провадження № 22-ц/824/4435/2020 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лівінського С.В., Суханової Є.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , поданою адвокатом Лабик Русланом Романовичем, на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Вимоги мотивовані тим, що30.03.2018 року з його вини сталась дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої пасажир автомобіля ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, від яких померла. Вироком Біловодського районного суду Луганської області від 19.02.2019 року у справі № 408/2553/18-к його було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. На момент пригоди його цивільна-правова відповідальність не була застрахована. Керуючись п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-ІV 19.03.2019 року його представником до відповідача була подана заява про настання страхового випадку та здійснення страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника. Однак, відповідач виплату не здійснив, про своє рішення не повідомив, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи - залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням позивач ОСОБА_1 , через представника - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

При цьому зазначає, що заявником було виконано вимоги ст. 35 ЗУ «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та надано весь необхідний пакет документів для виплати страхового відшкодування. Вказує, що довіреністю уповноважив представника ОСОБА_6 . діяти в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , тому у даному випадку права та інтереси дитини не порушено.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження відповідачу було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, однак відзиву до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки, в даній справі ціна позову становить 143879,98 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.03.2018 року в смт. Станиця Луганська, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Dacia», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . В результаті ДТП, пасажир автомобіля ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, від яких померла. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

З свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідує, що її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . На час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 шістнадцять років.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Dacia», державний номерний знак НОМЕР_1 , не була застрахована.

19.03.2019 року представником ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_8 було подано до МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву на виплату страхового відшкодування на підставі ст. ст. 27, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів».

На час звернення до суду відповідач страхове відшкодування не виплатив, відповідь не надав.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що до відповідача ні неповнолітня ОСОБА_2 , ні її законний представник - батько ОСОБА_1 не звертались. Заява була подана представником ОСОБА_1 , тоді як останній не мав правових підстав для вчинення передоручення у спірному питані.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, згідно ст. 32 ЦК України крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право:

1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами;

2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом;

3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи;

4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку).

Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Неповнолітня особа може розпоряджатися грошовими коштами, що внесені повністю або частково іншими особами у фінансову установу на її ім`я, за згодою органу опіки та піклування та батьків (усиновлювачів) або піклувальника. Згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону.

Враховуючи викладене, статтею 32 ЦК України не передбачено права неповнолітньої особи самостійно звертатися до юридичної особи (в тому числі МТСБ) з заявою про відшкодування шкоди. Таке право може бути реалізоване, шляхом отримання згоди від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Крім того, згідно ст. 59 ЦПК України (у редакції на момент звернення до суду) права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якоїо обмежена. Законні представники можуть доручати ведення справи в суді іншим особам.

А відтак колегія суддів вважає, що законні представники можуть доручати ведення справи в суді іншим особам, з метою реалізації права на професійну правничу допомогу, оскільки вказане, на думку суду, не суперечать інтересам дитини. За таких обставин, висновок суду першої інстанції, про те що ОСОБА_1 , не мав правових підстав для вчинення передоручення у спірному питані є не обґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам закону.

Колегія суддів, також не погоджується з висновком суду про те, щодо відповідача ні неповнолітня ОСОБА_2 , ні її законний представник - батько ОСОБА_1 не звертались, оскільки як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 19.03.2019 року та заява про виплату страхового відшкодування від 17.10.2018 року, які отриманні МТСБ 19.03.2019 року (а.с. 18-19).

Що стосується позовних вимог позивача, то колегія суддів виходить з наступного.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Пунктом 2.1. статті 2 Закону визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи 30.03.2018 року в смт. Станиця Луганська, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Dacia», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . В результаті ДТП, пасажир автомобіля ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, від яких померла. З свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідує, що її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . На час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 шістнадцять років. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Dacia», державний номерний знак НОМЕР_1 , не була застрахована.

Відповідно до пункту 21.4 Закону № 1961-ІV, у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень пункту «а» ч.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

19.03.2019 року представником ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , - ОСОБА_8 було подано до МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву на виплату страхового відшкодування на підставі ст. ст. 27, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів». На час звернення до суду відповідач страхове відшкодування не виплатив, відповідь не надав.

Відповідно до ст. 27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього: Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Статтею 1200 ЦК України передбачено порядок, умови та розмір відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого.

Зокрема, ч. 1ст. 1200 ЦК України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання.

Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що зроблений позивачем розрахунок розміру відшкодування, пов`язаний із втратою годувальника потерпілій, відповідно до якого розмір можливої регламентної виплати становить 134 028,00 грн., є обґрунтованим, оскільки здійснений з дотриманням вимог законодавства.

З урахуванням того, що відповідачем безпідставно не сплачено у встановлені законом строки позивачу страхове відшкодування, передбачене діючим законодавством, колегія суддів дійшла висновку, що наявні всі правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача пені за період прострочки виконання зобов`язань.

Статтею 992 ЦК України передбачено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі (МТСБУ), яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

В позовній заяві позивач просив стягнути пеню за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 18.06.2019 року по 03.09.2019 року в розмірі 9 851,98 грн., яка на думку суду є обґрунтованою та підлягає стягненню.

Отже, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, оскільки,під час перегляду справи апеляційним судом було встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, тому колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є безпідставним та незаконним і підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що згідно п. 1 та 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору у справах про відшкодування шкоди, заподіяною смертю фізичної особи та у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, і при подачі позову його не сплатив, суд, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір 1 438,79 грн. за судовий розгляд у суді першої інстанції та 2 158,19 грн. за апеляційний розгляд, а разом 3 596,98 грн. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , подану адвокатом Лабиком Русланом Романовичем - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України () на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 страхове відшкодування, пов`язане з втратою годувальника в розмірі - 134 028,00 грн.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України () на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 пеню в розмірі - 9 851,98 грн.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь держави судовий збір в розмірі 3 596,98 (три тисячі п`ятсот дев`яносто шість) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: Є.М. Суханова

С.В. Лівінський