Справа № 301/900/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" червня 2020 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області у складі головуючої судді Даруда І.А., при секретарі Сатін Н.М., за участю позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, посилаючись на те, що 10.09.2018 року він позичив відповідачці ОСОБА_2 продукти на суму 3200 грн під 2% місячних, що підтверджується розпискою від 10.09.2018 року. Відповідачка зобов`язалась повернути гроші до 14.11.2018 року. Однак, у зазначений в борговій розписці термін відповідачка грошові кошти не повернула. Повернула тільки 315,00 грн., а 2885,00 грн. - не повернула. Не оплатила також і 2% місячних, які зобов`язалась сплатити. Під будь-яким приводом ухиляється від виконання грошового зобов`язання, письмове попередження про необхідність погашення боргу, залишає без відповіді і реагування. А також згідно розписки відповідачка зобов`язалась додатково оплатити ще 20% від загальної суми боргу в разі порушення договірних зобов`язань. Оскільки відповідачка ухиляється від оплати відсотків та повернення боргу, тому просить стягнути з неї на його користь борг у сумі 3200,00 гривень, 2% місячних у розмірі - 1283,37 грн., 20% місячних згідно договору позики - 11498,66 грн. та відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України 708,02 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав з мотивів викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, які причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомленою про час та місце розгляду справи. Відзиву відповідачка не подавала. Відмовилася від отримання судової повістки, що стверджується довідкою «УКРПОШТИ», тому відповідно до ст. 223 ЦПК України розгляд справи проведено у її відсутності.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав:

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 10 вересня 2018 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено боргову розписку, згідно якої позивач позичив відповідачці продукти харчування на суму 3200,00 гривень під 2 % місячних, що стверджується борговою розпискою від 10.09.2018 року (а.с.5).

Відповідачка зобов`язалась повернути гроші до 14.11.2018 року. Однак, у зазначений в борговій розписці термін відповідачка грошові кошти не повернула. Не оплатила також і 2% місячних, які зобов`язалась сплатити. Під будь-яким приводом ухиляється від виконання грошового зобов`язання, письмове попередження про необхідність погашення боргу, залишає без відповіді і реагування (а.с.7-8). А також згідно розписки відповідачка ОСОБА_2 зобов`язалась додатково оплатити 20% від загальної суми боргу в разі порушення договірних зобов`язань. Оскільки відповідачка ухиляється від оплати відсотків та повернення боргу, то має перед позивачем заборгованість у сумі 16690,05 грн., з яких: 3200,00 гривень - основного боргу, 1283,37 грн. - 2% місячних, 11498,66 грн. - 20% місячних згідно договору позики та відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України 708,02 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання, що стверджується розрахунком (а.с.4).

Згідно зі ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (кредитор) передає іншій стороні (позичальнику) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути кредитору таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Договір позики вважається укладеним в момент передачі грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено поняття зобов`язання та підстави його виникнення - зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Частиною 1 статті 549 Кодексу встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Правилами статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а відповідно до частини 1 статті 625 цього Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а статтею 599 цього Кодексу встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу підлягають до задоволення, оскільки остання не виконала умови договору позики від 10.09.2018 року і не навела у суді доказів спростування вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 81, 82, 83, 175, 177, 184, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 526, 629, 610, 611, 612, 625, 1406-1409 ЦК України, суд,

Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 16690,05 гривень, з яких: 3200,00 гривень, а також 1283,37 гривень - не сплачених 2% місячних за договором позики, 11498,66 гривень - 20 % місячних згідно з договором позики за простроченість, тобто за порушення договірних зобов`язань та відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України 708,02 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України отримувач коштів : ГУК у м. Києві /м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) : 37993783, банк отримувача : Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача : UA6026001, код класифікації доходів бюджету : 22030106 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

На рішення може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Закарпатського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : І. А. Даруда