Справа № 161/1674/20
Провадження № 2/161/1499/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Ярмолюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:

31.01.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначив, що йому при укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна стало відомо про наявність постанови головного державного виконавця Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області у ВП № 52343141 від 13.09.2017 року, якою на все належне йому майно було накладено арешт. Згідно повідомлення органу ДВС, вказаний арешт зняти не виявилося за можливе, оскільки дане ВП № 52343141 було закінчено 14.06.2019 року. Разом з тим, згідно відомостей АСВП від 30.01.2020 року на виконанні у Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області перебувало два виконавчих провадження - № 52343141 та № 53590303, які на той момент були завершені. Так, ВП № 52343141 було відкритим на підставі судового рішення апеляційного суду Волинської області від 13.02.2017 року, стягувачем в якому є ПАТ «Дельта Банк». Разом з тим, новим кредитором за його зобов`язаннями перед ПАТ «Дельта Банк» став ОСОБА_2 на підставі укладеного договору купівлі-продажу майнових прав № 1215/К від 29.03.2019 року. Таким чином, наразі відсутні будь-які виконавчі провадження де б він був боржником, арешт з нерухомого майна, накладений постановою головного від 13.09.2017 року державного виконавця Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області, індексний номер 47357907 від 14.06.2019 року, номер запису про обтяження 32002900, а судові витрати залишити за ним.

До початку судового засідання від представника позивача надійшла до суду заява, у якій він просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримую у повному обсязі (а.с. 30).

Від представника відповідача до початку судового засідання надійшли письмові пояснення у яких останній просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, при вирішенні позовних вимог покладається на думку суду (а.с. 34).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача до початку розгляду справи по суті подав до суду заяву з проханням проводити судовий розгляд без його участі, щодо задоволення позову не заперечує (а.с. 32).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підставна і підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до закону, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у певних випадках.

Судом встановлено, що на виконання Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області перебувало виконавче провадження № 52343141 про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_1 , а саме: трьохкіменатну квартиру АДРЕСА_1 , стягувачем за яким є ПАТ «Дельта Банк». Вказане виконавче провадження було відкритим на підставі виконавчого напису № 79, вчиненого 16.01.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. (а.с. 8).

Постановою головного державного виконавця Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області Сотнік К.А. про арешт майна боржника від 13.09.2017 року, в рамках здійснення виконавчого провадження № 52343141 на усе майно боржника ОСОБА_1 було накладено арешт (а.с. 8).

Разом з цим, 14.06.2019 року головним державним виконавцем Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області Ніколайчуком Т.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ПАТ «Дельта Банк», на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 9).

Крім того, як слідує з витягу із АСВП від 30.01.2020 року, відносно ОСОБА_1 будь-яких інших виконавчих проваджень не відкрито (а.с. 7).

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 198241124 від 30.01.2020 року, арешт на усе належне ОСОБА_1 на праві власності майно, накладений постановою Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області від 13.09.2017 року знятим не був (а.с. 5-6).

Пунктом 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду в усіх випадках, які не визначені даним Законом.

Так, ч. 1 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Як встановлено судом, у даному випадку головним державним виконавцем Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинської області 13.09.2017 року було винесено постанову про арешт усього майна боржника ОСОБА_1 в рамках здійснення виконавчого провадження № 52343141, про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_1 , а саме: трьохкіменатну квартиру АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Дельта Банк».

29.03.2019 року за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № UA-EA-2019-01-29-000016-b від 20.03.2019 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав № 1215/К, за умовами якого ОСОБА_2 набув право вимоги до ОСОБА_1 у правовідносинах, які виникли за договором № 0201/0708/74-085 від 09.07.2008 року та договором забезпечення, укладеним на його виконання, відповідно до якого в іпотеку банку було передано трьохкіменатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 12-16).

З наведеного слідує, що ОСОБА_2 є новим кредитором за Кредитним договором № 0201/0708/74-085 від 09.07.2008 року та договором забезпечення, до нього, якладеними між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк».

Таким чином, арешт на майно боржника був накладений державним виконавцем з з метою забезпечення звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_1 , а саме: трьохкіменатну квартиру АДРЕСА_1 , правонаступником стягувача за яким є ОСОБА_2 .

У своїй заяві від 30.03.2020 року ОСОБА_2 зазначив, що у нього відсутні будь-які заперечення щоджо скасування арешту майна боржника ОСОБА_1 , накладеного постановою головного державного виконавця Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області Сотнік К.А. про арешт майна боржника від 13.09.2017 року, в рамках здійснення виконавчого провадження № 52343141.

Отже, арешт усього належного ОСОБА_1 майна, застосована для забезпечення реального виконання виконавчого напису № 79, вчиненого 16.01.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю., втратили свою доцільність.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року держава Україна гарантує громадянам непорушність їхньої приватної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Наявність заборон на рухоме та нерухоме майно, є порушенням наведених вище прав власника нерухомого майна, гарантованих йому державою Україна.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до Першого ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про зняття арешту з майна підлягає до задоволення.

На підставі ст. ст. 15, 16, 317, 321, 391 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження», керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладеного постановою головного державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби м. Луцька ГТУЮ у Волинській області Сотнік К.А. про арешт майна боржника від 13.09.2017 року у виконавчому провадженні № 52343141.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено 07 квітня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська