Справа № 192/2059/18
Провадження № 2/192/767/20
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

"27" березня 2020 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Стрельникова О.О.

за участю секретаря судового засідання - Корота Л.С.,

представника позивача - Бігуна В.П. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом Виконавчого комітету Новопокровської селищної ради (орган опіки та піклування) Солонянського району Дніпропетровської області, в інтересах малолітньої дитини: ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, згідно позовних вимог звернувся до суду з позовом в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до відповідачки про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідачка є матір`ю малолітньої дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також відповідачка має сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який з нею протягом тривалого часу не проживає, а дитиною опікується бабуся ОСОБА_5 .

Від співмешканця відповідачки ОСОБА_6 , 24 жовтня 2018 року надійшло усне повідомлення про те, що ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями, часто відсутня вдома, на неналежному рівні доглядає свою дитини, через це в них виникла сварка та ОСОБА_3 зібравши речі, мала намір виїхати в невідомому напрямку до свого знайомого.

Цього ж дня, тобто 28 жовтня 2018 року комісія захисту прав дітей виконкому Новопокровської селищної ради виїхала для з`ясування обставин. Під час виїзду було встановлено, що відповідачка та її співмешканець ОСОБА_6 постійно сваряться, вчиняють бійки, поводять себе агресивно, а в квартирі не створені належні умови для проживання дитини, а саме відсутнє дитяче ліжко, засоби гігієни, дитячий одяг, дитяча суміш, в квартирі холодно. ОСОБА_3 була з ознаками алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим комісією було викликано наряд поліції та встановлено, що існувала загроза життю та здоров`ю малолітньої ОСОБА_2 про, що було негайно повідомлено селищного голову.

Малолітню дитину ОСОБА_2 було вилучено у матері та тимчасово влаштовано у дитяче відділення КЗ «Солонянська центральна лікарня» ДОР» для проведення обстеження та надання необхідної медичної допомоги. Під час вилучення дитини, мати поводила себе агресивно, намагалася вчинити бійку.

26 жовтня 2018 року відповідачка була викликана до Новопокровської селищної ради для профілактичної бесіди, де їй було рекомендовано стати на облік до лікаря-нарколога та розпочати лікування від алкогольної залежності, створити належні умови для проживання малолітньої доньки.

Комісія захисту прав дітей виконкому Новопокровської селищної ради з метою перевірки щодо виконання рекомендацій відвідала родину відповідачки 31 жовтня 2018 року, під час якого було встановлено, що ОСОБА_3 рекомендації виконала частково, а саме в будинку відсутній запас дитячої суміші, засобів гігієни, дитячого ліжка, крім того вона не стала на облік до лікаря-нарколога для лікування від алкогольної залежності.

31 жовтня 2018 року відбулося засідання комісії виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Солонянського району з питань захисту прав дітей щодо невиконання ОСОБА_3 своїх обов`язків, на якому комісія прийшла висновків про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , оскільки мати не цікавиться справами дитини, не забезпечує продуктами харчування, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, байдуже ставиться до здоров`я дитини, фактично самоусунулась від своїх батьківських обов`язків.

Тому просили позбавити відповідачку батьківських прав та стягнути на утримання малолітньої дитини ОСОБА_2 аліменти, в розмірі 849 грн. 50 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття на користь органу опіки та піклування чи осіб, які будуть опікуватись дитиною.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи у зв`язку з неявкою відповідачки.

Відповідачка, яка про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України за зареєстрованим місцем свого проживання (а.с. 40) в судове засідання не з`явилась причини неявки суду не повідомила.

У зв`язку з неявкою у судове засідання відповідачки, яка бере участь у справі, суд, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність відповідачки, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи та за згодою представника позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, при цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789 - ХІІ від 27 лютого 1991 року передбачено, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13 вересня 2018 року та копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 сімейного кодексу України № 6 від 13 листопада 2019 року, актовий запис № 120 від 13 вересня 2018 року ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про батька ОСОБА_2 зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за заявою матері (а.с. 6, 35).

Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 24 жовтня 2018 року в квартирі ОСОБА_6 де мешкає ОСОБА_3 , не створені належні умови для проживання дитини (а.с. 7).

Як вбачається з розпорядження селищного голови Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області Скиби О . М. про негайне вилучення малолітньої дитини від батьків № 72 від 24 жовтня 2018 року, малолітню дитину ОСОБА_2 було вилучено від матері ОСОБА_3 та тимчасово влаштовано до КЗ «Солонянська ЦРЛ» ДОР» (а.с. 8).

Дана обставина підтверджується актом про факт передачі дитини від 24 жовтня 2018 року (а.с. 10).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 31 жовтня 2018 року в квартирі проживання ОСОБА_3 , яка мешкає разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_6 , в квартирі комфортна температура, в наявності дитяча ванночка, відсутнє дитяче ліжко, запас памперсів на один день, відсутній запас дитячої суміші, засобів гігієни (а.с. 12).

З довідки виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області № 1169 від 26 жовтня 2018 року вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 та має склад сім`ї: співмешканця ОСОБА_6 та доньку ОСОБА_2 (а.с. 24).

Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області № 725 від 12 листопада 2018 року вбачається, що ОСОБА_3 в шлюбі не перебуває, схильна до зловживання спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, не працевлаштована, проживала за рахунок виплат, які отримувала від держави на дитину. Постійного місця проживання на території селищної ради не має, часто змінює місце проживання, на даний час проживає разом зі співмешканцем ОСОБА_6 24 жовтня 2018 року малолітню доньку було вилучено з сім`ї в зв`язку з загрозою для життя дитини та направлено до Солонянської ЦРЛ. Рекомендації, які отримала ОСОБА_3 по усунення недоліків виконала не в повній мірі. ОСОБА_3 не виконує жодних обов`язків по вихованню дитини, не бере участі в її утриманні, не займається матеріальним забезпеченням, фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам малолітньої дитини ОСОБА_2 та пропонує позбавити батьківських прав ОСОБА_3 (а.с. 27).

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 57, 60 ЦПК України передбачає, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей.

Статтею 164 СК України передбачені підстави позбавлення осіб батьківських прав, а саме, якщо він чи вона: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін., що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно ч. 5, 6 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Оцінюючи досліджені докази в сукупності суд приходить до висновку, що позивач не довів, що позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітньої дитини є заходом спрямованим на захист інтересів дитини, при цьому будь-яких доказів нарко чи алко залежності з боку відповідачки суду не надано.

Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, доказів щодо притягнення відповідачки до відповідальності за ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини суду не надано, що свідчить про те, що законних та обґрунтованих підстав, передбачених ст. 164 СК України для позбавлення її батьківських прав у суду не має. Суд вважає, що головною підставою складання такого висновку стало те, що відповідачка не працевлаштована та не мала постійного місця проживання, при цьому вказані обставини не можуть свідчити про необхідність позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її малолітньої дитини.

Досліджені в судовому засіданні акти обстеження матеріально-побутових умов сім`ї не можуть свідчити про системне ухилення позивачки від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до її малолітньої доньки, при цьому суд також зауважує, що вказані акти складені у незначний між собою проміжок часу тривалістю 7 днів.

Оцінивши надані позивачем докази, суд вважає, що відсутні підстави для застосування до відповідачки такого крайнього заходу впливу як позбавлення її батьківських прав, навіть при доведеності тих обставин, що вона не в повній мірі виконує обов`язки по вихованню малолітньої дитини, так як ці обставини ще не свідчать про винне, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, в тому числі шляхом позбавлення батьківських прав.

Оскільки вимоги про стягнення аліментів є похідними від вимог про позбавлення батьківських прав, судом встановлено відсутність підстав для стягнення аліментів з відповідачки.

Отже, суду не надано безсумнівних доказів, які б свідчили про ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітньої дитини, свідоме нехтування нею своїми обов`язками, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі, відповідно до ст. 141 КПК України, компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 150, 164 СК України ст.ст. 10, 11, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Виконавчого комітету Новопокровської селищної ради (орган опіки та піклування) Солонянського району Дніпропетровської області, який розташований: смт Новопокровка, Солонянського району, Дніпропетровської області, вул. Миру, буд. 11, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємців і організацій України 40205275 в інтересах малолітньої дитини: ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка мешкає: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня його складання.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачкою в загальному порядку встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 01 квітня 2020 року.

Головуючий: суддя Стрельников О.О.