Справа № 214/4673/19
2-п/214/38/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2020 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Прасолов В.М., розглянувши заяву третьої особи - Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно Західного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про відстрочення сплати судового збору, -

ВСТАНОВИВ:

Третя особа Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Південно Західного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_2 , третя особа Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про зняття арешту з майна, припинення розшуку автомобілю, визнання права власності.

Одночасно в поданій заяві третя особа просить на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» відстрочити Ужгородському міському відділу державної виконавчої служби Південно Західного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) сплату судового збору, оскільки є бюджетною організацією, яка не має власних коштів.

Суд, розглянувши вимоги клопотання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено спеціальним нормативно-правовим актом Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст.136 ЦПК України, ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Із аналізу вказаних норм слідує, що законодавець передбачив можливість відстрочення сплати судового збору на визначений строк, виключно з підстав, пов`язаних з майновим становищем сторони.

Натомість, всупереч вимогам ч.3 ст.12 ЦПК України третя особа не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про неможливість сплати судового збору. Віднесення Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно Західного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) до бюджетної організації не свідчить про скрутне матеріальне становище третьої особи та не може бути за достатню підставу для відстрочення сплати судового збору.

Посилання третьої особи на відсутність власних коштів, суд вважає необґрунтованим. Отже наведені в заяві доводи не є підставою для звільнення скаржника від законодавчо встановленого обов`язку зі сплати судового збору. Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Таким чином, суд не вбачає підстав для відстрочення третій особі сплати судового збору, у зв`язку з чим у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.136 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви третьої особи - Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно Західного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Прасолов В.М.