ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/1227/18 Номер провадження 22-ц/814/940/20Головуючий у 1-й інстанції Гвоздик А. Є. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 06 лютого 2019 року, ухвалене суддею Гвоздиком А.Є., повний текст рішення складено - дати не вказано

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

29 грудня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного договору від 20 лютого 2017 року банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 15 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 16.12.2018 року виникла заборгованість на загальну суму 37 566,69 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 14 909,11 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 6 952,81 грн., заборгованості за пенею - 13 439,69 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1765, 08 грн. - штраф (процентна складова). У зв`язку з викладеним, АТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 20 лютого 2017 року всього у розмірі 37 566,69 грн.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 06 лютого 2019 року позовну заяву АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором без номера від 20 лютого 2017 року в сумі 37 566,69 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" судові витрати в сумі 1 921 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно ст. ст. 526, 527, 530, 1048, 1050 ЦК України позичальник згідно кредитного договору при невиконанні його умов повинен повернути кредитодавцю кредит та сплатити проценти.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції розглянуто справу без належного повідомлення його як відповідача, що є обов`язковою підставою скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, що підстав для застосування ч. 11 ст. 128 ЦПК України у суду не було. Матеріали справи не містять жодної копії заяви, яка б свідчила про взяття ним кредиту у розмірі 15 500 грн., у матеріалах справи наявна лише копія Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, анкета-заява про приєднання до банківських послуг та витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», проте дані копії не завірені позивачем, що є порушенням ч. 5 ст. 95 ЦПК України. Крім того, їх роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, така позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року, провадження №14-131цс19. Матеріали справи не містять доказів того, що саме цей Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, у тому числі щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та неустойки (пені, штрафів). Позивач не надав доказів того, що відповідна кредитна картка, передбачена умовами заяви, була випущена, видана і використовувалася відповідачем, не надано доказів щодо строку її дії, відсутні докази зарахування кредитних коштів на картку, з наявних матеріалів справи не можливо встановити який розмір грошових коштів отримав позичальник та чи отримав взагалі. Заявлені вимоги про стягнення одночасно пені та штрафів є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України від 21.10.2015 р. у справі №6-2003цс15.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 підписано заяву б/н від 20.02.2017 року, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 15 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 8).

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 16.12.2018 року виникла заборгованість на загальну суму 37 566,69 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 14 909,11 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 6 952,81 грн., заборгованості за пенею - 13 439,69 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1765,08 грн. - штраф (процентна складова) (а. с. 6-7).

Апеляційний суд у складі колегії суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що кредитний договір між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 є укладеним, оскільки позивачем на підтвердження цього надана належно завірена копія анкети - заяви позичальника ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій зазначене дівоче прізвище матері ОСОБА_1 , анкетні дані його паспорта, місце роботи та посада, місце реєстрації та помешкання, номер мобільного телефону, анкета - заява ним підписана, доказів на спростування зазначених даних його особи та підпису відповідач не надав, до позову додана ксерокопія паспорта на ім`я відповідача з відміткою місця реєстрації АДРЕСА_1 (а.с. 25)

Із розрахунку заборгованості (а.с. 6-7) вбачається, що відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів не виконував, у зв`язку із чим утворилася заборгованість на загальну суму 37 566,69 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 14 909,11 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 6 952,81 грн., заборгованості за пенею - 13 439,69 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1765,08 грн. - штраф (процентна складова).

Із вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що у період з травня 2017 р. по листопад 2018 р. відповідачем здійснювалися витрати кредитних коштів. Також ним вносилися грошові кошти на погашення заборгованості, зокрема, 23.05.2017 р. у розмірі 689,22 грн., 07.06.2017 р. - 1497,54 грн., 09.06.2017 р. - 1104,46 грн., 08.07.2017 р. - 1496,45 грн., 23.07.2017 р. - 1200 грн., 07.08.2017 р. - 1500 грн., 09.08.2017 р. - 500 грн. і т.д., що вказує на те, що відповідач витрачав кредитні кошти та періодично вносив їх на погашення заборгованості.

Тому, апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14 909,11 грн.

Щодо законності рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом - 6 952,81 грн., заборгованості за пенею - 13 439,69 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1765,08 грн. - штраф (процентна складова), то в цій частині, суд першої інстанції не врахував правову позицію Верховного Суду від 03.07.2019 року, провадження №14-131цс19 щодо проінформованості позичальника про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору, а також не врахував правову позицію Верховного Суду України від 21.10.2015 р. у справі №6-2003цс15 щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення у вигляді штрафу і пені, які є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України.

Згідно ч. 4. ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вбачається, що у заяві - анкеті позичальника від 20 лютого 2017 року процентна ставка не зазначена (а. с. 8).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, пеню за несвоєчасне погашення кредиту і штраф за порушення строків платежів.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 20 лютого 2017 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач ОСОБА_1 та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом - 6 952,81 грн., заборгованості за пенею - 13 439,69 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1765,08 грн. - штраф (процентна складова) підлягало б скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні цих вимог, але з урахуванням того, що у резолютивній частині рішення суд першої інстанції не зазначив складові загального розміру заборгованості, яка стягнута рішенням, то суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості скасувати рішення частково, тому воно підлягає скасуванню повністю з ухваленням нове рішення.

По справі вбачається, що 10.01.2019 р. було відрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 39).

10.01.2029 р. судом першої інстанції на адресу відповідача для відома була направлена копія ухвали суду про відкриття провадження у цивільній справі та копія позовної заяви з копія доданих до неї документів, було роз`яснено відповідачу право подати суду документи у строк, відповідно до положень ЦПК України та резолютивної частини ухвали суду про відкриття провадження у справі (а.с. 41).

17.01.2019 р. рекомендований лист суду на адресу ОСОБА_1 був повернутий без вручення із зазначенням поштового відділення про тимчасову відсутність адресата (а.с. 42).

23.01.2019 р. на підставі ч.11 ст. 128 ЦПК України судом першої інстанції було розміщено оголошення про розгляд даної справи (а.с. 43) та 06.02.2019 р. справа була розглянута по суті, до часу її розгляду відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позов та доказів по справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутність відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, не заслуговують на увагу, оскільки за законом суд першої інстанції призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд першої інстанції вчинив усі процесуальні дії по направленню на адресу відповідача копій позовної заяви з додатками до неї, копії ухвали суду про відкриття провадження у справі, в якій судом вказано про право відповідача подати відзив на позов та докази по справі, чим останній не скористався, в апеляційній скарзі відповідач вказав адресу свого проживання, яка зазначена позивачем у позові та на яку суд першої інстанції направляв відповідачу процесуальні документи, саме ця адреса значиться у паспорті відповідача як його місце реєстрації.

Згідно ч. 13, 1 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Проте, вбачається, що відповідач є інвалідом 2 групи, а тому відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях як особа з інвалідністю 2 групи.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 2,3 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 2,3, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 06 лютого 2019 року - скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 14 909,11 грн.

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом - 6 952,81 грн., заборгованості за пенею - 13 439,69 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1765, 08 грн. - штраф (процентна складова) - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 квітня 2020 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов