печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Вовк С. В.,

за участі секретаря судових засідань Брачун О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

Позиція сторін у справі

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ПАТ «Українська залізниця» стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що ОСОБА_1 перебувала на посаді техніка-лаборанта у ДП «Донецька залізниця». 19 травня 2017 року її звільнено на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України за угодою сторін на підставі наказу від 18 травня 2017 року № 476/ДН-ОС, але до теперішнього часу підприємство не розрахувалось по заробітній платі.

АТ «Українська залізниця» подало відзив на позов, в якому зазначило, що за період з 01 березня по 15 березня 2017 року ОСОБА_1 нарахована заробітна плата з урахуванням обов`язкових утримань податків на доходи та інших зборів у сумі 246, 00 грн, яка не отримана у касі структурного підрозділу «Донецька Дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» та обліковується на балансі. Заборгованість із заробітної плати за другу половину березня 2017 року та заробітної плати за час вимушеного прогулу відсутня.

Позивач подала відзив на позов, в якому зазначила, що посилання відповідача на те, що якась сума нарахована їй та обліковується у касі структурного підрозділу підтверджує, що відповідач не розрахувався, чим порушив норми трудового законодавства.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином причини неявки суду не повідомив.

Процесуальні дії

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30 серпня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Фактичні обставини справи

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

З 01 жовтня 1996 року ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з відповідачем.

19 травня 2017 року позивача звільнено з роботи за угодою сторін відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України.

Згідно з розрахунками заробітної плати у березні 2017 року позивачу нараховано заробітну плату у сумі 3 836, 72 грн, у квітні 2017 року у сумі 1 809, 87 грн, у травні 2017 року у сумі 5 792, 71 грн.

З довідки Форми ОК-7 про індивідуальні відомості про застраховану особу вбачається, що остання виплата заробітної плати ОСОБА_1 була у березні 2017 року у розмірі 3 836, 72 грн.

З наданих позивачем табелів робочого часу вбачається, що за березень 2017 року нею відпрацьовано 8 днів (76,00 годин), а за квітень та травень 0 днів.

Позиція суду та оцінка аргументів сторін

За змістом статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Згідно зі статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України кореспондується з вищевказаною статтею КЗпП України щодо застосування ЦК України до врегулювання відносин, зокрема трудових, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

Згідно зі статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 2159цс15, від 23 березня 2016 року у справі № 6-364цс16, від 11 травня 2016 року у справі № 6-383цс15, від 25 травня 2016 року у справі № 6-948цс16.

Рішенням Ради Національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року, введеним в дію Указом Президента України від 15 березня 2017 року № 62/2017, тимчасово, до реалізації пунктів 1 і 2 Мінського «Комплексу заходів» від 12 лютого 2015 року, а також до повернення захоплених підприємств до функціонування згідно із законодавством України, припинено переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» місто Ясинувата Донецької області визнано населеним пунктом, на території якого здійснювалася антитерористична операція.

Щодо заборгованості із заробітної плати за період з 01 березня 2017 року по 15 березня 2017 року суд враховує те, що грошові кошти у сумі 246, 00 грн знаходяться у касі структурного підрозділу «Донецька Дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» та обліковується на балансі. Доказів звернення позивача та відмови їй у видачі цих коштів суду не надано, а тому вимоги позову в цій частині задоволенню не підлягають.

Суд критично оцінює надану позивачем довідку про відсутність депонованої заробітної плати працівнику ОСОБА_1 , оскільки ця довідка не містить жодного обов`язкового реквізиту, а саме: підписів уповноважених осіб, вихідного номеру, штампи та печатки, а тому ставить під сумнів її дійсність та достовірність.

Позовні вимоги в частині заборгованості із заробітної плати починаючи з 16 березня 2017 року також не підлягають задоволенню, оскільки з 15 березня 2017 року припинено переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, у зв`язку із насильницьким захопленням українських підприємств, розташованих на території окремих районів Донецької та Луганської областей, що є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).

Позовні вимоги про стягнення компенсації, винагороди, а також середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати не підлягають задоволенню, як похідні.

Керуючись ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 267, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ) про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Повний текст рішення виготовлено 21 лютого 2020 року.

Суддя С. В. Вовк