З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
29 жовтня 2020 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Морозова В.В.
при секретарі Швидкій І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17 січня 1997 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме будинку АДРЕСА_1 . 14 жовтня 2006 року відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, реєструє шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 дівоче прізвище ( ОСОБА_2 ) № актового запису 1782. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік відповідача, ОСОБА_4 помер. Спадкоємицею частки майна померлого стала матір ОСОБА_3 та відповідач.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 лютого 2019 року спадкоємцем майна ОСОБА_3 , а саме 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 став її брат ОСОБА_1 , тобто позивач. Відповідно до договору дарування частини квартири від 28.09.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А., зареєстрованого в реєстрі за № 9529, ОСОБА_5 подарував обдарованому, а саме позивачу 1/3 частину вартири АДРЕСА_2 .
Таким чином, квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної часткової власності відповідно двом співвласникам - позивачу та ОСОБА_2 .
Позивачу належить на праві спільної часткової власності 5/6 частки квартири у житловому будинку за вищевказаною адресою, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.2019 року, та відповідно до договору дарування частини квартири від 28.09.2019 року
Підтвердженням наявності у позивача зареєстрованого права власності на 5/6 частки квартири у житловому будинку, яка знаходиться за вищевказаною є також Витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 22 лютого 2019 року та від 28.09.2019 року відповідно.
Отже, відповідачу належить 1/6 частка квартири АДРЕСА_3 на підставі права на спадщину за законом, без оформлення своїх спадкових прав.
Зважаючи на те, що відповідач у даному домоволодінні не проживає та всупереч вимогам ст. 322 ЦК України, відповідно якої «Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому лежить ,якщо інше не встановлено договором або законом» своє майно не утримує: не проводить поточні ремонти для збереження жилого стану будинку, комунальні послуги не сплачує та взагалі належним їй майном не користується, також слід врахувати, що позивач та відповідач не є членами однієї сім`ї, не проживають спільно та не ведуть спільного господарства, в той час як - між сторонами залишились лише віддалені родинні зв`язки, які ніколи ними не підтримувались та не підримуються.
Порядок користування між співвласниками не встановлювався ні за домовленістю між стонами, ні судовим рішенням. Питання про виділ частки у натурі не ставилося.
Позивач володіє часткою в спільній з відповідачем квартирі, яка складає 83,3 відсотків від вартості квартири за вищевказаною адресою, тобто частка якого становить 5/6 від всієї вартості майна, а відповідач володіє часткою, яка складає 16,7 відсотків від вартості вказаної квартири, а саме їй належить на праві спільної часткової власності 1/6 частки квартири за вказаною адресою.
При таких обставинах, частина відповідача у праві спільної власності на житлову квартиру є незначною, а позивач має ідеальну частку, яка становить більш ніж 80 % від вартості квартири.
Розмір частки відповідача як співвласника житлової квартири, у відповідності до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 , не дає можливості навіть виділити в натурі приміщення (кімнату) для володіння та користування, оскільки становить менший розмір ніж площа будь-якого із приміщень житлової квартири.
В зв`язку з цим, з метою визначення чи можливий з технічної точки зору розподілу квартири АДРЕСА_4 в натурі відповідно до ідеальних часток співвласників в розмірі 5/6 до 1/6, позивач, звернувся із відповідною заявою від 07.10.2019 року за № 1012 про надання висновку експертного дослідження за результатами проведення будівельно-технічного дослідження до Київського науково- дослідного інституту судових експертиз Черкаське відділення.
23 жовтня 2019 року був наданий висновок експертного дослідження за результатами проведення будівельно-технічного дослідження за № 2260/19-23 від 23.10.2019 року, у відповідності до якого з технічної точки зору поділити в натурі квартиру АДРЕСА_2 відповідно до ідеальних часток співвласників 5/6 і 1/6 з подальшим переобладнанням в ізольовані квартири з облаштуванням окремого входу неможливо, оскільки виходячи із умов виділення кожному із співвласників окремої квартири для ізольованого користування та заселення однією сім`єю неможливо виконати розподіл домоволодіння.
З наведених вище обставин випливає, що житлову квартиру, яка знаходиться за вказаною адресою, неможливо ні поділити в натурі між співвласниками, ні виділити частку у спільному майні одному із співвласників, ні встановити порядок користування між співвласниками, оскільки частка відповідача є незначною.
Позивач неодноразово звертався до відповідача з пропозицією здійснити ремонт житлової квартири, оскільки в будинку не здійснювались ремонтні роботи досить давно і він знаходиться в незадовільному стані, на що відповідач відповіла категоричною відмовою, з посиланням на те, що квартира її не потрібна, в неї є інше житло, здійснювати вкладення грошових коштів вона не бажає, оскільки проживати вона там не збирається.
Вказані вище обставини свідчать про неможливість спільного володіння та користування майном, оскільки з боку відповідача не вчиняються жодні дії спрямовані на утримання, ремонт, облаштування та догляду за квартирою, сплатою за відповідні комунальні послуги як її співвласника, а натомість позивач не має бажання в подальшому здійснювати всі наведені вище дії стосовно вказаної квартири, право на яку має відповідач.
Враховуючи те, що частка відповідача у вказаній квартирі, є незначною, неможливий поділ в натурі між співвласниками, ні виділ частки у спільному майні співвласникам, ні встановлення порядку його користування між співвласниками, а також відповідач, яка останні десять років жодного дня не проживала у вказаній квартирі, не утримувала її, не вносила ніяких коштів на ремонт квартири та оплату комунальних послуг, більше того вартість частки є незначною, відповідач проживає в іншому житлі, - на думку позивача, припинення за рішенням суду права відповідача на частку у спільному майні, якою є вказана вище квартира не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам його сім`ї.
Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явились, представником позивача до суду подано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилась повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції на адресу останнього відомого місця проживання та на адресу реєстрації, про що свідчать конверти, які повернулись на адресу суду без вручення. Відзив на позовну заяву до суду не надходив.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку ст. 280 ЦПК України.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17.01.1997 року, квартира АДРЕСА_2 на праві спільної приватної власності належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 23.07.2009 р., серія НОМЕР_1 .
Згідно витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі від 10.11.2009 року, після смерті ОСОБА_4 зареєстровано спадкову справу 10.11.2009 р.
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 15.02.2018 р., матір`ю ОСОБА_4 є ОСОБА_3 , батьком - ОСОБА_7 .
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 13.08.2019 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_8 (прізвище після укладення шлюбу - ОСОБА_8 ) 14.10.2006 року зареєстрували шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла сестра позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 12.06.2017 р., серія НОМЕР_2 .
Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 11.06.2018 р. № 228, за померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 рахується 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 . Як на день смерті, так і по даний час, крім неї у квартирі ніхто не був зареєстрований та не проживав.
22.02.2019 року на ім`я позивача видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до якого він успадкував 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , що складається з 1/3 частки квартири, яка належала померлій ОСОБА_3 та 1/6 частки, яка належала ОСОБА_4 , сину який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємицею якого була його мати ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину (спадкова справа заведена у приватного нотаріуса Ворони О.О. 10.11.2009 року за № 20/2009), але не оформила своїх спадкових справ. Вказане право власності зареєстроване 22.02.2019 р. відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 157268574.
Згідно договору дарування частини квартири від 28.09.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А., № 9529 у реєстрі, ОСОБА_5 подарував позивачу 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 . Вказане право власності зареєстроване 28.09.2019 р. відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №182812961.
Позивач звертався до відповідача з листом від 04.07.2018 року з пропозицією оформити її спадкові права на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , так як він став власником 5/6 частин вказаної квартири. Оскільки документи на квартиру відсутні, то оформлення спадкових прав буде проводитись у судовому порядку. Також, позивач у листі повідомляє відповідача про намір продати квартиру після оформлення спадкових прав та віддати їй вартість за 1/6 частини квартири. Однак, відповідач жодним чином не відреагувала на дане звернення.
Те, що відповідач набула право на 1/6 частину квартири, свідчить договір про зміну часток у спадщині, укладений між нею та померлою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 року, відповідно до якого успадкувала частину іншого майна, що залишилось після смерті чоловіка - ОСОБА_4 , отримавши свідоцтва про право на спадщину, однак за отриманням свідоцтва про право на спадщину на 1/6 частину квартири не звернулась.
Таким чином позивачу належить 5/6 частки, а відповідач набула право на 1/6 частку квартири.
Згідно висновку експертного дослідження від 23.10.2019 р. № 2260/19-23, складеного експертом Науменко О.В. ЧВ КНДІСЕ, з технічної точки зору поділити квартиру АДРЕСА_2 відповідно до ідеальних часток співвласників 5/6 і 1/6 з подальшим переобладнанням в ізольовані квартири з облаштуванням окремого входу, неможливо, оскільки виходячи із умови виділення кожному із співвласників окремої квартири для ізольованого користування та заселення однією сім`єю неможливо виконати вимоги спеціальних норм.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).
Відповідно до приписів ч.1ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.
Поняття спільної часткової власності викладено у ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі.
У відповідності з ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.
Згідно із ст. 155 ЖК України власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.
Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Положеннями частини першої ст.346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.
Один з таких випадків наведено в ст.365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Відповідно ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.
Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч.1 ст.365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті.
Оцінюючи подані докази та встановлені судом обставини, є всі підстави вважати, що в даних правовідносинах встановленими і доведеними є всі умови, передбачені ч.1 ст.365 ЦК України.
Відповідно ч.1 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Відповідно абз. 3 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи.
Ухвалюючи рішення про припинення права власності відповідача на 1/6 частку у майні, що належить їй на праві приватної спільної часткової власності, зі стягненням на її користь відповідної грошової компенсації, суд виходив із того, що частка у майні не може бути виділена в натурі, квартира є неподільною. Враховуючи, що таке припинення права власності на частину майна не завдасть істотної шкоди відповідачу оскільки на її користь буде стягнута відповідна грошова компенсація.
Таким чином, судом встановлено, що частка відповідача у спільній квартирі є незначною, квартира є неподільною річчю та не може використовуватись сторонами спільно, істотного порушення прав відповідача у разі припинення права власності на її частку не вбачається.
Суд вирішує питання судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, однак позивач не просив стягнути судові витрати з відповідача на його користь.
Керуючись, ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280, 354 ЦПК України Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 317, 356, 358, 382, 383, 386 ЦК України, ст. 155 ЖК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників -задовольнити.
Визнати право власності за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_6 ) на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: В. В. Морозов