УХВАЛА

02.04.2020 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді: Спаї В.В., розглянувши клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа: Орган опіки та піклування в особі Новокодацької районної у м. Дніпрі ради про визначення місця проживання малолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа: Орган опіки та піклування в особі Новокодацької районної у м. Дніпрі ради про визначення місця проживання малолітніх дітей та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , де третя особа: Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення способів участі у вихованні, спілкування з дітьми та встановлення місця проживання дітей з батьком.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, разом з якою подано клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання вказаної заяви про забезпечення позову, в якому позивач просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Клопотання обґрунтоване тим, що позивач є матір`ю двох малолітніх дітей, які перебувають на її утриманні та приймаючи до уваги введений на усій території України карантин до 24.04.2020, вважає, що вказані обставини свідчать про наявність підстав для відстрочення їй сплати судового збору за подану заяву.

Ознайомившись з поданим клопотанням, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір належних до оплати судових витрат, або звільнити від їх сплати.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд зазначає, що єдиною підставою для вчинення судом дій, зазначених у статті 8 Закону України «Про судовий збір», є врахування ним майнового стану сторін. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також те, що вона підпадає під умови, визначені ч. 1 ст. 8 вищезазначеного Закону.

Таким чином, розстрочення, відстрочення сплати судового збору та звільнення від такої сплати є правом суду, а відповідна заява сторони розглядається, виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до суду, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

Проте, як вбачається з матеріалів клопотання, позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження викладених у ньому обставин та доказів ухилення другого з батьків (відповідача) від сплати аліментів, оскільки «перебування малолітніх дітей та утриманні» не є тотожним з «батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів».

Під час розгляду клопотання суд також враховує, що Європейським судом з прав людини у справі „Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 року, зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому самі лише обставини, пов`язані з тим, що вона є матір`ю двох дітей, які перебувають на її утриманні, а також введення на усій території України карантину не можуть вважатися безумовною підставою для звільнення від такої сплати або її відстрочення.

Враховуючи даний принцип, а також положення статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі й у питанні звільнення від сплати судового збору чи відстрочення такої сплати.

На підставі викладеного, враховуючи, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження доводів, викладених у клопотанні, суд вважає, що у задоволенні клопотання належить відмовити.

Керуючись ст. 136, п. 1 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 259-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа: Орган опіки та піклування в особі Новокодацької районної у м. Дніпрі ради про визначення місця проживання малолітніх дітей відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В.В.Спаї