Справа № 201/1016/20
Провадження № 2/201/1562/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Батманової В.В.,

з секретарем судового засідання Храмцевич Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Ю.ЕС.АЙ» про стягнення шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

31.01.2020 позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Ю.ЕС.АЙ» про стягнення шкоди.

В обґрунтування даної позовної заяви позивач посилався не те, що між позивачем та ПрАТ СК «ВУСО» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо транспортного засобу «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_1 .

30.06.2019 у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Мазда», д/н НОМЕР_2 , під керуванням відповідача. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2019 винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП визнано водія ОСОБА_2 . У зв`язку з настанням страхового випадку позивач отримав від ТОВ «Страхова Компанія «Ю.ЕС.АЙ» виплату страхового відшкодування потерпілому у розмірі 98 000 грн. Крім того позивачем продано автомобіль за 65 400 грн. В свою чергу згідно висновку експертного дослідження матеріальний збиток визначено у розмірі 204 528,07 грн., а відтак не відшкодована частина завданого збитку становить 41 128,07 грн., тому позивач просить стягнути вказану суму з відповідача ОСОБА_2 , а також стягнути судові витрати. Крім того позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 24 000 грн.

Позивач 23.03.2020 надав письмову заяву про підтримання позовних вимог. Також не заперечував проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання, призначене на 25.03.2020 не з`явився, про дату та час слухання справи кожного разу був повідомлений належним чином за адресою вказаною позивачем та наданою адресно-довідковим підрозділом в Дніпропетровській області, а також шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада», про причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи також в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесено постанову, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що 30.06.2019 у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Мазда», д/н НОМЕР_2 , під керуванням відповідача.

Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, а саме позивача була забезпечена полісом АМ/8933073 (а.с. 36).

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2019 винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП визнано водія ОСОБА_2 (а.с.№8).

ТДВ «Страхова Компанія «Ю.ЕС.АЙ» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 98 000 грн. (а.с. № 43-44).

Крім того позивачем продано автомобіль згідно договору купівлі-продажу за 65 400 грн. (а.с.№ 45).

В свою чергу згідно висновку експертного дослідження № 6718 від 22.07.2019 матеріальний збиток завданий власнику транспортного засобу «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_1 складає 204 528,07 грн. (а.с. № 9-16).

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р. розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Судом встановлено, що не відшкодована різниця завданої майнової шкоди складає 41 128,07 грн.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, неправомірними діями відповідача пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) ОСОБА_1 було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв`язку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, у позивача виникло право вимоги частини не відшкодованої завданої шкоди у розмірі 41 128,07 грн., а відтак позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 24 000 суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи те, що сама дорожня-транспортна пригода призвела до переживань позивача, стресу від самої ДТП, майно позивача було пошкоджено внаслідок ДТП, від чого він переніс певні душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час користуватися автомобілем, з урахуванням принципів розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 2000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди .

На думку суду, саме ця сума відповідає ступеню та характеру моральних страждань позивача. Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення моральної шкоди позивача і не повинен призводити до його збагачення. Сума моральної шкоди, на стягненні якої наполягає позивач, яка дорівнює 24 000 грн., є явно завищеною.

У зв`язку з вищевикладеним, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840, 80 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ст.ст. 530, 612, 625, 1166, 1167, 1187, 1188 1194 ЦК України, Постановою ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р. ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 76-81, ч. 6 ст. 82, ст.ст. 89, 141, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст. 259, 263-265, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Ю.ЕС.АЙ» про стягнення шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 41 128 (сорок одна тисяча сто двадцять вісім) грн. 07 коп.

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) моральну шкоду у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Батманова