ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2724/20 Справа № 182/8643/18 Суддя у 1-й інстанції - Багрова А. Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги як не поданої

07 квітня 2020 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду Бондар Я.М., розглянувши апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5183,64 доларів США ( п`ять тисяч сто вісімдесят три дол. США 64 цент.).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений при зверненні до суду судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1281 грн. 91 коп.( одна тисяча двісті вісімдесят одна грн. 91 коп.)

Відповідач ОСОБА_1 , будучи незгодною з постановленим судовим рішенням 29 листопада 2019 року подала до суду першої інстанції апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суд від 26 грудня 2019 року подану відповідачем апеляційну скаргу залишено без руху для подання клопотання про поновлення процесуального строку та надання доказів поважності причин пропуску процесуального строку.

Згідно зі ст.ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності змагальності та диспозитивності.

У відповідності до п.6 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст.129 Конституції України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ доправосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Відповідно до ст.ст. 185, 357 ЦПК України в разі невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений судом строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Матеріалами справи встановлено, що, копія ухвали суду апеляційної інстанції від 26 грудня 2019 року за вихідним №113641 була надіслана на адресу скаржника зазначену в апеляційній скарзі (вул.Центральна,65, с.Чкалове Нікопольського району Дніпропетровської області, 53571).

Згідно ч.2 ст.128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є необов`язковою.

Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відстеживши трекінг поштового відправлення ухвали суду апеляційної інстанції від 26 грудня 2019 року про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без руху за штрих-кодом № НОМЕР_1 , встановлено, що судове відправлення вручено особисто адресату 09 січня 2020 року.

Станом на 07 квітня 2020 року відповідач ОСОБА_1 не усунула недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі суду апеляційної інстанції від 26.12.2019 року, а отже, відповідач, звернувшись із апеляційною скаргоюне виявила належної зацікавленості у розгляді справи, оскільки остання після подачі апеляційної скарги не зверталася до апеляційного суду за інформацією щодо стану розгляду поданої апеляційної скарги, що вказує на відсутність у відповідача зацікавленості у вирішенні спору по суті.

За таких обставин апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, слід вважати неподаною та повернути її скаржнику.

Апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що повернення апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.ст.185, 357 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, слід вважати неподаною та повернути її скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному поряду до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Я.М. Бондар