Ухвала

17 червня 2020 року

м. Київ

справа № 330/1629/18

провадження № 61-16934св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - виконуючий обов`язки керівника Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави,

відповідачі - Кирилівська селищна рада Якимівського району Запорізької області, ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 20 серпня 2019 року у складі суддів: Дашковської А. В., Кримської О. М., Кочеткової І. В.,

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 20 серпня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В серпні 2018 року виконуючий обов`язки керівника Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення та зобов`язання повернути земельну ділянку.

Позовна заява мотивована тим, що Мелітопольською місцевою прокуратурою Запорізької області у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлені порушення вимог Земельного та Водного кодексів України при прийнятті Кирилівською селищною радою Якимівського району Запорізької області рішень із земельних питань.

03 березня 2016 року до Кирилівської селищної ради надійшла заява ОСОБА_1 про надання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку в смт Кирилівка орієнтовною площею 0,08 га, яка розташована у АДРЕСА_1 ОСОБА_1 у заяві зазначив, що право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку він ще не використав.

22 березня 2016 року Кирилівською селищною радою за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 прийнято рішення № 35 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», яким надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,08 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови, землі не надані у власність або користування в межах населеного пункту смт Кирилівка Якимівського району Запорізької області.

На підставі рішення Кирилівської селищної ради від 22 березня 2016 року № 35 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» Товариством з обмеженою відповідальністю «Геоінформаційна компанія «Кадастр» (далі - ТОВ «Геоінформаційна компанія «Кадастр») розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за рахунок земель житлової та громадської забудови смт Кирилівка.

02 серпня 2016 року Кирилівською селищною радою за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 прийнято рішення № 42 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельних ділянок», пунктом 1 якого, затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) та для ведення індивідуального садівництва, громадянам згідно списку. Підпунктом 1.7. пункту 1 цього рішення затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0793 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :10:001:0154, за адресою:

АДРЕСА_1 Пунктом 2 даного рішення надано громадянам у власність вказані земельні ділянки, пунктом 3 вказаного рішення зобов`язано громадян оформити правовстановлюючі документи на право власності на земельні ділянки.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20 червня 2018 року № 128342687 власником спірної земельної ділянки з кадастровим номером ;04:001:0154 є ОСОБА_1 .

Прокурор вважає, що рішення № 42 від 02 серпня 2016 року прийнято з порушеннями законодавства та підлягає скасуванню.

Так, відповідно до пояснювальної записки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка виконана ТОВ «Геоінформаційна компанія «Кадастр», встановлено, що на час розроблення даного проекту землеустрою відстань спірної земельної ділянки від урізу води Азовського моря становила 807 метрів та від урізу води Утлютського лиману - 82 метри.

Оскільки, спірна земельна ділянка перебуває у межах прибережної захисної смуги, тому, у відповідності до норм Водного Кодексу України, відноситься до земель водного фонду, порядок надання яких у користування визначається земельним законодавством, де заборонено передання цих земель громадянам.

На підставі вказаного виконуючий обов`язки керівника Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави просив визнати незаконним та скасувати п.п.1.7 п.1, п.2 рішення Кирилівської Кирилівською селищної ради від 02 серпня 2016 року № 42 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення та передачу у власність земельних ділянок», яким затверджено проект та передана у власність відповідача вказана земельна ділянка; зобов`язати ОСОБА_1 повернути на користь Кирилівської селищної ради вказану земельну ділянку, розташовану на АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 26 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки спірна земельна ділянка знаходиться у межах смт Кирилівка, а розміри прибережної захисної смуги у встановленому законодавством порядку не затверджені, то необхідно керуватись умовами забудови населеного пункту. Оскільки, при виділенні земельної ділянки було враховано умови забудови на підставі генерального плану забудови смт Кирилівка, що підтверджено погодженням технічної документації на земельну ділянку всіма компетентними органами, на які державою покладено функції щодо здійснення контролю за використанням земель, відсутні правові підстави для задоволення позову.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Запорізького апеляційного суду від 20 серпня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано п.п. 1.7 пункту 1, пункт 2 рішення Кирилівської селищної ради від 02 серпня 2016 року № 42 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення і передачі у власність земельних ділянок», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0793 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки :10:001:0154, яку надано у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою:

АДРЕСА_1 Зобов`язано ОСОБА_1 повернути на користь територіальної громади смт Кирилівка Якимівського району в особі Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області земельну ділянку площею 0,0793 га з кадастровим номером земельної ділянки :10:001:0154, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що межі прибережної захисної смуги Азовського моря та лиманів на день розгляду справи судом не є погодженими у будь-якому визначеному розмірі.

Задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд виходив з того, що спірна земельна ділянка надана за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги, а тому необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 листопада 2004 року № 434. Апеляційний суд дійшов висновку про те, що відповідач ОСОБА_1 не міг на законних підставах набути право приватної власності на спірну земельну ділянку, як таку, щознаходяться у наближеній відстані до водойм, річок, морів та має специфічні особливості.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що під час ухвалення судового рішення апеляційний суд не врахував той факт, що згідно із довідкою з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями № 548 від 12 квітня 2016 року, наданою Відділом Держгеокадастру в Якимівському районі Запорізької області Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, обмеження у використанні спірної земельної ділянки повністю відсутні.

Зазначає, що прокурор формально посилається на дані пояснювальної записки до проекту землеустрою, де зазначено, що спірна ділянка знаходиться на відстані 807 метрів від урізу води Азовського моря та 82 метрів від урізу води Утлюкського лиману.

На думку заявника, формальне встановлення відстані до урізу води не може бути підставою для визнання оскарженого рішення Кирилівської селищної ради та витребування спірної земельної ділянки від ОСОБА_1 , тому що позивач не врахував положення частини шостою статті 88 Водного Кодексу України, у відповідності до якої у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації.

При таких обставинах вважає, що формальне застосування приписів частини дев`ятої статті 88 Водного кодексу України щодо двокілометрової прибережної захисної смуги від урізу води морів та морських заток і лиманів є безпідставним.

Спірна земельна ділянка перебуває в межах населеного пункту, як і багато інших домоволодінь у смт Кирилівка, які відповідно до затвердженого в 2003 році генерального плану забудови розташовані на земельних ділянках, що відносяться до категорії земель житлової та громадської забудови.

Доводи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу представник Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, зазначає, що проект відведення земельної ділянки був складений та погоджений відповідними місцевими та державними органами у встановленому законом порядку, жодний з контролюючих органів не висловив заперечень та не встановив порушень чи невідповідностей діючому законодавству. Оскільки документи землеустрою є законними та погодженими у законному порядку, у Кирилівської селищної ради не було підстав для відмови в передачі земельної ділянки. При цьому рішення селищною радою приймались з урахуванням містобудівної документації.

У відзиві на касаційну скаргу заступник прокурора Запорізької області просить постанову апеляційного суду залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення. Вказує, що генеральний план селища Кирилівка, на який посилається ОСОБА_1 , лише визначає стратегію забудови селища та має значення на стадії отримання вихідних даних для початку будівництва.

Також зазначив, що прокурором у цій справі порушується питання щодо законності виділення земель комунальної власності, правом розпорядження якими наділена територіальна громада селища Кирилівка. Оскільки це право реалізується через створені органи місцевого самоврядування, тому у спірних правовідносинах уповноваженим органом на захист інтересів держави є лише Кирилівська селищна рада. Однак у зв`язку із оскарженням саме дій ради, остання є відповідачем у справі.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 30 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи.

18 жовтня 2019 року вказана справа передана на розгляд до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 лютого 2020 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 22 березня 2016 року Кирилівською селищною радою Якимівського району було прийнято рішення № 35 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку», яким ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,08 га для обслуговування житлового будинку, яка розташована в АДРЕСА_1 рахунок земель громадської та житлової забудови смт Кирилівка , Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області . Також зобов`язано відповідача представити проект відведення зазначеної земельної ділянки на затвердження в Кирилівську селищну раду в термін не пізніше 12 місяців.

02 серпня 2016 року, розглянувши клопотання ОСОБА_1 та проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для обслуговування житлового будинку в розмірі 0,0793 га, 11 сесія 7 скликання Кирилівської селищної ради прийняла рішення № 42 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельних ділянок». Вказаним рішенням затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0793 га з кадастровим номером :04:001:0154 для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташованого на АДРЕСА_1 , та зазначену земельну ділянку передано у власність відповідачу, а також зобов`язано відповідача оформити правовстановлюючі документи на право власності на вище вказану земельну ділянку у встановленому законом порядку.

На підставі цього рішення відомості щодо права власності ОСОБА_1 на зазначену земельну ділянку було внесені до державного реєстру речових прав 20 жовтня 2016 року.

Відповідно до висновку ТОВ «Геоінформаційна компанія «Кадастр» згідно із класифікатором обмежень та обтяжень у використанні земельних ділянок, затвердженим наказом Державного комітету із земельних ресурсів № 643 від 29 грудня 2008 року, обмежень у використанні щодо спірної земельної ділянки немає.

Рішенням Кирилівської селищної ради Якимівського району від 09.10.2003 року та рішенням Запорізької обласної ради від 29.09.2004 року, дійсними на час прийняття оскаржуваного рішення органом місцевого самоврядування, затверджений генеральний план забудови смт Кирилівка, який відповідно до статті 34 Закону України «Про основи містобудування» відноситься до містобудівної документації.

Відповідно до довідки Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області № 548 від 12 квітня 2016 року спірна земельна ділянка, розташована на АДРЕСА_1 , відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови.

Згідно із пояснювальною запискою проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка виконана ТОВ «Геоінформаційна компанія «Кадастр» спірна земельна ділянка запроектована до відведення знаходиться відносно земель водного фонду - земельна ділянка знаходиться на відстані від урізу води Азовського моря - 807 метри, Утлюкського лиману - 82 метрів.

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області № 0-8-0.36-1671/115-18 від 22 червня 2018 року проект землеустрою щодо встановлення меж прибережної захисної смуги Азовського моря та Молочного, Утлюкського лиманів на території Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області відсутній, прибережна захисна смуга навколо Азовського моря та лиманів не встановлювалась.

Позиція колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

Відповідно до частини п`ятої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у зв`язку з необхідністю вирішення виключної правової проблеми та забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Предметом спору у справі, що розглядається, є:

- визнання незаконним та скасування п.п. 1.7 пункту 1, пункт 2 рішення Кирилівської селищної ради від 02 серпня 2016 року № 42 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення і передачі у власність земельних ділянок», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0793 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки :10:001:0154, яку надано у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язання ОСОБА_1 повернути на користь територіальної громади смт Кирилівка Якимівського району в особі Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області земельну ділянку площею 0,0793 га з кадастровим номером земельної ділянки :10:001:0154, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

Судами встановлено, що:

- спірна земельна ділянка знаходиться у межах смт Кирилівка (на землях житлової і громадської забудови, що перебувають у запасі на території смт Кирилівка),

- відстань від земельної ділянки до урізу води Азовського моря - 807 метрів, Утлюкського лиману - 82 метри).

Крім того установлено, що проект землеустрою щодо встановлення меж прибережної захисної смуги Азовського моря та Молочного, Утлюкського лиманів на території Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області на час ухвалення оспорюваного рішення Кирилівської селищної ради не розроблявся, прибережна захисна смуга навколо Азовського моря та лиманів у встановленому законом порядку не встановлювалась.

Апеляційним судом встановлено порушення Кирилівською селищною радою Якимівського району Запорізької області положень пункту 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05 листопада 2004 року № 434 та статей 50, 54 Закону України «Про землеустрій», яким заборонено органам місцевого самоврядування та органам виконавчої влади передавати в приватну власність землі відповідного цільового призначення окремо від дозволеного для передачі об`єкта замкненої природної водойми загальною площею до 3 га.

На думку апеляційного суду, у порушення вимог статей 59, 60, 61, 84 ЗК України та статей 88, 89 ВК України, у приватну власність громадянина була передана земельна ділянка водного фонду.

Відповідно до положень статей 13, 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтями 2, 19 Закону України «Про охорону земель» визначено, що об`єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України.

Відповідно до статті 19 Конституції України посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно з положеннями статті 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, крім інших, землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 58 ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті в тому числі, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Статтею 60 ЗК України передбачено, що прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації (абзаци 2, 3 частини третьої статті 60 ЗК України).

Статтею 88 Водного кодексу України визначено, що з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом.

Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації.

Згідно з пунктами 6, 10 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1996 року № 486 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) межі водоохоронних зон встановлюються з урахуванням, зокрема, цільового призначення земель, що входять до складу водоохоронної зони. На землях міст і селищ міського типу розмір водоохоронної зони, як і прибережної захисної смуги, встановлюється відповідно до існуючих на час встановлення водоохоронної зони конкретних умов забудови.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (провадження № 14-740цс19) зазначила, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам ЗК України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього кодексу. При наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення.

Разом із тим, із змісту вказаної постанови убачається, що вказаний висновок стосується випадків, коли оскаржуються рішення місцевих рад щодо розпорядження землями, які знаходяться поза межами населеного пункту та є землями водного фонду.

Висновки Великої Палати Верховного Суду щодо правильності застосування норм права при наданні земельної ділянки у випадку відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги в межах населеного пункту відсутні.

У цій справі прокурор заявив вимогу про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування про виділення фізичній особі спірної земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка знаходиться в межах населеного пункту.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу, виходив з того, що у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації, встановивши, що:

- відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області № 0-8-0.36-1671/115-18 від 22 червня 2018 року проект землеустрою щодо встановлення меж прибережної захисної смуги Азовського моря та Молочного, Утлюкського лиманів на території Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області відсутній, прибережна захисна смуга навколо Азовського моря та лиманів не встановлювалась;

- рішенням Кирилівської селищної ради Якимівського району від 09 жовтня 2003 року та рішенням Запорізької обласної ради від 29 вересня 2004 року, дійсними на час прийняття оскаржуваного рішення органом місцевого самоврядування, затверджений генеральний план забудови смт Кирилівка, який відповідно до статті 34 Закону України «Про основи містобудування» відноситься до містобудівної документації;

- спірна земельна ділянка знаходиться у межах селища міського типу Кирилівка Якимівського району Запорізької області, відповідно до довідки Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області № 548 від 12 квітня 2016 року відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови смт Кирилівка;

- висновком відділу містобудування та архітектури Якимівської районної державної адміністрації від 12 квітня 2016 року № 38 з урахуванням містобудівної документації погоджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0793 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 , за рахунок земель житлової та громадської забудови Кирилівської селищної ради.

Відмовляючи у задоволення позовних вимог, місцевий суд, врахувавши, що в ході погодження проекту землеустрою іншими контролюючими органами факту віднесення спірної земельної ділянки до прибережної захисної смуги встановлено не було, дійшов висновку, що компетентні органи та селищна рада при прийнятті оскаржуваного рішення прийняли до уваги приписи існуючої містобудівної документації та урахували існуючі конкретні умови забудови населеного пункту, визначені на підставі генерального плану забудови смт Кирилівка, затвердженого рішенням Кирилівської селищної ради від 09 жовтня 2003 року та рішенням Запорізької обласної ради від 29 вересня 2004 року.

При цьому колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зауважує, що відсутність реалізації компетентними органами своїх повноважень щодо розроблення та затвердження проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги в межах населеного пункту не свідчить про фактичну відсутність меж такої смуги.

При таких обставинах одне із головних правових питань, яке належить вирішити суду касаційної інстанції при вирішенні цього спору по суті - чи є необхідність при наданні земельної ділянки в межах населеного пункту за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення, або необхідно визначати фактичні межі такої смуги, приймаючи до уваги приписи частини шостої статті 88 ВК України, пунктів 6, 10 Порядку щодо урахування містобудівної документації та конкретних умов забудови.

За таких обставин колегія суддів вважає, що існує виключна правова проблема, вирішення якої для забезпечення сталості та єдності судової практики потребує висновків Великої Палати Верховного Суду, оскільки «Boni judicis est ampliare justitiam» - добрі судові рішення зміцнюють правосуддя, чим забезпечується єдність судової практики.

Вказана правова проблема потенційно стосується широкого кола осіб, є необхідною для запобігання ухвалення протилежних і суперечливих судових рішень.

Крім того, її вирішення має особливе значення, зокрема, в контексті приписів статті 1 Протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (S.W. v. THE UNITED KINGDOM, № 20166/92, § 36, ЄСПЛ, від 22 листопада 1995 року).

Надана судам роль в ухваленні судових рішень якраз і полягає в розвіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які існують. Оскільки завжди існуватиме потреба в з`ясуванні неоднозначних моментів і адаптації до обставин, які змінюються (VYERENTSOV v. UKRAINE, № 20372/11, § 65, ЄСПЛ, від 11 квітня 2013 року; DEL RIO PRADA v. SPAIN, № 42750/09, § 93, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2013 року).

При цьому, однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права.

Єдине застосування законів поліпшує громадське прийняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Ухвалення протилежних і суперечливих судових рішень, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

Керуючись статтями 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду цивільну справу № 330/1629/18 за позовом виконуючого обов`язки керівника Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави до Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення та зобов`язання повернути земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 20 серпня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун