ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/405/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"30" березня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Комаревцевої Л.В.
при секретарі - Гаврилюк О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5а в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири недійсним, визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та визнання права власності на квартиру,
У грудні 2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири недійсним, визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та визнання права власності на квартиру.
В якості обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що кварира АДРЕСА_2 належать на праві приватної власності матері позивача ОСОБА_4
08.04.1999 між ОСОБА_4 та позивачем було укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1 , за умовами якого позивач набула у власність вказане нерухоме майно.
Позивач вказує, що ОСОБА_4 померла. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 55121836 від 14.02.2019 Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори та № 56349823 від 30.05.2019, № 56349766 від 30.05.2019 Другої Київської державної нотаріальної контори інформація у спадковому реєстрі щодо спадкових справ та виданих свідоцтв після смерті ОСОБА_4 відсутня, заповіти, спадкові договори не укладались.
У ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи шахрайським шляхом, використовуючи підроблені документи, заволоділи об`єктом нерухомості, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що приватним нотаріусом Київською міського нотаріального округу Шупенею О.М. посвідчено договір купівлі-продажу квартири за реєстровим № 236 від 12.09.2018 відповідно до якого право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , перейшло від ОСОБА_2 до ОСОБА_3 .
Разом з цим, згідно з інформацією, отриманою від Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», вказана квартира на підставі договору дарування від 18.07.2008 на праві власності не реєструвалася.
Крім того, під час допиту в якості свідка, ОСОБА_3 пояснила, що не приймала участі в оформленні права власності на своє ім`я на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Оглянувши оригінал договору купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 пояснила, що підпис у графі покупець на вказаному договорі не її.
Таким чином, відчуження та реєстрація права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 відбулися за підробленими документами, без законних на те підстав, а відтак позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою суду від 26.12.2019 відкрито провадження по справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 27.01.2020.
Ухвалою підготовчого судового засідання від 04.03.2020 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті на 30.03.2020.
23.03.2020 представником позивача подано до суду заяву про заочний розгляд справи за наданими доказами. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися в установленому законом порядку, заяви про участь у розгляді справи не надійшло.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи,08.04.1999 між ОСОБА_4 (мати Позивача) та ОСОБА_1 (Позивач) було укладено Договір дарування квартири під номером АДРЕСА_1 , що складається з однієї кімнати, загальною площею 36.8 (тридцять шість цілих вісім десятих) кв.м.. житловою площею 19 (дев`ятнадцять) кв.м., який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бичковою Т.Д., зареєстровано в реєстрі за № 708, бланк ААР № 915407 (додаток 3). В цьому Договорі вказано, що відповідно до ст. 227 Цивільного кодексу цей договір підлягає реєстрації в Київському міському бюро технічної інвентаризації.
Згідно Листа Київського державного нотаріального архіву № 1526/01-21 від 30.05.2019 вказано, що в справі № 11-24 «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій» приватного нотаріуса КМНО Бичкової Т.Д. міститься запис за реєстровим № 708 від 08.04.1999 про посвідчення договору дарування квартири. Викладений на спеціальних нотаріальних бланках серії ААР № 915407, № 915408. В справі № ІІ-03 «Договори відчуження квартир та документи, на підставі яких вони посвідчувались» міститься примірник зазначеного договору дарування квартири.
ОСОБА_4 (мати Позивача ) померла, про що наявна інформація ( НОМЕР_1 від 19.05.2018.
Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 55121836 від 14.02.2019 Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори та № 56349823 від 30.05.2019. № 56349766 від 30.05.2019 Другої Київської державної нотаріальної контори інформація у спадковому реєстрі щодо спадкових справ та виданих свідоцтв після смерті ОСОБА_4 відсутня, заповіти, спадкові договори не укладались.
У ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи шахрайським шляхом, використовуючи підроблені документи, заволоділи об`єктом нерухомості, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що приватним нотаріусом Київською міського нотаріального округу Шупенею О.М. посвідчено договір купівлі-продажу квартири за реєстровим № 236 від 12.09.18 відповідно до якого право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , перейшло від ОСОБА_2 до ОСОБА_3 .
Разом з цим, згідно з інформацією, отриманою від Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», вказана квартира на підставі договору дарування від 18.07.2008 на праві власності не реєструвалася.
Крім того, під час допиту в якості свідка, ОСОБА_3 пояснила, що не приймала участі в оформленні права власності на своє ім`я на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Оглянувши оригінал договору купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 пояснила, що підпис у графі покупець на вказаному договорі не її.
Звертаючись до суду з заявленим позовом, позивач вказує, що відчуження належної їй на праві власності квартири відбулося без законних на те підстав.
На виконання ухвали суду про витребування доказів від 27.01.2020 Міністерство юстиції України повідомило суд про те, що архів та документи нотаріального діловодства Федоришиним О.П. до Київського державного архіву не передані.
Дата, час проведення державної реєстрації: 12.09.2018 15:47:19. державний реєстратор: приватний нотаріус Шупеня Олександр Миколайович. Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу квартири серія та номер: 236. виданий 12.09.2018, видавник: ПН КМНО Шупеня О.М., підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42969343 від 12.09.2018 15:53:29, приватний нотаріус Шупеня Олександр Миколайович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ.
Згідно Протоколу допиту свідка ОСОБА_3 від 31.01.2019, остання вказала: На питання: «Чи відвідували Ви коли-небудь офіс приватного нотаріуса Шупені О.М., що розташований в районі станції метро «Лівобережна» у м. Києві?» Відповідь: « Я ніколи не була в офісі приватного нотаріуса Шупені О.М., що розташований в районі станції «Лівобережна». На питання: «Чи можете пояснити за яких обставин Ви стали власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ?» Відповідь: «З даного приводу нічого повідомити не можу, про те, що я власник даної квартири мені нічого не відомо, чую про це вперше». На питання: «Вам для огляду надається оригінал договору купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що був вилучений у приміщенні ПН КМНО Шупені О.М. під час обшуку. Це Ваш підпис на договорі?» Відповідь: «Підпис в договорі від 12.09.2018 купівлі-продажу даної квартири не мій, вказаний договір я не підписувала, договір бачу вперше».
Згідно Протоколу допиту свідка ОСОБА_6 (чоловік ОСОБА_3 ) від 31.01.2019, останній вказав: На питання: «Чи відвідували Ви коли-небудь офіс приватного нотаріуса Шупені О.M., що розташований в районі станції метро «Лівобережна» у м. Києві?» Відповідь: « Я ніколи не відвідував офіс приватного нотаріуса Шупені О.М., що розташований в районі станції метро «Лівобережна». На питання: «Чи оформлювали Ви заяву від 12.09.2018, якою надали згоду на купівлю Вашою дружиною ОСОБА_3 кв. АДРЕСА_1 ?» Відповідь: «Заяву від 12.09.2018 щодо надання згоди на купівлю моєю дружиною ОСОБА_3 вищевказаної квартири я не оформлював та не підписував». На питання: «Вам для огляду надається оригінал заяви від 12.09.2018. якою Ви надали згоду на купівлю Вашою дружиною ОСОБА_3 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . що була вилучена у приміщенні ПН КМНО Шупені О.М . під час обшуку. Це Ваш підпис на заяві?» Відповідь: «Підпис у вказаній заяві не мій. Дану заяву я не підписував.»
15.05.2019 складено протокол допиту свідка ОСОБА_1 в якому вона зазначила, що приблизно в 1996 році її батько ОСОБА_8 за станом здоров`я та особа похилого віку помер, як ветеран війни. ОСОБА_8 за життя стояв в черзі на отримання квартири, а саме: двокімнатної в м. Києві, та після його смерті її матір ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1. отримала в 1999 році у власність квартиру за адресою АДРЕСА_2 , однокімнатна, площею 36.8 кв.м.
08.04.1999 був складений договір дарування вказаної квартири на її користь, серія ААР № 915407, зареєстрований в реєстрі за № 708.
Приблизно з 2004 року у позивача погіршились стосунки з сестрою, яка намагалася відокремити її від рідних, в результаті чого Позивач припинила спілкуватись з сестрою, яка в свою чергу не давала спілкуватися з матір`ю.
Лише 15.05.2019 Позивач дізналась, що її мати померла, та оскільки у неї був оригінал договору дарування квартири, то вважала себе власником вказаної квартири.
Представник Позивача ОСОБА_9 подав заяву про державну реєстрацію права власності на квартиру під номером АДРЕСА_1 з усіма необхідними документами, що підтверджується карткою прийому заяви № 188954164. Разом з тим, державним реєстратором було відмовлено у реєстрації, у зв`язку з тим, що право власності на майно зареєстровано за іншою юридичною особою.
Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
За ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 317 ЦК України Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Змістом ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.
В ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Згідно ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.
Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
За ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно ст. 396 ЦК України Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказано, що:
П. 2 Судам слід мати на увазі, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами: а) про визнання права власності на майно, про витребування майна з чужого незаконного володіння (а в передбачених законом випадках і від добросовісного набувача) чи відшкодування його вартості, про усунення інших порушень прав власника; г) про визнання недійсними угод про відчуження майна та дійсними - у випадках, передбачених ч.2 ст.47 ЦК України, а також про визнання незаконними актів державних органів, органів місцевого самоврядування про неправомірне втручання у здійснення власником правомочностей щодо володіння, користування і розпорядження своїм майном.
Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказано, що:
П. 5: вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). До державної реєстрації права власності за новим набувачем покупець за договором про відчуження майна, виконаним сторонами, не має права розпоряджатися цим майном, оскільки право власності на нього зберігається за продавцем, проте має право на захист свого володіння на підставі статті 396 ЦК України.
П. 37: з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦПК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.
Позови про визнання права власності, що пред`явлені на підставі статті 392 ЦК, пов`язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну давність.
Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. І 3. 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.
Згідно ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин. визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання.
За ч. 2 ст. 26 Закону, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката: 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Як встановлено судом, 08.04.1999 між ОСОБА_4 та позивачем було укладено договір дарування кварири АДРЕСА_1 , за умовами якого позивач набула у власність вказане нерухоме майно.
Під час розгляду справи знайшов своє підтвердження факт не укладання оспорюваного правочину, договору купівлі-продажу між відповідачами, суд, відповідно до наведених положень законодавства, приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 12.09.2018 та витребування квартири з незаконного володіння відповідачки на користь позивача.
При цьому, на виконання ухвали суду про витребування доказів від 27.01.2020 Міністерство юстиції України повідомило суд про те, що архів та документи нотаріального діловодства Федоришиним О.П. до Київського державного архіву не передані.
Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Враховуючи ті обставини, що ані мати позивача, ані Позивач не укладали та не підписували жодних правочинів по відношенню до квартири, починаючи з 1999 року, а «покупець» - Відповідач-2, зазначена в договорі купівлі-продажу квартири від 12.09.2018 не підписувала та не укладала такого договору, не відвідувала офісу приватного нотаріуса, фактично правочини вчинені з порушенням чинного законодавства України, суд приходить до висновку про визнання недійсними договорів дарування та купівлі продажу та скасування реєстрації.
При цьому, враховуючи договір дарування від 08.04.1999 між ОСОБА_4 та позивачем кварири АДРЕСА_1 , за умовами якого позивач набула у власність вказане нерухоме майно та не можливість його реєстрації, в зв`язку з визнанням недійсними договорів дарування та купівлі- продажу, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спірне майно.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідачі не надали доказів на спростування позовних вимог.
За таких обставини, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи та наданих в їх обґрунтування доказів, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у справі, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачем за змістом заявленого позову доведено та відповідачами в силу принципу змагальності сторін не спростовано обґрунтованості позовних вимог, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири недійсним, визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та визнання права власності на квартиру є такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 258, 259, 264, 268, 265, 212 -218, 280-289 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири недійсним, визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та визнання права власності на квартиру - задовольнити.
Визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири від 12.09.2018, укладений між ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 та ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_3 , щодо квартири під номером АДРЕСА_3 , що складається з однієї кімнати, загальною площею 36,8 (тридцять шість цілих вісім десятих) кв.м., житловою площею 19 (дев`ятнадцять) кв.м., який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ; Шупенею О.М., зареєстровано в реєстрі за № 236, бланк НМХ № 061938.
Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 4296934І від 12.09.2018 15:53:29 щодо права власності ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на квартиру під номером АДРЕСА_1 , що складається з однієї кімнати, загальною площею 36.8 (тридцять шість цілих вісім десятих) кв.м.. житловою площею 19 (дев`ятнадцять) кв.м., номер запису про право власності 27885341).
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 . право власності на квартиру під номером АДРЕСА_1 , що складається з однієї кімнати, загальною площею 36.8 (тридцять шість цілих вісім десятих) кв.м., житловою площею 19 (дев`ятнадцять) кв.м.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 . та ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_3 солідарно на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 057.24 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст рішення виготовлено 30.03.2020
Суддя: Комаревцева Л.В.