Справа № 643/380/20
№ провадження 2/646/1366/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

13.04.20 року м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Білінська О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Згідно з ч. 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однак, подана заява не відповідає вимогам вказаних вище статей, з огляду на наступне.

Згідно п. 2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Згідно п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивачем в позовній заяві зазначено останнє відоме місце проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, матеріали позовної заяви та доданих документів не містять жодного підтвердження цього факту.

При цьому, позивач зазначає, що до травня 2019 проживала спільно з відповідачем на території Держави Кувейт, однак, адресу проживання не вказує.

не зазначає, що унеможливлює суд забезпечити право відповідача на отримання копії позовної заяви та бути повідомленим про перебування справи в провадженні суду.

У відповідності до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України Червонозаводським районним судом м. Харкова було надіслано запит щодо підтвердження зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_2 , за адресою вказаною в позові: АДРЕСА_1 .

Згідно з даними Реєстру територіальної громади міста Харкова, відомості відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Реєстрі територіальної громади міста Харкова відсутні.

Згідно копії свідоцтва про шлюб № 193 (у завіреному перекладі з арабської мови на українську, засвідченому перекладачем ОСОБА_3 ), копії свідоцтва про народження № К330832 (у завіреному перекладі з арабської мови на українську, засвідченому першим секретарем з консульських питань Посольства України в державі Кувейт ОСОБА_4 від 28.05.2017) місце народження відповідача ОСОБА_2 вказане як Держава Кувейт.

Таким чином, з наданих позивачем доказів не підтверджується те, що останнім відомим місцем проживання відповідача: АДРЕСА_1 .

Тобто, з поданої позовної заяви та доданих документів встановити зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 для надіслання судових повісток та інших процесуальних документів, оскільки позивачем не надано належної інформації та жодного доказу, що відповідач дійсно проживав за вказаною в позові адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачкою також не зазначено місце проживання відповідача у ОСОБА_5 , що унеможливлює його належне повідомлення про місце і час розгляду справи судом у будь-який спосіб. До того ж, позивачка не надала до суду належним чином засвідчений переклад позовної заяви та доданих до неї документів на офіційну мову країни Держава Кувейт, для вручення відповідачу та проведення окремих процесуальних дій на території Держави Кувейт.

Положеннями п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Згідно із ч.2 статті 10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст. 498 ЦПК України , у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно із ч.1 ст. 80 Закону України «Про міжнародне приватне право», у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Відповідно до п. 2.1 , п.2.1.1. Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27.06.2008 № 1092/5/54, у разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном. Доручення складається судом України, який розглядає цивільну справу, і повинно містити інформацію та документи, передбачені міжнародним договором України. Доручення адресується компетентному суду запитуваної держави.

Відповідно до ст.2 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав.

Відповідно до ст. 3 цієї Конвенції, орган влади чи судовий працівник, компетентний, відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Крім того, відповідно до Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах від 18 березня 1970 року, Конвенція застосовується у відносинах України з Данією, Мексикою, Люксембургом, Болгарією, Ізраїлем, Італією, Словенією, Сполученим Королівством Великої Британії та Північної Ірландії, Німеччиною, Фінляндією, Австралією, Швейцарією, США, Іспанією, Швецією, Норвегією, Аргентиною, Польщею, Словаччиною, Сінгапуром та Латвією. Держави, які підписали цю Конвенцію, бажаючи полегшити передачу та виконання судових доручень і сприяти погодженню різних способів, які використовуються ними з цією метою, піклуючись про поліпшення взаємної правової допомоги в цивільних або комерційних справах.

Відповідно до ст.1 Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах, у цивільних або комерційних справах судовий орган Договірної Держави може відповідно до положень законодавства цієї Держави шляхом надіслання судового доручення звернутися до компетентного органу другої Договірної Держави з проханням отримати докази або провести інші процесуальні дії.

Реєстрація місця проживання або місця перебування особи- це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

В такому разі саме на позивача покладається обов`язок забезпечити подання до суду належно оформлених, перекладених, нотаріально посвідчених документів, після чого вони направляються судом до Міністерства юстиції України.

Таким чином, оскільки відповідач є громадянином Держави ОСОБА_6 , суду, у випадку відкриття провадження у справі, необхідно буде направляти копію позовної заяви та доданих до неї документів за адресою зареєстрованого місця проживання у Державі Кувейт через Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції м.Харків.

Отже, суду необхідний належним чином засвідчений переклад позовної заяви та доданих до неї документів на офіційну мову країни Держави Кувейт, для вручення відповідачу та проведення окремих процесуальних дій на території Держави Кувейт.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вище викладене, вважаю, що слід надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків та надання суду належних доказів щодо останнього відомого місця проживання відповідача, на протязі п`яти днів із дня отримання копії ухвали, залишивши позовну заяву без руху.

Керуючись ст.175,177, 185, 187, 258-261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю - залишити без руху.

Надати позивачу строк для виправлення недоліків поданої позовної заяви на протязі п`яти днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення ним недоліків позовної заяви у встановлений строк, позовна заява буде йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Білінська О.В.