Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2740/20
Номер провадження2/711/1429/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого - судді: Казидуб О. Г.

за участю секретаря: Зайцевої О.І.

адвоката позивача Мовчан О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Центральний відділ державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ), третя особа: Центральний відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції (18001, м. Черкаси, пр.-т. Хіміків, 50) про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту. Свої вимоги мотивує тим, що вона в березні 2019 року вирішила скористатися Урядовою програмою «Теплихкредитів» для утеплення свого будинку. З цього приводу вона звернулась до уповноважених на видачу «теплих» кредитів в рамках програми - до державного банку «Укргазбанк», де їй був наданий перелік необхідних документів для отримання кредиту. Вона звернулась до приватного нотаріуса для отримання витягу про право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до отриманого витягу № 161734500 від 01 квітня 2019 року вбачається, що в єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис від 06.06.2013 року за № 1235323 про накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , яке на момент винесення запису належало їй на праві приватної власності, відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 18 лютого 2011 року.

Запис внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна відповідно до Постанови від 23 квітня 2013 року Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції ВП № 31805508.

Відповідно до Постанови від 23 квітня 2013 року накладено арешт та заборону відчуження на житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 , на підставі виконавчого документу виданого Придніпровським районним судом.

Накладення арешту та заборона відчуження майна за адресою АДРЕСА_3 було здійснено на належне їй на праві приватної власності.

Позивач зазначає, що постанову від 23.04.2013 року про накладення арешту на будинок їй не вручали. В даному випадку вона вважає, що строк на звернення до суду нею не пропущений, так як про існування арешту вона дізналась тільки після отримання витягу у приватного нотаріуса 01.04.2019 року.

Також, позивач вказує, що вона не є учасником виконавчого провадження ВП № 31805508, а тому вважає, що її право власності є порушеним і підлягає захисту.

Також, позивач зазначає, що арешт майна за адресою АДРЕСА_3 від 23 квітня 2013 року є незаконним, виходячи з наступного:

Будинок, на який накладено арешт належить на праві приватної власності їй, відповідно до нотаріально засвідчуваного договору дарування від 18 лютого 2011 року.

П. 7 зазначеного договору вказує, що право власності на майно у обдарованого виникає з моменту його прийняття. Прийняттям дарунка вважається одержання оригінального примірника договору після його підписання та нотаріального посвідчення.

Отже, з її сторони обов`язок виконаний, будинок за адресою: АДРЕСА_3 прийнятий, право власності на вказаний будинок вона набула.

Щодо відсутності її звернення до відповідних державних установ для реєстрації права власності на нерухоме майно пояснює тим, що керувалась роз`ясненнями нотаріуса та виходячи зі змісту нотаріально посвідченого договору дарування. На даний час вона не може скористатися своїм правом щодо реєстрації свого права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до Постанови ВП № 31805508 Центральним відділом ДВС Черкаського міського управління юстиції від 23 квітня 2013 року.

Вважає доведеним той факт, що на момент винесення Постанови від 23.04.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , була вона , яка набула право власності на вище згадане майно на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 18 лютого 2011 року.

Саме тому, подальше стягнення на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить їй відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 18 лютого 2011 року в межах процедури виконавчого провадження ВП № 31805508 є неможливим, оскільки, вказане майно вибуло з володіння ОСОБА_2 у передбаченому законодавством порядку, а отже, правові підстави для накладення арешту постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на теперішній час відсутні.

Просить суд визнати право власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер 21032406, за нею на підставі договору дарування житлового будинку від 18 лютого 2011 року; зняти арешт та заборону на відчуження майна - домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер 21032406, що накладений відповідно до Постанови ВП № 31805508 Центральним відділом ДВС Черкаського міського управління юстиції від 23 квітня 2013 року.

27 квітня 2020 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін.

16 липня 2020 року ухвалою суду, занесеної до протоколу судового засідання, в якості третіх осіб залучено ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Представник позивача-адвокат Мовчан О. М. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задоволити. Також зазначив, що даний будинок є заставним майном в іншій цивільній справі. Але, в якій саме справі, він не знає.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду надав заяву, в якій зазначив, що з фактами викладеними у позовній заяві погоджується у повному обсязі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Також вказав, що просить розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи Центрального відділу ДВС у м. Черкаси центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду надали заяву, в якій зазначили, що просять у задоволенні позову відмовити та справу розглянути без участі їхнього представника.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась. Через канцелярію суду надала заяву, в якій зазначила, що з фактами викладеними у позовній заяві погоджується в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Також зазначила, що просить справу розглянути без її участі.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду надав заяву, в якій зазначив, що з фактами викладеними у позовній заяві погоджується в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Також зазначив, що просить справу розглянути без її участі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача - адвоката Мовчан О. М., дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що 18 лютого 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Договір дарування жилого будинку, посвідченого державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Фіщук С.О.

Відповідно до п. 1 Договору - ОСОБА_2 подарував, а ОСОБА_1 прийняла у дар жилий будинок з надвірними спорудами та з незавершеним будівництвом, що знаходиться в АДРЕСА_3 .

Відповідно до п. 2 Договору - цей жилий будинок з надвірними спорудами належить дарувальнику ОСОБА_2 на підставі рішення суду, ухваленого Придніпровським районним судом м. Черкаси, 12.10.2007року, Договору купівлі-продажу, посвідченого Фіщук В. Я., приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, 17.02.2001 року за р. № 891 та зареєстрованих у Черкаському інвентар бюро за р. № 8893,58.

Відповідно до п. 7 Договору - право власності на зазначене майно у обдарованого виникає з моменту його прийняття. Обдарований свідчить, що дарунок приймає. Прийняттям дарунка вважатиметься одержання оригінального примірника цього Договору після його підписання та нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України - право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України - за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ч. 2 ст. 719 ЦК України - договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1,4 ст. 722 ЦК України, право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, ОСОБА_1 право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_3 вже набуто. А тому, вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому VII розділом ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства.

У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 просить зняти арешт та заборону на відчуження майна (домоволодіння) , який накладений відповідно до Постанови ВП № 31805508 Центральним відділом ДВС Черкаського міського управління юстиції .

Також, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 161734500 від 01.04.2019 - на будинок з незавершеним будівництвом за адресою: АДРЕСА_3 накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна. Даний арешт зареєстрований 06.06.2013 , підставою виникнення обтяження зазначено: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 31805508, виданий 23.04.2013, видавник Центральний ВДВС Черкаського МУЮ; лист , серія та номер:25222, виданий 24.04.2013, видавник: Центральний ВДВС Черкаського МУЮ.

Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.04.2013 року - держаним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Первухіною Г. С. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-181 виданого 23.12.2011 Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ВАТ «ВТБ Банк» заборгованість в сумі 951520,18 грн. накладено арешт на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , що належить боржнику ОСОБА_2 . В судовому засіданні встановлено, що даний будинок є заставним майном по іншій цивільній справі.

Враховуючи те, що обтяження, припинити чинність яких просить позивач, накладено у виконавчому провадженні, яке на даний час знаходиться на виконанні у відділі ДВС, суд приходить до висновку, що позивач, повиннна звертатися зі скаргою на дії або бездіяльність державного виконавця в порядку визначеному розділом, а не в порядку позовного провадження.

Розглядаючи справу в межах позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зняття арешту та заборони на відчуження майна (домоволодіння) за адресою АДРЕСА_3 , що накладений відповідно до Постанови ВП № 31805508 Центральним відділом ДВС Черкаського міського управління юстиції від 23 квітня 2013 року, оскільки, позивачем невірно вибрано спосіб захисту своїх майнових прав.

А тому, враховуючи вищевикладене, надані письмові докази та їх належна оцінка, вказують на відсутність підстав для задоволення даного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст. 4, 13, 80, 81, 82, 89, 95, 141, 264-266, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 334, 717, 719, 722 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2016 року, суд, -

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Центральний відділ державної виконавчої служби м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту - в і д м о в и т и.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі 30 днів. Апелційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення складено 22 жовтня 2020 року ( з врахуванням вихідних днів).

Головуючий: О. Г. Казидуб