Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №440/2317/18

Провадження № 2/943/269/2020

06 квітня 2020 року

Буський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді - Кос І.Б.,

за участю секретаря - Дутки С.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Соколянської сільської ради Буського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом. Уточнивши свої позовні вимоги, просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки своїх спадкодавців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 . В обгрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку загальною площею 1,0161 га, що знаходиться на території Соколянської сільської ради Буського району Львівської області. Її спадкоємцями за законом були: її чоловік ОСОБА_4 , який склав на користь позивача заповіт від 13.10.2016 року, а також її мати ОСОБА_3 , яка також заповіла все своє майно у користь позивача на підставі заповіту від 13.10.2016. Казані спадкоємці прийняли спадщину після смерті дружини та дочки відповідно, однак не встигли оформити на неї право власності в установленому законом порядку, оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Разом із тим, ОСОБА_3 належала земельна ділянка загальною площею 0,5819 га, а у власності ОСОБА_4 перебувала земельна ділянка загальною площею 1,0074 га, що знаходяться на території Соколянської сільської ради Буського району Львівської області. Крім того спадкодавцеві ОСОБА_3 належав житловий будинок у селі Волиця Буського району Львівської області та земельна ділянка для його обслуговування площею 0,25 га. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем майна померлих за заповітом, але не може оформити своїх спадкових прав через втрату спадкодавцями оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому просить заявлені позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, направивши до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності та задовольнити заявлені позовні вимоги.

Відповідач Соколянська сільська рада Буського району Львівської області явку свого повноважного представника до суду не забезпечила, направивши письмову заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, щодо заявленого позову заперечень не висловила та відзиву на позовну заяву не подавала.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У силу вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами п`ятою - сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що спадкодавцю ОСОБА_2 на праві власності належала земельна ділянка загальною площею 1,0161 га, у тому числі земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,2411 га та земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 0,7750 га, виділених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходяться на території Соколянської сільської ради Буського району Львівської області, що підтверджується долученою копією Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №085258 від 24.03.2000.

Як убачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 24.01.2011, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Волиця Буського району Львівської області.

З листа завідувача Буської державної нотаріальної контори №225/01-16 від 22.02.2019, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, спадкоємці після його смерті до нотаріальної контори не звертались.

Разом із тим, судом встановлено, що її спадкоємцями за законом першої черги в розумінні вимог частини першої статті 1261 ЦК України були матір ОСОБА_3 та чоловік померлої ОСОБА_4 , які прийняли спадщину в порядку норми частини третьої статті 1268 ЦК України.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповідно їхніми свідоцтвами про смерть серії НОМЕР_4 від 17.10.2016 та серії НОМЕР_5 від 07.04.2018.

При цьому, спадкодавцеві ОСОБА_4 належала на праві приватної власності земельна ділянка загальною площею 1,0074 га, у тому числі земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,2326 га та земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 0,7748 га, що підтверджується долученою копією Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №085259 від 24.03.2000. Натомість, ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №085268 від 24.03.2000 належала на праві власності земельна ділянка загальною площею 0,5819 га, у тому числі земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,2242 га та земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 0,3577 га. Зазначені земельні ділянки виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходяться на території Соколянської сільської ради Буського району Львівської області.

Крім того, спадкодавиці ОСОБА_3 належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 126,2 кв.м. по АДРЕСА_1 та земельна ділянка для його обслуговування площею 0,25 га, що підтверджується довідкою виконкому Соколянської сільської ради № 854 від 12.11.2018 та технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого ФОП ОСОБА_5 від 05.07.2019.

У той же час, позивач є спадкоємцем майна померлих спадкодавців за заповітом, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 склали на користь позивача ОСОБА_1 окремі заповіти від 13 жовтня 2016 року, які посвідчені секретарем Соколянської сільської ради Буського району Львівської області Милінською М.П. за №162 і №163 відповідно.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права.

Нормою статті 316 цього Кодексу визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1269 та статті 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини.

Як убачається із листа завідувача Буської державної нотаріальної контори №225/01-16 від 22.02.2019, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заводилась, спадкоємці після їх смерті до нотаріальної контори не звертались.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч. 1 ст. 1233 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

За таких обставин, в судовому засіданні є достовірно встановлено, що спірний житловий будинок та земельна ділянка для його обслуговування належали спадкодавцеві ОСОБА_3 , які перебували у її володінні та користуванні, а остання на законних підставах проживала у цьому житловому будинку до дня смерті, проте на момент такої не встигла оформити права власності на вказане майно.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №97 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що позови громадян, пов`язані з розпаюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів.

Згідно ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Згідно ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Частина 1 статті 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п. 15 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України земельні частки (паї) можуть бути передані у спадщину.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно, зокрема, на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також на житловий будинок та земельну ділянку для її обслуговування в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 . Крім того, за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування за законом та заповітом після смерті ОСОБА_2 , оскільки її спадщину в порядку спадкування за законом прийняли спадкодавці позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які залишили на користь позивача заповіт.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 1, 2, 4, 8, 10, 11, 12, 13, 76, 77, 78, 81, 82, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 1,0161 га, у тому числі земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,2411 га та земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 0,7750 га, виділених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходяться на території Соколянської сільської ради Буського району Львівської області, в порядку спадкування за законом та заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 1,0074 га, у тому числі земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,2326 га та земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 0,7748 га, виділених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходяться на території Соколянської сільської ради Буського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 0,5819 га, у тому числі земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,2242 га та земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 0,3577 га, виділених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходяться на території Соколянської сільської ради Буського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку для його обслуговування площею 0,25 га, що знаходиться на території Соколянської сільської ради Буського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційну скарга на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (с. Грабова Буського району Львівської області).

Відповідач: Соколянська сільська рада (с. Соколя Буського району Львівської області).

Повне судове рішення складено: 06.04.2020 року.

Суддя: І. Б. Кос