Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/493/19
Провадження № 2/935/56/20
РІШЕННЯ

Іменем України

24 березня 2020 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Янчук В.В.,

з секретарем судових засідань - Кумечко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» про визнання кредитного договору та окремих його положень недійсними , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача ТОВ «Фінансової компанії є гроші» про визнання кредитного договору та окремих його положень недійсними.

Позивач просила : визнати положення пунктів 1.5.1 та п. 1.5.2 Договору № -096336 від 13.01.2019 між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ОСОБА_1 недійсним; визнати положення пункту 3.2 Договору № -096336 від 13.01.2019 між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ОСОБА_1 недійсним; визнати положення пункту 4.3 Договору № -096336 від 13.01.2019 між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ОСОБА_1 недійсним; визнати Договір № -096336 від 13.01.2019 між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ОСОБА_1 недійсним в цілому.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказала, що в лютому 2019 позивачу почали надходити дзвінки від працівників відповідача, з яких вона дізналась про те, що нею укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту з ТОВ «Фінансова компанія є гроші» № НОМЕР_1 . Копію цього договору вона отримала від ТОВ «Фінансової компанії є гроші» в кінці лютого 2019. Згідно з зазначеним Договором Позикодавець надає Позичальнику на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику в сумі 3000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені в п.1.5 цього Договору. Відповідно до п.1.3 Договору строк позики складає 31 день, позика має бути повернута до 12.02.2019. За умовами п. 1.4 Договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний Позичальником та діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором. Строк дії договору не встановлено у розумінні вимог положень ЦК України. Згідно п.1.5.1 розмір основних процентів складає 1.99% від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з дня видачі позики до дати фактичного повернення позики включно, тобто строку зазначеного в п. 1.3 цього договору, що становить 726,35 процентів річних.

Згідно з п. 1.5.2 Договору у разі якщо Позичальник не повернув суму позики у строк встановлений пунктом 1.3 Договору, нарахування процентів, встановлених пунктом 1.5.1 Договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення. Крім того, додатково до основних процентів, Позичальник зобов`язаний сплатити 3,00% додаткових відсотків від суми позики за кожен день прострочення з першого дня прострочення. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення Позичальником коштів на погашення та належних на дату погашення платежів. В разі прострочення сплати заборгованості за кредитним договором більш ніж на 1 день, додаткові відсотки Позичальника збільшуються на 3% . Позивач вважає, що кредитний договір не був підписаний з його сторони, сторони не домовились про всі істотні умови визначені законодавством , а сам договір містить умови , які є несправедливими в цілому, суперечать принципу сумлінності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на погіршення становища споживача, що є підставою для визнання такого договору недійсним. У копії договору відсутній підпис позивача як Позичальника. Встановивши факт відсутності підпису Позичальника в договорі суд має визнати такий договір нікчемним. Гроші кредитодавцем не передавались позивачу. Позивач вказує також на нечесну підприємницьку практику відповідача, встановлення вимоги сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Враховуючи на порушення законодавства України, зокрема ст. ст. 202, 203, 207, 215, 216, 638, 1049, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», щодо умов кредитного договору, позивач звернулась до суду із вказаним позовом.

В судовому засіданні 27.11.2019, представник позивача ОСОБА_2 , позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів та доводів викладених в позовній заяві та наполягав на їх задоволенні. Вказав, що позивач договір не підписувала, будь - яких анкет не заповнювала, своїх ідентифікуючих даних не давала, договір що був підписаний одноразовим ідентифікатором містить лише цифри, однак не містить елементів алфавіту, грошових коштів не отримувала. В подальшому до суду представник позивача подав заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять ї задовольнити.

Відповідач ТОВ «ФК є Гроші» в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду направили відзив відносно позовних вимог, відповідно до якого, в задоволенні позовних вимог просили відмовити. Відповідно до відзиву, позивачем було підписано Договір позики за допомогою одноразового ідентифікатора, яким є СМС повідомлення з кодом 635434, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін». ТОВ «ФК є гроші» були перераховані грошові кошти в розмірі 3000,00 грн. на картковий рахунок позивача № НОМЕР_2 , що підтверджується платіжним дорученням № 27910 від 13.01.2019 та Платіжним підтвердженням платіжної системи «Platon». Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» сфера дії зазначеного Закону не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця. Договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № -96336 від 13.01.2019 містить всі умови, зокрема: містить електронні підписи, виконані відповідно до ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», строк на який надається кредит, визначений п.1.3 Договору позики та складає 31 день, строк дії Договору позики передбачений п.1.4 Договору, згідно якого Договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний Позичальником та діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором, процентна ставка за кредитом визначена п. 1.5.1 Договору, згідно якого розмір основних процентів складає 1,99% від суми позики щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з дня видачі позики до дати фактичного повернення позики включно, що становить 726,35% річних, загальна вартість кредиту визначена п.1.1 Договору і за весь період складає 3000,00 грн, інформацію про наслідки прострочення виконання зобов`язань за сплату платежів, в тому числі неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язань за Договором. Позивачу було надано в повному обсязі інформацію, передбачену ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», підтвердженням цього є факт підписання Позивачем Договору позики. Окрім того, позивач посилається на те, що Договір позики він не укладав, проте стверджує, що укладений Договір має бути визнано недійсним.

Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, вислухавши доводи представника позивача, розглянувши заяви по суті справи сторін, матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 13 січня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ОСОБА_1 укладено договір № -96336 надання коштів у позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

Вказаний договір укладено на сайті відповідача https://e-groshi.com шляхом подання заяви на отримання кредитних коштів, яку позивач оформила 13.01.2019 року, отримання позивачем на електронну адресу та смс повідомлення.

Без отримання листа на електронну адресу та смс повідомлення, без здійснення позивачем входу на сайт відповідача за допомогою логіна та паролю, кредитний договір між сторонами не було б укладено.

Згідно з п. 1.4. Договору цей договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником, та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором.

Розділ 1 Договору містить умови щодо повернення позики та сплати процентів за користування позикою.

Пунктом 1.5 Договору визначено процентну ставку за кредитом, розмір процентної ставки, порядок її обчислення.

Згідно п. 1.5.1 протягом строку позики, встановлено пунктом 1.3 Договору, розмір основних процентів складає:

-1,99% від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з дня видачі позики до дати фактичного повернення позики включно, тобто строку зазначеного в п.1.3 цього Договору, що становить 726,35 процентів річних.

Пункт 1.5.2 у разі якщо Позичальник не повернув суму позики у строк встановлений пунктом п.1.3 Договору, нарахування процентів, встановлених пунктом 1.5.1. Договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення.

Крім того, додатково до основних процентів, позичальник зобов`язаний сплатити 3,00% додаткових відсотків від суми позики за кожен день прострочення з першого дня прострочення. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення Позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів.

В разі прострочення сплати заборгованості за кредитним договором більш ніж на 1 днів, додаткові відсотки Позичальника збільшуються на 3%. Тобто загальна сума додаткових відсотків з дня прострочення буде становити % від суми позики за кожен день прострочення з дня прострочення до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення, які Позичальник зобов`язується сплатити Позикодавцю.

З оспорюваного договору позики вбачається, що цей договір підписано з боку позивача за допомогою електронного підпису ОСОБА_1 одноразовий ідентифікатор: 635434.

За транзакцією № 24740-73945-93637 від 13.01.2019 року на ім`я ОСОБА_1 було перераховано 3 000 грн. на вказаний нею номер карткового рахунку.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Частиною 2 ст. 640 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладання договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За ст. 1047 Цивільного кодексу України Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Ст. 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення правочинів) нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно: 1) основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; 2) будь-яких застережень щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції; 3) ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг; 4) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; 5) характеру, атрибутів та прав продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди; 6) права споживача або небезпеки, що йому загрожує. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Суб`єкти господарювання, їх працівники несуть відповідальність за нечесну підприємницьку практику згідно із законодавством.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року № 6-1341цс15 та постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 314/2367/15-ц.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно вимог ст. 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні і оспорювані. Нікчемні - ті, недійсність яких прямо встановлена законом (ч. 1 ст. 219, ч. 1 ст. 220, ч. 1 ст. 224 ЦК України). Оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 225 ЦК України). Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачем підписано особистим електронним цифровим підписом / ОСОБА_1 / одноразовий ідентифікатор: 635434 оспорюваний договір, за транзакцією № 24740-73945-93637 від 13.01.2019 року на ім`я ОСОБА_1 було перераховано 3 000 грн на вказаний нею номер карткового рахунку.

Отже, укладений між сторонами договір містить підпис позивача, вчинений в електронному вигляді.

Доводів та доказів на підтвердження порушення відповідачем порядку надання ОСОБА_1 інформації про умови отримання кредиту, процентної ставки, порядку сплати штрафу тощо, які передували укладенню оспорюваного договору, стороною позивача суду не надано.

Окрім того, в пункті 1.1 Договору зазначено загальну вартість кредиту, і за весь її період складає 3000,00 грн.

Доказів на спростування отримання кредитних коштів у розмірі 3 000 грн та користування ними позивачем не надано.

Таким чином, ОСОБА_1 при укладанні договору, приймаючи всі умови та вчиняючи дії щодо отримання коштів, мала необмежений час щодо ознайомлення з умовами договору, правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а тому її посилання на нечесну підприємницьку практику не знаходить свого підтвердження.

За вищевказаних обставин, доводи позивача щодо недосягнення згоди про істотні умови договору є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором, з якого б вбачалось, що розмір відсотків, які вона має сплатити за договором, перевищують 50% вартості кредиту, що відповідно до п.5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», на які посилавсь представник позивача в судовому засіданні як несправедливі умови договору, матеріали справи не містять, а також і не містять матеріали справи щодо нарахування позивачу штрафних санкцій за даним Договором.

До того ж, позовна заява містить взаємовиключні необґрунтовані вимоги, оскільки ОСОБА_1 , заперечуючи сам факт укладення договору позики та отримання кредитних коштів, просить визнати недійсними окремі пункти договору та визнати договір недійсним вцілому.

Отже, аналізуючи кредитний договір, суд дійшов висновку, що при укладенні та підписанні зазначеного правочину сторонами було додержано усіх вимог, передбачених ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів», за змістом оспорюваного правочину сторонами досягнуто всіх істотних умов обов`язкових для даних видів договорів, при підписанні спірного договору позивач погодилась з його умовами, відповідачем надано докази перерахування на рахунок позивача кредитних коштів, що не спростовано позивачем, а тому умови зазначеного правочину не суперечать принципу добросовісності і його наслідком не є істотним дисбалансом договірних прав та обов`язків на шкоду позивача, підстав для визнання недійсним кредитного договору, які наведені позивачем, судом не встановлено.

Отже, розглядаючи даний спір, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини справи, належність, допустимість, достовірність кожного наданого сторонами доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, позивачами, не доведено належними та допустимими доказами фактів на які вона посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а відтак, і підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає, що є наслідком відмови в задоволенні позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач при подачі позовної заяви була звільнена від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судовий збір компенсується за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 11,203,215, 610-612,1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію, ст.ст. 3,4,5,12,13,76-81,141,259,263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» про визнання кредитного договору та окремих його положень недійсними- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області.

Повне рішення суду складено : 27 березня 2020 року.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обліковоїкартки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші», місцезнаходження : 49000, м. Дніпро, вул. Січових Стрільців,92, .

Суддя Янчук В.В.