано.

При цьому в ухвалі апеляційного суду Черкаської області від 15.04.2013 (вирішувались вимоги апеляційної скарги, поданої на рішення суду про стягнення кредитної заборгованості) зазначено, що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.12.2010 має виконуватися в порядку ЗУ «Про виконавче провадження» шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах. Однак у резолютивній частині рішення, на підставі якого було видано виконавчий лист на боржника ОСОБА_1 , судом не було визначено спосіб виконання такого рішення та не зазначено яким чином реалізувати предмет іпотеки на прилюдних торгах або шляхом продажу на підставі договору купівлі-продажу відповідно до ст. 38 ЗУ «Про іпотеку».

Крім того, з листа №329997 від 30.10.2019 Придніпровського ВДВС м. Черкаси вбачається, що є обставини, що перешкоджають виконанню рішення суду, а саме квартира, на яку судом вирішено звернути стягнення, не належить боржнику за виконавчим документом; виконавчі листи на власників квартири до виконання не пред`являлись; співвласник квартири ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відомості про видачу свідоцтва про право на спадщину відсутні; у резолютивній частині рішення відсутній спосіб звернення стягнення на іпотеку.

Такими є фактичні обставини у справі. Правовідносини, наявні між учасниками судового розгляду на їх підставі, мають наступне правове регулювання.

Щодо вирішення питання про встановлення способу виконання судового рішення.

Так відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частини 1, 3 статті 435 ЦПК України передбачають, що за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) суд може встановити чи змінити спосіб або порядок виконання рішення суду. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Апеляційний суд враховує, що поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 Цивільного кодексу України. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб. Така правова позиція міститься у постановах ВС від 10.06.2019 у справі № 350/426/16-ц, від 05.09.2018 у справі № 2-749/11/2229 та від 27.06.2018 у справі №713/1062/17.

Згідно ст.39 ЗУ «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону.

З урахуванням того, що в даній справі ухвалено рішення суду про стягнення кредитної заборгованості за рахунок заставленого майна, тобто задоволення вимог стягувача має відбутися внаслідок реалізації майна, застава якого є способом забезпечення виконання зобов`язань, та вказане рішення суду фактично виконане бути не може, так як суд не визначив спосіб (механізм, процедуру) реалізації майна для задоволення вимог стягувача, апеляційний суд вважає, що є підстави для встановлення способу виконання рішення суду згідно вимог профільного закону ст.39 ЗУ «Про іпотеку» шляхом проведення прилюдних торгів з продажу іпотечного майна. Отже відповідні вимоги заяви в цій справі є обґрунтованими, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Слід врахувати, що рішення суду по суті позовних вимог у цій справі не змінюється, оскільки лише визначається спосіб для задоволення вимог стягувача про стягнення кредитної заборгованості, вимоги про що й складали предмет позову у справі.

При цьому апеляційні доводи про те, що в рішенні про стягнення боргу вказано вимоги в редакції, заявленій банком та законодавством не передбачено спосіб захисту права, який обрав банк, не свідчать про наявність перешкод для задоволення вимог заяви в цій частині, адже спір у справі вирішувався з приводу стягнення кредитної заборгованості, однак спосіб задоволення цих вимог, застосований судом згідно позову, не забезпечив фактичного виконання судового рішення, що не відповідає ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України.

Визначаючи спосіб виконання рішення, суд належним чином врахував вимоги ст.39 ЗУ «Про іпотеку» щодо способу задоволення вимог стягувача за рахунок предмета іпотеки.

Посилання скаржника на те, що спосіб реалізації предмета іпотеки, застосований судом, можливий лише в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки (ст. ст. 38, 39 ЗУ «Про іпотеку»), однак в цій справі банк просив про стягнення боргу за рахунок майна, слід відхилити, адже позов у справі спрямований на захист договірних прав стягувача у зобов`язальних правовідносинах з приводу повернення кредитних коштів та сплати визначених договором платежів. При цьому формулювання позовних вимог як «стягнення боргу за рахунок іпотечного майна» свідчить про їх однотипність із вимогами про «звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог про стягнення боргу». Тобто по суті спір у справі шляхом визначення способу виконання рішення суду не вирішувався та нові позовні вимоги предметом розгляду не виступали.

З цих же підстав слід відхилити посилання скаржника на те, що заявник має подавати до суду нову позовну заяву, а не заяву про зміну способу виконання рішення суду.

Апеляційний суд приймає до уваги, що за іпотечним договором майновими поручителями виступають як ОСОБА_1 так і скаржник в цій справі ОСОБА_2 , отже остання має статус боржника, виходячи з умов чинного договору іпотеки від від 24.04.2007 (а.с.16-18 т.1).

Далі, щодо вирішення питання про видачу виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання колегія суддів встановила наступне.

Заявник в цій справі просив суд видати виконавчі документи на боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі № 2-6314/2010 від 20.12.2010 та поновити строк на їх пред`явлення до примусового виконання.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Такі виконавчі листи видаються в паперовій формі (п. 17.1 Перехідних положень ЦПК України).

Як вірно вказав суд першої інстанції, згідно положень Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право доступу до суду, що гарантується ст.6, передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав , а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи. У разі невиконання рішення концепція «захисту прав судом» не працює. Право на судовий захист може стати недіючим, якщо національне законодавство держави-учасниці Конвенції дозволяє, щоб остаточне обов`язкове судове рішення залишалось не виконуваним на шкоду однієї із сторін. Доступ до суду також охоплює можливість виконання судового рішення без необґрунтованих затримок. На виконавчі процедури може впливати складність виконавчих процедур, поведінка особи стягувача , поведінка компетентних державних органів та обсяг призначеної до стягнення суми (майна).

Так, у справі «Півень проти України» Європейський суд констатував порушення ст. 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдане недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання.

Відповідачами в цій справі були в тому числі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , позов до яких було задоволено судом в повному обсязі.

На а.с.72 т.1 наявна заява позивача про видачу виконавчих листів щодо усіх боржників - відповідачів у справі, яка надійшла до суду 27.01.2011 (тобто через місяць після ухвалення рішення суду). Аналогічна заява позивача про видачу виконавчих листів, яка надійшла до суду 10.07.2013, наявна на а.с.128 т.1. Цю заяву позивач подав через три місяці після перегляду справи в апеляційному порядку.

Однак суд видав виконавчий лист лише щодо відповідача ОСОБА_1 , щодо інших боржників заява позивача про видачу виконавчих листів залишилася без відповідного реагування.

За вимогами ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Зі змісту вказаної норми права вбачається, що суд поновлює пропущений строк для пред`явлення того виконавчого документа до виконання, що вже був виданий судом, в даному випадку такі виконавчі документи судом взагалі не видавалися, не дивлячись на відповідні заяви банку.

Більш того, вказаний строк підлягає поновленню судом з причин, визнаних судом поважними, однак жодних причин поважності пропуску даного строку суд у своїй ухвалі не навів окрім тих, що вказані виконавчі документи судом взагалі видані ніколи не були.

При вирішення вказаного питання суд першої інстанції у своїй ухвалі не вказав конкретну дату пред`явлення вказаного виконавчого документа до виконання, яка мала б бути обов`язково зазначена в такому документі при видачі його заявнику, відповідно не з`ясував чи дійсно цей строк заявником пропущений, та не визначив стягувачеві новий строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже підстав для задоволення даної заяви правонаступника позивача (стягувача) у справі в частині видачі виконавчих листі та поновлення строків для їх пред`явлення до виконання немає, оскільки відповідна заява позивача про видачу виконавчих листів щодо боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_4 надходила до суду протягом строків пред`явлення виконавчих документів до виконання, однак по суті судом вирішена не була.

Заявником не вирішувалося питання про захист своїх порушених прав з цього приводу в порядку встановленому законом.

Таким чином суд першої інстанції передчасно задовольнив вимоги заяви про видачу виконавчих листів щодо боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, оскільки заявник повинен спочатку отримати такий виконавчий документ, та лише у разі коли він дійсно пропустив строк на пред`явлення його до виконання, заявника має звернутися до суду з відповідною заявою і з зазначенням причин пропуску такого строку, які суд ще повинен оцінити на предмет їх поважності.

Посилання скаржника у справі на те, що єдиним боржником за рішенням суду про стягнення кредитної заборгованості був ОСОБА_5 , а ОСОБА_4 в якості боржника не фігурував, слід відхилити, адже вказана особа входила до складу відповідачів.

Також апеляційні доводи про те, що 24.03.2015 Придніпровським районним судом відмовлено у задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла з посиланням на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не є боржниками у виконавчому провадженні, не впливають на вищенаведені висновки апеляційного суду, адже на момент внесення вказаного подання державного виконавця на примусовому виконанні перебував лише виконавчий лист, виданий судом стосовно боржника ОСОБА_1 .

Щодо вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 , виданого Відділом ДРАЦС по м. Черкаси Черкаського МУЮ, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який був відповідачем в цій справі.

Як вбачається із Інформаційної довідки із Спадкового реєстру №59287590 від 05.02.2020, 26.10.2013 Приватним нотаріусом Камянецьким В. В. було відкрито спадкову справу №55211206 щодо померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Відповідно до заяв ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 від 30.04.2013, які міститься в матеріалах спадкової справи, вони відмовились від прийняття спадщини за усіма правами, що залишилася після смерті ОСОБА_4 , на користь його онука ОСОБА_3 .

Також, відповідно до заяви ОСОБА_3 від 30.04.2013, яка міститься в матеріалах спадкової справи,він прийняв спадщину, що залишилась після смерті його діда. Відомості про отримання свідоцтв про право на спадщину у спадковій справі відсутні.

Отже, вже протягом більш як 6 років спадкоємець не отримав свідоцтва про право на спадщину.

Далі, згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як вказано ВС у постанові у справі № 623/2000/15-к від 22.08.2018 отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст.1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, а відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути перешкодою для проведення виконавчих дій.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Отже суд вірно вказав, що у зв`язку з вибуттям боржника ОСОБА_1 з виконавчого провадження у зв`язку зі смертю, до участі у справі в якості його правонаступника має бути залучений його спадкоємець - ОСОБА_3 з процесуальним статусом боржника.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 12.06.2020 в даній справі слід змінити, скасувавши в частині вирішення питання про видачу виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та прийняти в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні вказаних вимог, а в решті ухвала суду першої інстанції в цій справі має бути залишена без змін, відповідно, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 431, 433, 435, 442 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 12.06.2020 у цивільній справі за заявою стягувача ТОВ «Міжнародна Інноваційна група», боржник ОСОБА_5 , зацікавлені особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Придніпровський ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), про встановлення способу виконання судового рішення, видачу виконавчих листів, поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання та заміну сторони виконавчого провадження змінити, скасувавши в частині вирішення питання про видачу виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання.

У задоволенні вимог заяви ТОВ «Міжнародна Інноваційна група» про видачу виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання відмовити.

У решті ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 12.06.2020 в цій справі - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 29.10. 2020.

Суддя-доповідач

Судді