КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7209/2020
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва, постановлену у складі судді Макаренко І.О. в м. Київ 05 березня 2020 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 29 жовтня 2010 року уклав шлюб з ОСОБА_2 , під час якого народжений син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак з 2015 року між ним та відповідачем почали виникати непорозуміння і сварки, поступово вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного, у зв`язку з чим у 2017 році ними було прийняте рішення про припинення спільного проживання та сімейних стосунків. Примирення вважає неможливим, будь-яких майнових претензій один до одного не мають, спори щодо місця проживання дитини і участі у її вихованні відсутні. Таким чином, існує необхідність у розірванні зареєстрованого між сторонами шлюбу з наведених вище підстав.

Просив розірвати шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 29 жовтня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Алуштинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, про що зроблено актовий запис № 279.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 березня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись із ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 березня 2020 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для розгляду до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що з дати відкриття провадження у справі і до дати залишення позовної заяви без розгляду суд не викликав його для участі у судових засіданнях та не повідомляв його про дату, час і місце першого та наступних судових засідань в порядку, визначеному ЦПК України та Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи позов без розгляду ухвалою від 05 березня 2020 року, суд першої інстанції виходив із того, що позивач повторно не з`явився в судове засідання, причини неявки не повідомив та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, що відповідно до вимог чинного ЦПК України є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Однак з такими висновками апеляційний суд не може погодитися, виходячи із наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що у грудні 2019 року ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду клопотання про визначення підсудності та позовну заяву про розірвання шлюбу із ОСОБА_2 , посилаючись на те, що він та відповідач проживають на окупованій території України - в Автономній Республіці Крим (а. с. 2).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва визначено для розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (а. с. 15 - 16).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання на 12 лютого 2020 року (а. с. 23).

На а. с. 24 знаходиться таблиця, згідно якої 03 лютого 2020 року на сайті опубліковане оголошення про виклик ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у справі № 761/49180/19 в судове засідання в приміщення Шевченківського районного суду м. Києва за адресою м. Київ вул. Дегтярівська 31-а каб. № 703 (7 поверх) на 12 лютого 2020 року о 11:00.

На а. с. 25 міститься довідка, складена секретарем судового засідання про те, що 12 лютого 2020 року учасники процесу не з`явилися.

На а. с. 26 знаходиться таблиця, згідно якої 25 лютого 2020 року на сайті опубліковане оголошення про виклик ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у справі № 761/49180/19 в судове засідання в приміщення Шевченківського районного суду м. Києва за адресою м. Київ вул. Дегтярівська 31-а каб. № 703 (7 поверх) на 05 березня 2020 року о 13:00.

На а. с. 27 міститься довідка, складена секретарем судового засідання про те, що 05 березня 2020 року учасники процесу не з`явилися.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 березня 2020 року позов залишено без розгляду (а. с. 28 - 29).

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Разом із тим, залишаючи позов ОСОБА_1 без розгляду, судом першої інстанції не з`ясовано, чи був позивач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Із матеріалів справи вбачається, що місцем проживання та реєстрації позивача ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , тобто позивач проживає на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до п. 19 розділу "Перехідні положення" ЦПК України особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції".

Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.

Із наведених положень закону вбачається, що учасники справи, місце проживання яких знаходиться на тимчасово окупованій території, викликаються через оголошення на офіційному веб-сайті: на перше судове засідання - не пізніше, ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання, а на інші засідання - не пізніше, ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання.

Таблиці, розміщені на а. с. 24 та 26, містять інформацію про те, що оголошення про час і місце розгляду справи № 761/49180/19 та виклик сторін в судове засідання оприлюднені 03 лютого 2020 року (за 9 днів до першого судового засідання) та 25 лютого 2020 року (за 9 днів до другого судового засідання), тобто строки, передбачені ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", вочевидь не дотримані.

Крім того, вищезазначені таблиці не є скріншотами з офіційного веб-сайту судової влади України, в них не зазначені відомості щодо особи, яка їх складала, а на веб-сторінці оголошень Шевченківського районного суду м. Києва https://court.gov.ua/unknown/sud2610 взагалі відсутня інформація щодо розміщення оголошень про виклик ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судові засідання на 12 лютого 2020 року та 05 березня 2020 року.

Отже висновки суду про другу поспіль неявку позивача, належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи, є передчасними і необґрунтованими.

З огляду на відсутність в матеріалах справи доказів щодо належного повідомлення позивача суд першої інстанції був зобов`язаний відкласти розгляд справи та вжити заходів щодо належного повідомлення позивача про час розгляду справи.

Встановлений п. 19 розділу "Перехідні положення" ЦПК України, ст. 12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"порядок повідомлення позивача судом першої інстанції не дотриманий.

Відтак, суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував і за відсутності доказів про належне повідомлення позивача про розгляд справи постановив помилкову ухвалу про залишення позову без розгляду.

Виходячи із вищевикладеного, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 березня 2020 року не можна вважати законною та обґрунтованою.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 березня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.