Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.10.2020 Справа №607/25906/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання - Хамелко О.Ю.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про встановлення способу участі батька у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 пред`явив до суду позов до відповідачки ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, у якому, з урахуванням поданої представником позивача - адвокатом Бригідир І.В. заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить визначити порядок участі ОСОБА_1 у вихованні дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином: щочетверга з 17.00 години до 20.00 години побачення батька з дитиною без присутності матері; кожного тижня у неділю з 10 години до 18 години побачення батька з дитиною без присутності матері; у святкові дні: день народження сина ОСОБА_4 - 16 січня, 19 грудня, 07 січня, вихідний понеділок (наступний після Великодня) із 17 години до 19 години побачення батька з сином без присутності матері; спільний відпочинок сина ОСОБА_3 із батьком ОСОБА_1 кожного літа протягом одного тижня місяця липня, про що ОСОБА_1 зобов`язаний повідомляти ОСОБА_2 до 10 числа місяця червня кожного року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що з 31 серпня 2013 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 липня 2018 року шлюб між ними розірвано. На даний час вони не можуть досягнути згоди з приводу участі батька у вихованні сина, оскільки відповідачка у категоричній формі відмовляє йому у побаченні з ОСОБА_4 , чим порушує його право та чинить перешкоди у вихованні сина. Покликаючись на те, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у зареєстрованому шлюбі між собою, позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 листопада 2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відзиву на позовну заяву відповідачка ОСОБА_2 ду не подавала.

28 липня 2020 року судом закрито провадження у вказаній цивільній справі, про що постановлено ухвалу суду, занесену до протоколу судового засідання.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак його представник - адвокат Бригідир І.В. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, однак її представник - адвокат Майка А.Б. подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, у якій зазначив про відсутність заперечень проти побачень батька ОСОБА_1 із сином кожного тижня у неділю з 10 до 18 години, стосовно інших позовних вимог, вважають, що їх реалізація повинна відбуватися за згодою сторін.

Від третьої особи - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності їх представника, підтримують висновок органу опіки та піклування, який прийнятий з урахуванням найкращих інтересів дитини.

Судом установлено:

Позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_5 з 31 серпня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 липня 2018 року.

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 23 січня 2018 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції (актовий запис №168).

Судом установлено, що на сьогоднішній день сторони проживають окремо, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із матір`ю - відповідачем по справі ОСОБА_2 .

Сторони не можуть досягнути згоди з приводу способу участі батька у вихованні сина, оскільки відповідачка ОСОБА_2 чинить перешкоди позивачу у побаченнях із сином ОСОБА_4 .

Згідно Висновку органу опіки та піклування щодо визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки і піклування вважає за доцільне встановити спосіб участі батька у вихованні дитини ОСОБА_3 відповідно до графіку спілкування в такі дні: щовівторка і щочетверга із 17 години до 20 години у присутності матері дитини; кожного тижня із 16 години п`ятниці до 18 години неділі за домовленістю між батьками; усі інші вихідні та святкові дні за домовленістю між батьками у місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей.

Також, вказаним висновком рекомендовано матері дитини ОСОБА_2 поважати права батька - ОСОБА_1 не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною та рекомендувати батькові ОСОБА_1 не порушувати графік побачень, приділяти дитині увагу і турботу.

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №437 від 17 червня 2020 року затверджено висновок щодо визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 2 Сімейного кодексу України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України.

Відповідно до частини першої статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Згідно з частинами другою та третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Європейський суд з прав людини в п. 47 та 50 рішення «Савіни проти України» від 18.12.2008 року, зазначає «Суд повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, № 307-B)…. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу «Хазе проти Німеччини» (Haase v. Germany), № 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги).

У відповідності до ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року).

Згідно із частиною третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, беручи до уваги те, що сторони мають рівні права щодо утримання, виховання та розвитку малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , несуть однакову відповідальність за виховання, розвиток дитини та його життя, а тому, з врахуванням передусім інтересів дитини та приймаючи до уваги вік дитини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, визначивши порядок участі ОСОБА_1 у вихованні дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до графіку побачень в такі дні: щочетверга з 17.00 год. до 20.00 год. без присутності матері; кожного тижня у неділю з 10 години до 18 години без присутності матері; у святкові дні: день народження сина ОСОБА_4 - 16 січня, день Святого Миколая - 19 грудня, Різдво Христове - 07 січня, Великодні свята - вихідний понеділок (наступний після Великодня) із 17 години до 19 години, без присутності матері, за попередньою домовленістю між батьками стосовно кожного свята; спільний відпочинок сина ОСОБА_3 із батьком ОСОБА_1 кожного літа протягом одного тижня місяця липня, про що ОСОБА_1 зобов`язаний повідомляти ОСОБА_2 до 10 числа місяця червня кожного року.

Задовольняючи позов в частині вимоги про встановлення побачень позивача із сином у святкові дні, суд виходить із рівності права обох батьків щодо утримання, виховання та розвитку малолітнього сина ОСОБА_4 , та оскільки мати дитини так само , як й батько, має право на проведення часу із сином у вказані святкові дні, суд вважає за доцільне встановити побачення батька із сином у святкові дні, а саме: день народження сина ОСОБА_4 - АДРЕСА_1 свята - вихідний понеділок (наступний після Великодня) із 17 години до 19 години, без присутності матері, однак, за попередньою домовленістю між батьками стосовно кожного свята. При цьому, суд наголошує на обов`язок відповідачки ОСОБА_2 поважати права батька дитини ОСОБА_1 та не чинити йому перешкод у спілкуванні із сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 76, 77, 78, 80, 81 141, 258, 259, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про встановлення способу участі батька у вихованні дитини - задовольнити частково.

Визначити порядок участі ОСОБА_1 у вихованні дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до графіку побачень в такі дні:

-щочетверга з 17.00 год. до 20.00 год. без присутності матері;

-кожного тижня у неділю з 10 години до 18 години без присутності матері;

-у святкові дні: день народження сина ОСОБА_4 - АДРЕСА_1 свята - вихідний понеділок (наступний після Великодня) із 17 години до 19 години, без присутності матері, за попередньою домовленістю між батьками стосовно кожного свята;

-спільний відпочинок сина ОСОБА_3 із батьком ОСОБА_1 кожного літа протягом одного тижня місяця липня, про що ОСОБА_1 зобов`язаний повідомляти ОСОБА_2 до 10 числа місяця червня кожного року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 768,40 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення повного судового рішення 26 жовтня 2020 року.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради ,місце знаходження - бульвар Т. Шевченка, 1, м. Тернопіль, 46001, .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка