ЄУН №337/5373/19
Провадження № 2/337/426/2020
09 квітня 2020 року м. Запоріжжя
Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Бредун Д.С., при секретарі Шварцер Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про визнання договору купівлі-продажу нерухомості дійсним,
09 грудня 2019 року представник ОСОБА_1 адвокат Зарютіна О.С. звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір №2900.К купівлі-продажу нерухомості, укладений 01 березня 1996 року на Запорізькій регіональній біржі нерухомості між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову вказано, що позивачка позбавлена можливості розпорядитись своїм нерухомим майном квартирою, оскільки її право власності не визнано державним реєстратором, який відмовив у державній реєстрації прав та їх обтяжень.
Ухвалою судді від 24 грудня 2019 року у справі відкрите загальне позовне провадження і призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 10 березня 2020 року закрите підготовче провадження, і справа призначена до судового розгляду по суті.
Сторони були повідомлені про місце, дату й час розгляду справи рекомендованою кореспонденцією відповідно до вимог ст. 128 ЦПК Українита повідомленням на офіційному сайті Судової влади; надано час для подання відзиву та заперечень.
Позивачка та представник позивача в судове засідання надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують та не заперечують проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка, будучи повідомленою про дату, час і місце розгляду справи,в судове засідання не з`явилася, у визначений судом строк відзив на позовну заяву не надала, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст. 178 ч.8, 247 ч.2, 279, 280 ч.1, 281 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі доказів в порядку заочного провадження та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Представник третьої особи також не з`явився до суду з невідомих причин.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, щоОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої, уклали договір купівлі-продажу нерухомості №2900.К від 01 березня 1996 року згідно якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила однокімнатну квартиру, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).
Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості, щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу нерухомості №2900.К від 01 березня 1996 року, укладений та зареєстрований в Запорізькій регіональній біржі нерухомості (а.с.9)
Підтвердженням факту виникнення права власності у ОСОБА_1 на придбану квартиру, є реєстрація 01 березня 1996 року вказаного договору купівлі-продажу в ТОВ «ЗМ БТІ» (а.с.8).
Судом встановлено, що сторони повністю виконали умови договору, і згідно довідки ТОВ «ЗМ БТІ» станом на 01.01.2013 року ОСОБА_1 значилася власницею квартири (а.с.8).
Згідно з ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зокрема угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року (що була чинною на момент укладення вищевказаного договору) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику.
Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах при визнання угод недійсними» суд на підставі ч.2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.
Оскільки згода щодо істотних умов між сторонами була досягнута, суд вважає, що укладений 01 березня 1996 року договір купівлі-продажу є дійсним, та є підтвердженням законного набуття права власності позивачем на придбану квартиру.
Правовідносини між сторонами регулюються ст.47 ЦК України в ред. 1963 року. Оскільки кожна із сторін виконала усі зобов`язання за договором купівлі-продажу квартири від 01 березня 1996 року, то суд з наведених підстав визнає вказаний договір дійсним та визнає за позивачем право власності на дану квартиру.
Крім того, згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Право власності ОСОБА_1 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , не було визнано державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Шевченко А.І, про що свідчить Рішення про відмові у державній реєстрації прав та їх обтяжень №49640257 від 12 листопада 2019 року (а.с.13).
Зважаючи на такі встановлені обставини, та відсутність жодних проти цього заперечень від учасників справи, суд вважає за можливе задовольнити позов в повному обсязі.
Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ініційоване, а тому судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 41, 42, 47, 227, 241, 242 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року), ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 61, 64, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», суд,
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Визнати дійсним договір №2900.К купівлі-продажу нерухомості, укладений 01 березня 1996 року на Запорізькій регіональній біржі нерухомості між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 однокімнатної квартири АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.С. Бредун