Справа № 159/5458/20
Провадження № 2-о/159/166/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

з участю секретаря Посполітак Г.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

28 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно заінтересованої особи ОСОБА_3 .

В обгрунтування заяви про видачу обмежувального припису ОСОБА_1 зазначила, що проживає спільно з батьком, тобто ОСОБА_3 у частині житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Ще за життя її матері яка померла в 2011 році ОСОБА_3 зловживав і продовжує зловживати алкогольними напоями через що в їх сім`ї постійно виникали сварки та непорозуміння.

В стані алкогольного сп`яніння її батько поводить себе агресивно, шарпає її за одяг, погрожує фізичною розправою, ображає нецензурними словами, морально принижує та виганяє з будинку, незважаючи на те, що вона має свою окрему кімнату і через поведінку батька змушена була облаштувати вхідні двері замком, а також придбати за власні кошти холодильник, газову плиту, пральну машину, тощо. Зазначила, що домашній побут з батьком ведуть окремо. ОСОБА_3 періодично пересуває її речі з місця на місце по квартирі, виносить на подвір`я і таким чином ставить перешкоди їй у використанні майном, що є її особистою власністю. З приводу вказаних фактів вона неодноразово зверталась до органів поліції і в результаті чого ОСОБА_3 неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП.

Незважаючи на заходи адміністративного впливу батько своєї поведінки не змінює, надалі продовжує зловживати спиртними напоями та вчиняти щодо неї фізичне та психологічне насильство. З цих підстав просить її заяву задовольнити та видати обмежувальний припис у відповідності з яким заборонити ОСОБА_3 у будь-який спосіб спілкуватися з нею, а також чинити перешкоди у користуванні майном, що є її особистою приватною власністю та знаходиться в будинку АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 . заяву підтримали і просять її задовольнити з підстав викладений у ній.

Заінтересована особа ОСОБА_3 підтвердив в судовому засіданні, що дійсно протягом тривалого часу у нього із донькою існують неприязні відносини, періодично бувають сварки та конфлікти, результатом яких було неодноразове притягнення як його так і заінтересовану особу, до адміністративної відповідальності.

Суд, заслухавши заявника, його представника, заінтересовану особу дослідивши наявні письмові докази у справі, приходить до такого висновку.

Так в судовому засіданні встановлено і цього не оспорюють ОСОБА_3 та ОСОБА_1 що вони проживають в Ѕ частині житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , і є відповідно батьком і дочкою.

Про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 відповідно за ч.1 ст.173-2 КУпАП та ч.2 ст.173-2 КУпАП свідчать постанови Ковельського міськрайонного суду від 16 січня 2019 року та 02 грудня 2019 року, 04 березня 2020 року, 29 квітня 2020 року у відповідності з якими останній вчинив насильство по відношенню до ОСОБА_1 .

Аналізуючи вищенаведені докази, суд приходить до висновку про доведеність факту заподіяння систематичного психологічного насильства щодо заявника з підстав різного роду конфліктів на грунті особистих неприязних стосунків ОСОБА_3 ..

Зазначеними доказами підтверджено також наявність відповідних ризиків застосування насильства ОСОБА_3 і в майбутньому, а тому суд задовольняючи заяву про видачу обмежувального припису виходить з такого.

Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства/

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи викладене, суд вважає, що тривалість та системність протиправної поведінки ОСОБА_3 свідчить, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії по відношенню до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому доводи заявника про ризик продовження кривдником таких дій по відношенню до нього, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими.

Керуючись ст.350-1- ст.350-6 ЦПК України, ст.ст.1,3,9,21,26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задовольнити повністю.

Видати обмежувальний припис ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , а саме:

- заборонити ОСОБА_3 , в будь -який спосіб спілкуватись з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- заборонити ОСОБА_3 чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні майном, що є її осособистою приватносю власністю та знаходиться у будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Обмежувальний припис видати строком на 6 (шість ) місяців.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копію рішення направити Ковельському ВП ГУНП у Волинській області для взяття ОСОБА_3 на профілактичний облік.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а оскарження не зупиняє його виконання.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Волинського апеляційного суду або через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: В.О.Лесик