Справа № 311/3932/19
Провадження № 2/311/159/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

23 березня 2020 року м.Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сидоренко Ю.В.

при секретарі Осінцевій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

22 жовтня 2019 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 , пред`явлений представником позивача в особі адвоката Коваленка В.В., до ОСОБА_2 про стягнення боргу, який в подальшому був уточнений в редакції від 28.01.2020 року стосовно анкетних даних позивача та в якому позивачка ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь сплачений аванс в сумі 13056,60 гривень та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1152,60 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 гривень.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 25 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 в особі адвоката Коваленка В.В. про забезпечення позову (а.с.22).

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 01 листопада 2019 року відкрито провадження по справі № 311/3932/19 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, представників сторін (а.с.26).

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 12 листопада 2019 року частково задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 в особі адвоката Коваленка В.В. про забезпечення позову та накладено арешт на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер № :07:069:0003, площею 0,25 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка на праві приватної власності належить ОСОБА_2 лексіївні на підставі рішення Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області від 24.12.2015 року. В іншій частині поданої заяви по забезпечення позову, відмовлено (а.с.42-43).

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Лисенко І.Ю., підтримане відповідачем ОСОБА_2 , про закриття провадження у справі № 311/3932/19 (провадження №2/311/159/2020) (а.с.80-81).

23 березня 2020 року, до початку розгляду справи по суті, представником позивача ОСОБА_1 -адвокатом Коваленко В.В. подана до суду заява, в якій просить прийняти відмову від позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплаченого авансу в сумі 13056,80 грн. та судових витрат у вигляді судового збору в сумі 1152,60 гривень, посилаючись на добровільну виплату відповідачем ОСОБА_2 вказаних сум 02.03.2020 року. Просить провадження по справі закрити. Та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 5000,00 гривень. Подану заяву просить розглянути у його відсутність та без участі його довірителя ОСОБА_1 . Наслідки закриття провадження по справі, згідно положень ст.ст.206, 256 ЦПК України, їм відомі та зрозумілі. (а.с.93).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Коваленко В.В. не з`явилися, про день та час судового засідання були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомлено, проте до початку судового засідання та розгляду справи по суті представником позивача адвокатом Коваленко В.В. подано заява про відмову від позовних вимог, закриття провадження по справі та стягнення судових витрат, яку він просить розглянути без його участі та без участі його довірителя.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Лисенко І.Ю. не з`явилися, про день та час судового засідання були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте дна адресу суду надано заяву представника відповідача адвоката Лисенко І.Ю. про розгляд справи у її відсутність та відсутність її довірителя ОСОБА_2 , та в якій просить провадження по справі закрити у зв`язку зі сплатою відповідачкою суми боргу в розмірі 500,00 доларів США та сплати судового збору за подання позову до суду. Також, при винесенні судового рішення по даній справі просять врахувати витрати ОСОБА_2 , які вона понесла у зв`язку з розглядом даної цивільної справи та стягнути з позивачки ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , згідно Акту виконаних робіт від 23.03.2020 року.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно ч.ч.1-3 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Пунктом 4 ч.1, ч.ч 2,3 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Таким чином, враховуючи обізнаність позивачки ОСОБА_1 про наслідки закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою від позову, суд вважає за необхідне прийняти відмову позивача від позову за наведеними у заяві підставами, а саме добровільною сплатою відповідачем суми авансу, який є предметом заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Зважаючи на вищевикладене, вивчивши заяву про відмову від позову, яка подана представником позивача - адвокатом Коваленко В.В., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , та додані до заяви документи (розписку ОСОБА_1 від 02.03.2020 року), оглянувши матеріали цивільної справи № 311/3932/19, суд приходить до висновку про необхідність прийняття відмови позивачки ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу, у зв`язку з вирішенням спору у добровільному порядку.

Положення статті 141 ЦПК України передбачають порядок розподілу судових витрат між сторонами в залежності від результату розгляду справи по суті.

Порядок розподілу витрат в разі відмови позивача від позову передбачений ст.142 ЦПК України.

Згідно з положеннями ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

У відповідності до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України) та витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п.4 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат за заявленими ОСОБА_1 позовними вимогами в частині відшкодування витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Таким чином, підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Дані розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів. За відсутністю таких доказів, сторона має право подати їх до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення, за умови наявності відповідної заяви, яка зроблена стороною до закінчення судових дебатів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Коваленко Володимиром Васильовичем укладено 11 вересня 2019 року Угоду про надання правничої (правової) допомоги № 1054, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.15,69). Повноваження представника позивача також підтверджені ордером серії АР №1001111 від 11.09.2019 року, ордером серії ЗП №053357 від 17.02.2020 року, оригінали яких є в матеріалах справи (а.с.6,71).

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4).

Позивачем на підтвердження понесених судових витрат надано суду Акт виконаних робіт від 11.10.2019 року, відповідно до якого адвокат Коваленко В.В. надав ОСОБА_1 правові послуги на загальну суму 5418,90 гривень, та витрачено часу про надання правових послуг 9 годин, та відповідно, надані послуги складаються з: консультації (1 година 602,10 грн.), підготовка пропозиції повернення боргу (1 година 602,10 грн.), підготовка документів для позову, заяви про розгляд без участі, заяви про розрахунок судових витрат (1 година - 602,10 грн.), підготовка позовної заяви (5 годин - 3010,50 грн.), пошук, підготовка судової практики (1 година - 602,10 грн.) (а.с.16,70).

Відповідно до вищевказаного Акту додано квитанцію № 1054 від 11.10.2019 року про отримання адвокатом Коваленко В.В. від ОСОБА_1 суми 5000,00 грн. (а.с.16,70).

Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачкою ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

Проаналізувавши обсяг та склад робіт, виконаних адвокатом Коваленко В.В., складність справи, а також те, що на початку розгляду справи по суті відповідач ОСОБА_2 також звернулася до суду з відповідним клопотанням про стягнення судових витрат, понесених на оплату правничої допомоги адвоката Лисенко І.Ю., а тому суд, враховуючи співмірність розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу з обсягом виконаних адвокатом Коваленко В.В. робіт, приходить до висновку, що понесені ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково, в загальній сумі 2107 (дві тисячі сто сім) гривень 35 копійок та які складаються з: консультації (1 година 602,10 грн.), підготовки документів для позову, заяви про розгляд без участі, заяви про розрахунок судових витрат (1 година 602,10 грн.), підготовки позовної заяви (1,5 години 903,15 грн.), а всього 2107,35 гривень, відповідно до Акту виконаних робіт від 11.10.2019 року, оригінал якого є в матеріалах справи (а.с.16,70).

Враховуючи складність справи, дослідивши докази на підтвердження судових витрат позивача ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, суд вважає, що необхідний фактичний обсяг правової допомоги є значно меншим, ніж зазначено у розрахунку адвоката, витрати не є співмірними із складністю справи, а тому, відсутні підстави для відшкодування таких витрат у зазначеному в розрахунку розмірі.

З урахуванням фактичних обставин справи, виходячи із принципу розумності і справедливості, та приймаючи до уваги, що судом прийнято рішення про закриття провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, беручи до уваги ціну позову, розумність вартості правничої допомоги, виходячи з конкретних обставин справи, а також враховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт і послуг, що стосуються підготовки позову та розгляду справи в суді, час, витрачений адвокатом на надання послуг та обсяг таких послуг, а також значення справи для позивача, та ті обставини, що представником позивача було заявлено клопотання про стягнення витрат на правову допомогу та було подано докази понесення таких витрат, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем ОСОБА_1 вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково, в загальній сумі 2107,35 грн. (602,10 + 602,10 + 903,15 = 2107,35 грн.), яку суд вважає достатньою компенсацію судових витрат на правничу допомогу у цій справі. Підстав для стягнення з відповідача ще додатково 2892,65 гривень суд не вбачає.

На переконання суду вказаний розмір витрат в сумі 5000,00 гривень є завищеним враховуючи, що дана цивільна справа не відноситься до категорії складних справ, а є малозначною за спрощеним провадженням, то надання правової допомоги, у тому числі складання позову, заяв, клопотань не потребувало надзвичайних зусиль та/або матеріальних затрат, та затрат такої кількості часу як вказано в Акті виконаних робіт щодо наданих послуг для підготовки та супроводження справи в суді. Отже, враховуючи наведене, суд вважає, що витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. не підлягають до стягнення в такому обсязі і є завищеними для такої категорії справ. Однак, враховуючи, що адвокат безумовно надавав стороні позивача правову допомогу, та застосовуючи засади розумності, справедливості та співмірності, враховуючи при цьому складність справи, її типовість, кількість судових засідань, суд вважає, що 2107,35 грн. є достатньою компенсацією понесених стороною позивача витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для повернення позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, оскільки позивачеві ОСОБА_1 безпосередньо відповідачем ОСОБА_2 були відшкодовані судові витрати по сплаті судового збору у повному обсязі, в загальній сумі 1152,60 грн., що вбачається з поданої представником позивача заяви від 18.03.2020 року, в якій позивач також відмовляється від позовних вимог також і в частині стягнення судового збору, а також безпосередньо підтверджується долученою до цієї заяви розпискою ОСОБА_1 від 02.03.2020 року про отримання від ОСОБА_2 500 доларів США авансу та судового збору в сумі 1153,00 грн. (а.с.93,94).

Вирішуючи питання за поданою представником відповідача адвокатом Лисенко І.Ю. заявою про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача судових витрат, понесених відповідачем ОСОБА_2 у зв`язку з розглядом даної цивільної справи, згідно Акту виконаних робіт від 23.03.2020 року та квитанціями про оплату вартості надання юридичних послуг в загальній сумі 4900,00 гривень (а.с.85-92), суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч.6 ст.142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч.9 статті 141 цього Кодексу.

При цьому суд зазначає, що відмова від позовних вимог у зв`язку з добровільним вирішенням спору це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України.

Отже, саме по собі подання позивачем заяви про відмову від позову не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Таким чином, за змістом частини другої статті 44 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені та в чому вони виражені, чи були дії позивача умисні, та чим це підтверджується.

При цьому, у поданій заяві про відшкодування позивачем судових витрат, понесених відповідачем на оплату юридичних послуг жодних доводів і доказів необґрунтованості дій позивачки, заява не містить.

Оскільки під час розгляду вказаної заяви необґрунтованих дій позивача не встановлено, тому суд не вбачає правових підстав для ухвалення судового рішення про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Виходячи зі змісту ч.ч.9-10 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Отже, вивчивши матеріали справи № 311/3932/19, суд прийшов до висновку, що на теперішній час відсутні підстави для існування заходів забезпечення позову, оскільки судом ухвалюється судове рішення про закриття провадження у справі у зв`язку із відмовою позивача від позову з підстав добровільного вирішення спору за предметом заявлених позивачем ОСОБА_1 позовних вимог після пред`явлення позову до суду, тому у відповідності до положень ч.ч.9-10 ст.158 ЦПК України підлягають скасування заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 12.11.2019 року щодо накладення арешту на земельну ділянку, яка на праві приватної власності належить відповідачу ОСОБА_2 .

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.49,142,158,206,211,247,255,258-260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Прийняти відмову позивача ОСОБА_1 від позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення боргу (сплаченого авансу) в сумі 13056,60 гривень та судового збору в розмірі 1152,60 гривень.

Провадження у цивільній справі №311/3932/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - закрити у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2107 (дві тисячі сто сім) гривень 35 копійок.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 12 листопада 2019 року, а саме: скасувати арешт, накладений на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер № :07:069:0003, площею 0,25 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка на праві приватної власності належить ОСОБА_2 лексіївні на підставі рішення Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області від 24.12.2015 року.

В задоволенні заяви представника відповідача адвоката Лисенко І.Ю., яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , про стягнення з позивача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4900,00 гривень відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області Ю.В. СИДОРЕНКО