ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Куценко Т.Р.,

за участю секретаря судового засідання - Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_2 , приватного підприємства «Цифрал», ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Професійні будівельні термінали» про звернення стягнення на предмет іпотеки, застави, стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ПАТ «Банк Кредит Дніпро» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ПП «Цифрал», ОСОБА_1 , ТОВ «Професійні будівельні термінали» про звернення стягнення на предмет іпотеки, застави, стягнення боргу. Просив суд у рахунок погашення заборгованості у розмірі 4898601,67 грн. звернути стягнення на предмети застави та стягнути заборгованість із відповідачів (том 1 а.с. 1-41).

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2015 року частково задоволено позовні вимоги ПАТ «Банк Кредит Дніпро». У рахунок погашення заборгованості ПП «Цифрал» перед ПАТ «Банк Кредит Дніпро» за кредитним договором від 25 вересня 2009 року № 250909-КЛН, яка станом на 27 жовтня 2014 року складає 4898601,67 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 09 вересня 2010 року № 090910-І шляхом визнання за ПАТ «Банк Кредит Дніпро» права власності на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 58,1 кв. м, житловою площею 30,0 кв.м. Стягнуто у солідарному порядку із ПП «Цифрал» та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором від 25 вересня 2009 року № 250909-КЛН, яка виникла станом на 27 жовтня 2014 року, у розмірі 4336612,67 грн, із яких: заборгованість за кредитом - 2200000, 00 грн; заборгованість за процентами за користування кредитними коштами - 1357909,62 грн; три проценти річних за несвоєчасну сплату кредиту - 152705,10 грн; три проценти річних за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за користування кредитними коштами - 52191,37 грн; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 394975,34 грн; пеня за несвоєчасне погашення нарахованих процентів - 194751,23 грн; інфляційна заборгованість за кредитом - 371800,00 грн; інфляційна заборгованість за процентами - 174269, 00 грн. Стягнуто у солідарному порядку із ПП «Цифрал» та ТОВ «Професійні будівельні термінали» на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором від 25 вересня 2009 року № 250909-КЛН, що виникла станом на 27 жовтня 2014 року у розмірі 4336612,67 грн, із яких: заборгованість за кредитом - 2200000,00 грн; заборгованість за процентами за користування кредитними коштами - 1357909,62 грн; три проценти річних за несвоєчасну сплату кредиту - 152705,10 грн; три проценти річних за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за користування кредитними коштами - 52191,37 грн; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 394975,34 грн; пеня за несвоєчасне погашення нарахованих процентів - 194751,23 грн; інфляційна заборгованість за кредитом - 371800 грн; інфляційна заборгованість за процентами - 174269,00 грн. Загальну суму основного боргу стягнення на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» за цим рішенням обмежено розміром 4336612,67 грн 67 коп. У рахунок погашення заборгованості ПП «Цифрал» перед ПАТ «Банк Кредит Дніпро» за кредитним договором від 25 вересня 2009 року № 250909-КЛН у розмірі 4336612,67 грн. звернуто стягнення на предмет застави за договором застави від 25 вересня 2009 року № 250909-З, що належить на праві власності ПП «Цифрал», а саме: товарів в обороті за переліком 3207 найменувань, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом продажу вказаного майна з публічних торгів зі встановленням початкової вартості, визначеної суб`єктом оціночної діяльності у межах процедури виконавчого провадження. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено (том 1 а.с.178-279).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2015 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (том 2 а.с.185-186).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (том 2 а.с.190-194).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2015 року скасовано заочне рішення у частині звернення стягнення на предмет застави за договором застави від 25 вересня 2009 року № 250909-З, укладеним між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» і ПП «Цифрал», у задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено. В іншій частині заочне рішення залишено без змін (том 2 а.с.246-254).

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що місцевий суд не врахував, що позичальником і заставодавцем є одна і та ж особа - ПП «Цифрал», а тому одночасне задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави, що належить заставодавцю, який є позичальником, суперечить вимогам чинного законодавства.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року скасовано рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2015 року, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (том 3 а.с.140-144).

Направляючи справу на новий апеляційний розгляд, суд касаційної інстанції, вказав про те, що місцевий суд не дослідив питання про визначення вартості предмета іпотеки, на яке за позивачем визнано право власності.

Під час вирішення спору судом не з`ясовано, чи погоджуються сторони із вищевказаною оцінкою, визначеною висновком суб`єкта оціночної діяльності про оцінку предмета іпотеки від 06 жовтня 2014 року, складеним ТОВ «Капитель-Групп», у сумі 561989,00 грн без урахуванням ПДВ, станом на час ухвалення рішення у справі для забезпечення справедливого судового розгляду та дотримання вимог ст. 4 ЦПК України, згідно з якою суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Також суд касаційної інстанції зауважив, що не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, розгляд яких проводиться за правилами іншого виду судочинства. Вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Вирішуючи позовні вимоги банку, які виникли з окремих договорів кредиту, поруки, іпотеки і застави та можуть бути самостійними й окремими предметами позову, суди зазначених вимог закону не врахували, усупереч вимогам ст. 15, 16, 118 ЦПК України, ст. 1, 12 ГПК України безпідставно прийняли до провадження спір, що виник між юридичними особами і підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, розглянули його разом із вимогами, які вирішуються в порядку цивільного судочинства.

Наведені порушення закону міг усунути апеляційний суд згідно з наданими чинним ЦПК України повноваженнями, але, переглядаючи справу в апеляційному порядку, не перевірив у достатньому обсязі законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції по суті вирішеного спору, не звернув достатньої уваги на предмет і підстави позову, характер спірних правовідносин та залишив поза увагою допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права щодо підвідомчості спору.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року скасовано рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2015 року у частині позовних вимог ПАТ «Банк Кредит-Дніпро» до ПП «Цифрал» та ТОВ «Професійні будівельні термінали» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 250909-КЛН від 25 вересня 2009 року та звернення стягнення на предмет застави за договором застави № 250909-З від 25 вересня 2009 року, стягнення судових витрат, а провадження у справі у цій частині - закрито. Змінено рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2015 року у частині розміру стягнутої суми заборгованості за кредитним договором № 250909-КЛН від 25 вересня 2009 року із ОСОБА_2 та визначення суми заборгованості, зменшено суму стягнення з 4336612,67 грн до 3822806,67 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін (том 3 а.с. 226-230).

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що судом першої інстанції було помилково розглянуто вимоги ПАТ «Банк Кредит-Дніпро» до ПП «Цифрал» та ТОВ «Професійні будівельні термінали» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 250909-КЛН від 25 вересня 2009 року та звернення стягнення на предмет застави за договором застави № 250909-З від 25 вересня 2009 року, оскільки такі позовні вимоги не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Також апеляційний суд не погодився із висновком суду першої інстанції у частині розміру стягнутої суми заборгованості за кредитним договором № 250909-КЛН від 25 вересня 2009 року із ОСОБА_2 та визначення суми заборгованості.

Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 4102-16 від 05 січня 2017 року середньоринкова вартість квартири АДРЕСА_1 на березень 2015 року складала 854995,00 грн, а станом на теперішній час складає 1075795, 00 грн, у зв`язку з чим загальна сума заборгованості складає 3822806,67 грн (заявлена сума позовних вимог у розмірі 4898601,67 грн - ринкова вартість вказаної квартири 1075795 грн).

Постановою Верховного Суду від 11 грудня 2019 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року у частині вирішення позовних вимог ПАТ «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнення боргу скасовано, а справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (том 4 а.с.215-224).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, з урахуванням Постанови Верховного Суду від 11 грудня 2019 року, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що 25 вересня 2009 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ПП «Цифрал» укладено кредитний договір № 250909-КЛН, згідно з яким банк відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 1900000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредити в строк, встановлений графіком зниження ліміту, але не пізніше 30 березня 2010 року та сплатити проценти за користування кредитами на умовах, передбачених цим договором.

Згідно із пунктом 2.5 кредитного договору процентна ставка за користування кредитами встановлена у розмірі 21 % річних.

Відповідно до змін, внесених договором від 30 травня 2011 року № 30051 до кредитного договору, процентна ставка за користування кредитами, починаючи з 01 травня 2011 року, встановлюється у розмірі 19 % річних.

У разі прострочення повернення кредиту плата за користування одержаним кредитом або часткою повернення кредиту в період, який починається на наступний день за днем погашення кредиту згідно з договором і до дня фактичного повернення кредиту позичальником, починаючи з 01 травня 2011 року, встановлюється у розмірі 24 % річних.

За пунктом 1.1 договору від 23 червня 2011 року № 230611 про зміну кредитного договору, що є останніми змінами до нього, банк на умовах цього договору відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 2200000 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредити не пізніше 30 червня 2012 року та сплатити проценти за користування кредитами на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до пункту 3.4.13 кредитного договору з урахуванням останніх змін, у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом та/або процентами за користування кредитом, позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочки у розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня за умови її нарахування банком.

З метою забезпечення виконання ПП «Цифрал» зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки від 09 вересня 2010 року № 090910-І, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 загальною площею 58,1 кв. м, житловою площею 30,0 кв. м.

Згідно із пунктом 1.2 договору іпотеки з урахуванням останніх змін, внесених договором № 230611 про зміну договору іпотеки від 09 вересня 2011 року, предмет іпотеки за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо повного та своєчасного виконання кожного і всіх зобов`язань боржником за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі, з усіма змінами та доповненнями до нього. Зокрема предметом іпотеки за цим договором забезпечується виконання таких зобов`язань іпотекодавця за кредитним договором (але не виключно): з повернення кредиту, наданого в межах кредитного договору, у сумі 2200000 грн. у строки, вказані у кредитному договорі, але не пізніше 30 червня 2012 року; зі сплати відсотків за користування кредитом; зі сплати пені.

Також на забезпечення повного і своєчасного виконання ПП «Цифрал» зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 25 вересня 2009 року № 250909-П, до якого у подальшому внесено зміни на підставі договору від 23 червня 2011 року № 230611. Предметом цього договору є зобов`язання поручителя перед кредитором солідарно відповідати за виконання боржником зобов`язань перед кредитором за кредитним договором від 25 вересня 2009 року № 250909-КЛН.

На забезпечення повного і своєчасного виконання ПП «Цифрал» зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Професійні будівельні термінали» укладено договір поруки від 12 липня 2010 року № 120710-П, до якого внесено зміни договором від 23 червня 2011 року № 230611. Предметом цього договору є зобов`язання поручителя перед кредитором солідарно відповідати за виконання боржником зобов`язань перед кредитором за кредитним договором від 25 вересня 2009 року № 250909-КЛН.

25 вересня 2009 року між банком та позичальником укладено договір застави № 250909-З, згідно з яким заставодавець передав, а банк прийняв у заставу товари в обороті, що належать ПП «Цифрал» на праві власності, та повний перелік яких наведено в додатку 1 та додатку 2 до договору застави, які є його невід`ємною частиною, а саме товарів за переліком із 207 найменувань, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності про оцінку предмета іпотеки від 06 жовтня 2014 року, складеного ТОВ «Капитель-Групп», загальна ринкова вартість предмета іпотеки складає 561989 грн без урахуванням ПДВ.

Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 4102-16 від 05 січня 2017 року середньоринкова вартість квартири АДРЕСА_1 на березень 2015 року складала 854995 грн, а станом на теперішній час складає 1075795 грн.

Внаслідок невиконання ПП «Цифрал» умов кредитного договору його заборгованість перед позивачем станом на 27 жовтня 2014 року становить 4 898601,67 грн., із яких: заборгованість за кредитом - 2200000 грн; заборгованість за процентами за користування кредитними коштами - 1357909,62 грн; три проценти річних за несвоєчасну сплату кредиту - 152705,10 грн; три проценти річних за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за користування кредитом - 52191,37 грн; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 394975,34 грн; пеня за несвоєчасне погашення нарахованих процентів - 194751,23 грн; сума інфляційної заборгованості за наданим кредитом - 371800 грн; сума інфляційної заборгованості за несплаченими процентами - 174269 грн.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1054 ЦК України).

За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч.1 ст. 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1,2 ст. 554 ЦК України).

Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, чи встановлено договором строк її дії, сплив цього строку припиняє суб`єктивне право кредитора.

За змістом ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Судами встановлено, що позичальник ПП «Централ» зобов`язувався повернути кредит не пізніше 30 червня 2012 року.

ПАТ «Банк Кредит Дніпро» звернулось до суду із цим позовом у грудні 2014 року.

Положеннями пункту 6.2 договору поруки № 250909-П від 25 вересня 2009 року, укладеного між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_2 , визначено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з моменту настання строку виконання зобов`язань за кредитним договором не висуне вимоги до поручителя (т. 1, а.с. 92).

За таких обставин порука не є припиненою, а банком пред`явлені вимоги до поручителя ОСОБА_2 у межах строку, визначеного договором поруки.

Щодо визначення суми заборгованості, яка підлягає стягненню.

У ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, а згідно із ст. 554 ЦК України поручитель повинен нести цивільно-правову відповідальність за порушення кредитором взятих на себе зобов`язань.

За загальним правилом суд має з`ясовувати правильність розрахунку пені та 3 % річних, а також здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Заявник у поданій скарзі вказує на те, що судом невірно обраховано та стягнуто пеню із поручителів за період з 25 жовтня 2013 року по 26 жовтня 2014 року, а також не враховано, що пеня стягується за рік.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Аналіз цих норм ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Спеціальна позовна давність застосовується за умови подання стороною у спорі відповідної заяви, зробленої до винесення судом рішення.

Матеріали справи містять докази того, що заявник ОСОБА_2 звертався до суду із заявою про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності до вимог банку, зокрема щодо вимог про стягнення пені (т. 2, а.с. 3-6).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі закінчення строку кредитування або пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року, справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18).

Позивач, звертаючись до суду із цим позовом, зазначив, що внаслідок невиконання ПП «Цифрал» умов кредитного договору його заборгованість перед позивачем станом на 27 жовтня 2014 року становить 4898601,67 грн, із яких: заборгованість за кредитом - 2200000 грн; заборгованість за процентами за користування кредитними коштами - 1357909,62 грн; три проценти річних за несвоєчасну сплату кредиту - 152705,10 грн; три проценти річних за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за користування кредитом - 52191,37 грн; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 394975,34 грн; пеня за несвоєчасне погашення нарахованих процентів - 194751,23 грн; сума інфляційної заборгованості за наданим кредитом - 371800 грн; сума інфляційної заборгованості за несплаченими процентами - 174 269 грн.

Таким чином, банк продовжував здійснювати нарахування відсотків та пені і після закінчення строку дії кредитного договору, тобто після 30 червня 2012 року.

Не врахувавши, що кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору і після спливу такого строку нарахування відсотків та пені (після 30 червня 2012 року) є безпідставним, а також не взявши до уваги клопотання заявника про застосування наслідків спливу строку позовної давності щодо вимог банку про стягнення пені, суди неправильно визначили розмір суми заборгованості за кредитним договором № 250909-КЛН від 25 вересня 2009 року.

Визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною розрахунок заборгованості за кредитним договором, перевірити його, оцінити у сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами.

Враховуючи зазначене, а також заяву про застосування строків позовної давності, колегія суддів встановила, що заборгованість за кредитним договором від 25 вересня 2009 року № 250909-КЛН, складає 3201365,24 грн, із яких: заборгованість за кредитом - 2200000 грн; заборгованість за процентами за користування кредитними коштами станом на 30 червня 2012 року - 170453,57 грн; три проценти річних за несвоєчасну сплату кредиту - 32639,34 грн; три проценти річних за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за користування кредитними коштами станом 30 червня 2012 року - 974,29 грн; пеня за несвоєчасне погашення кредиту розрахована з 25.10.2013 по 17.07.2014 - 394975,34 грн; пеня за несвоєчасне погашення нарахованих процентів з 25.10.2013 по 24.10.2014 - 30429,36 грн.; інфляційна заборгованість за кредитом - 371800 грн; інфляційна заборгованість за процентами - 93,36 грн. (том 1 а.с.75-78).

Колегія суддів вважає за необхідне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2015 року в частині розміру стягнутої суми заборгованості за кредитним договором №250909-КЛН від 25 вересня 2009 року із ОСОБА_2 та визначення суми заборгованості змінити зменшивши суму стягнення з 4336612,67 грн. до 3201365,24 грн.

Колегія суддів, переглядаючи справу, враховує такі обставини.

ОСОБА_1 як іпотекодавець не скористалася правом на оскарження рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2015 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року.

Однак, виходячи з того, що ОСОБА_2 оскаржив рішення місцевого та апеляційного суду в касаційній інстанції у повному обсязі та беручи до уваги той факт, що ОСОБА_1 є його дружиною (т.1, а.с. 149), то при вирішенні питання про звернення стягнення на предмет іпотеки порушуються права та інтереси ОСОБА_2 як співвласника предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 .

За таких обставин колегія суддів вважає за можливе переглянути оскаржені судові рішення і в частині позовних вимог банку до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Переглядаючи справу в цій частині, колегія суддів звертає увагу на правові висновки, викладені Великою Палатою Верхового Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі за № 760/14438/15-ц (провадження №14-38цс18).

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У ч. 1, 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому ст. 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 цього Закону.

Згідно із ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано ст. 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у ст. 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (ч.1 ст. 328 цього Кодексу).

Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Аналіз положень ст. 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», ст. 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»).

Таким чином, ст. 37 Закону України «Про іпотеку» не передбачає можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду. Відповідно до цієї статті іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

За загальним правилом для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.

Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

Застереження у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

Враховуючи викладене, а також те, що сторони договору іпотеки від 09 вересня 2011 року № 090910-І (стаття 7 договору) передбачили позасудове врегулювання питання звернення стягнення на предмет іпотеки, тому позивачем було обрано неефективний спосіб захисту порушеного права, оскільки такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки (визнання права власності за іпотекодержателем) у даному випадку є позасудовим.

Справа переглядалася колегією суддів в частині позовних вимог ПАТ «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнення боргу, визначених постановою Верховного Суду від 11 грудня 2019 року, а тому рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2015 року в частині розміру стягнутої суми заборгованості за кредитним договором №250909-КЛН від 25 вересня 2009 року із ОСОБА_2 та визначення суми заборгованості слід змінити зменшивши суму стягнення з 4336612,67 грн. до 3201365,24 грн., а в частині звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати та відмовити в задоволені цих позовних вимог.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2015 року в частині розміру стягнутої суми заборгованості за кредитним договором №250909-КЛН від 25 вересня 2009 року із ОСОБА_2 на корить публічного акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та визначення суми заборгованості змінити зменшивши суму стягнення з 4336612,67 грн. до 3201365,24 грн.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2015 року в частині звернення стягнення, шляхом визнання права власності за Публічним акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» на нерухоме майно (предмет іпотеки за Договором іпотеки № 090910-І від 09.09.2010), а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка складається: 1-коридор, 2,3-житлові, 4-кіхня, 5 - санвузол, 6, 7, 8 - кладові, І-лоджія, загальною площею 58,1 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м. та визнання за публічним акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (49000, м.Дніпропетровськ, вул. Леніна, 17, ) право власності на нерухоме майно, предмет іпотеки за Договором іпотеки № 090910-І від 09.09.2010, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка складається: 1-коридор, 2,3-житлові, 4-кіхня, 5 - санвузол, 6, 7, 8 - кладові, І-лоджія, загальною площею 58,1 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м. - скасувати та відмовити в задоволені цих вимог.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: