У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2020 Справа №607/12890/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Ромазана В.В.

за участю секретаря Мотиль Б.І.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» про заміну сторони виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» звернулося до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, а саме стягувача Публічне акціонерне товариство «БМ Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» у справі №607/12890/15-ц.

В обгрунтування своїх вимог, посилається на те, що АТ «БМ-2018» є правонаступником ПАТ «БМ Банк». 26.11.2019 року між АТ «БМ-2018» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс», було укладено Договір про відступлення прав вимоги №26/11/2019, відповідно до якого АТ «БМ-2018» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс», а ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за Договором кредиту №350/031007.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про день та час розгляду заяви були повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду заяви, згідно вимог ч. 3 ст. 442 ЦПК України.

Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до переконання, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

22 січня 2018 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення по справі № 607/12890/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" заборгованість за кредитним договором №350/031007 від 03.10.2007 року у розмірі 114 180 доларів США та 98 центів, а також 3 654 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист №607/12890/15ц від 22.01.2018р.

09.11.2018 року АТ «БМ Банк», яке є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «БМ Банк» було перейменовано на АТ «БМ-2018».

26 листопада 2019 року між АТ «БМ-2018» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс», було укладено Договір про відступлення прав вимоги №№26/11/2019, відповідно до якого АТ «БМ-2018» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс», а ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за Договором кредиту №350/031007.

Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Зазначене угзоджується із висновками Верховного Суду, що викладені в постанові від 28.04.2018року у справі № 61-1104св18, також аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), регулюються розділом VI Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК).

Крім того, під час розгляду питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах, суди мають керуватися, зокрема положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

В ст. 9 Конституції України йдеться про те, що міжнародні договори, ратифіковані Верховною радою України, є частиною національного законодавства України. Отже, норми Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і все, що з неї витікає, є частиною законодавства України і має застосовуватися нарівні із законами, прийнятними урядом. Це, зокрема, продиктовано пп. «b» п. 3 ст. 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, учасником якої є Україна, та відповідно до якого поряд із нормами міжнародного договору обов`язково треба використовувати подальшу практику застосування договору, який встановлює угоду учасників щодо його тлумачення.

Так, у рішенні від 29 червня 2004 року у справі «Півень проти України» Європейський суд з прав людини тлумачить частину 1 статті 6 Конвенції, сформульовану так: « Кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків (...), має право на справедливий (...) розгляд упродовж розумного строку (...і судом, встановленим законом », а саме, зазначає, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які, у країні яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін. У рішенні від 18 жовтня 2005 року у справі «ТЕРЕМ ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» Суд робить висновок, що триваюче невиконання значної частини боргу за рішенням суду, винесеним на користь заявника, складає порушення п.1 ст. 6 Конвенції.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» про заміну сторони виконавчого провадження, слід задовольнити та замінити стягувача АТ «БМ-2018» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс»

Керуючись ст. 442 ЦПК України, ст.ст.512,514 ЦК України ст.ст.1, 8, 11, 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» про заміну сторони виконавчого провадження - задовольнити.

Замінити сторону у виконавчому провадженні, а саме стягувача - Акціонерне товариство «БМ-2018» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» (, місце знаходження: вул. Саратовська, офіс, 8, будинок 37, м. Київ, 03190) у справі №607/12890/15ц за позовом Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №350/031007 від 03.10.2007 року.

Ухвала набирає законної сили через п`ятнадцять днів з дня проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 15-денний строк з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан