справа №619/4026/20
провадження №2/619/1222/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2020 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Якименко Л.О.

за участю секретаря судового засідання Ломанової І.А.

розглянув у судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новотерм» про стягнення заборгованості по заробітній платі, відшкодування моральної шкоди та понесених збитків.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новотерм» про стягнення заборгованості по заробітній платі, відшкодування моральної шкоди та понесених збитків.

В підтвердження позову ОСОБА_1 посилається на те, що з 15 листопада 2019 року по теперішній час позивач перебуває у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Новотерм», наказ від 13.11.2019 №1311/10-к, працює на посаді комірника ЦМС в складському господарстві за основним місцем роботи, що підтверджується трудовою книжкою та довідкою з ТОВ «Новотерм» від 13.03.2020 № 5-л.

При цьому, з 13.12.2019 по теперішній час позивач знаходиться на лікуванні в гематологічному відділенні КНП «Обласний центр онкології», діагноз: гостра мієлоїдна лейкемія, І гострий період, інтоксикаційний с синдром, що підтверджується довідкою з КНП «Обласний центр онкології».

На підставі акту огляду МСЕК № 369 від 19.03.2020 позивачу встановлено 2 групу інвалідності з 17.03.2020 на строк до 01.04.2021, причина інвалідності загальне захворювання, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 285124 від 19.03.2020.

Про перебування на лікарняному, роботодавець був повідомлений позивачем своєчасно.

Далі, за період з 15.11.2019 по 13.03.2020 позивач надав в бухгалтерію ТОВ «Новотерм» наступні листки непрацездатності:

-22.11.2019 02.12.2019, серія АДП № 651412;

-03.12.2019 27.12.2019, серія АДР № 530667;

-28.12.2019 07.01.2020, серія АДР № 547198;

-08.01.2020 03.02.2020, серія АДР № 530977;

-04.02.2020 11.02.2020, серія АДР № 513580;

-12.02.2020 11.03.2020, серія АДР № 531367, що також підтверджується довідкою наданою ТОВ «Новотерм» від 13.03.2020 № 6-к.

Станом на час звернення до суду, ТОВ «Новотерм», незважаючи на позивача чисельні звернення, так і не сплатили позивачу у повному обсязі ні нарахованої заробітної плати, ні лікарняного.

Загалом за період з 15.11.2019 по 31.07.2020 сума нарахованого позивачу ТОВ «Новотерм» сукупного доходу склала 148 200 гривень 52 копійки, що підтверджується довідкою наданою ТОВ «Новотерм» від 05.08.2020, з яких, лише після позивача чисельних звернень, 08.08.2020 ТОВ «Новотерм» перерахувало позивачу на картковий рахунок, відкритий у АТ «Сбербанк», грошові кошти у розмірі 12 995 гривень 65 копійок, що підтверджується випискою сформованою 08.08.2020.

Позивач намагався врегулювати спір в досудовому порядку та направив роботодавцю претензію з вимогою виплатити заборгованість, однак позивача вимоги роботодавцем залишені без задоволення.

Вважає, що вищезазначені дії ТОВ «Новотерм» є такими, що порушують права позивача, як працівника.

Позивач є застрахованою особою, що підтверджується свідоцтвом про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З урахуванням фактично сплаченої ТОВ «Новотерм» позивачу суми у розмірі 12 995 гривень 65 копійок та загальної суми сукупного доходу за період з 15.11.2019 по 31.07.2020 у розмірі 148 200 гривень 52 копійок, підлягає стягненню з ТОВ «Новотерм» на користь позивача сума заборгованості по заробітній платі у розмірі 135 204 гривні 87 копійок.

Крім того, вважає, що вищевказані дії роботодавця призвели до моральних страждань.

Вважає, що невиконання керівництвом ТОВ «Новотерм» своїх обов`язків по виплаті заробітної плати та оплаті листків непрацездатності спричинило для позивача виникнення моральних страждань, які знаходяться між собою в причинно-наслідковому зв`язку. Оскільки роботодавець відмовляє до теперішнього часу виконати свої зобов`язання по оплаті в повному обсязі належних позивачу сум, у позивача виник психоемоційний стрес. Нешанобливим по відношенню до позивача є той факт, що позивач змушений виступати в ролі прохача, що грубо порушує позивача людську гідність. Позивачу завдано моральну шкоду тим, що, розраховуючи на виконання роботодавцем своїх обов`язків, позивач покладав певні надії, пов`язуючи з цим свої особисті плани. Зневажливим ставленням роботодавця, у вигляді відмови оплатити період непрацездатності, позивачу також заподіяні моральні страждання і переживання, які обтяжуються несправедливим ставленням роботодавця до позивача як до особи, яка сумлінно виконувала свої посадові обов`язки.

Ситуація, що виникла між позивачем та роботодавцем негативно відображається на позивача психічному та емоційному стані, позивач став знервованим та дратівливим, втратив сон, знаходиться у стані нервового стресу, оскільки не може в повному обсязі отримати належні позивачу виплати, а це при тому, що позивач проходить подальше лікування і позивачу дуже потрібні гроші.

Таким чином, згідно з діючим законодавством України про працю, позивач має право на відшкодування моральної шкоди.

Відшкодування завданої моральної шкоди з урахуванням об`єму та характеру завданих позивачу моральних страждань, ступеню вини роботодавця, а також вимог розумності та справедливості, позивач оцінює у розмірі 20 000 гривень.

У зв`язку із порушенням позивача прав, відсутність у позивача спеціальних знань в області права, позивач був вимушений звертатися за професійною юридичною допомогою в юридичну компанію, в касу якої позивачем було сплачено суму у розмірі 6 870 гривень, які є позивача збитками, понесеними з вини ТОВ «Новотерм», внаслідок порушення норм діючого законодавства про працю та прав позивача, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою судді від 16 вересня 2020 року провадження по справі відкрито і призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від представника відповідача не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, в адресованій суду заяві підтримав позовні вимоги і просить розглядати справу за його відсутності за наявними в справі матеріалами.

Відповідач представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Новотерм» в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином, а саме згідно розміщення оголошення на сторінці веб-сайту суду офіційного веб-порталу «Судова влада України» в розділі «Громадянам» під назвою «Інформація для громадян, які викликані до суду через веб-портал «Судова влада України»», що автоматично дублюється з можливістю швидкого знаходження на головній сторінці суду 01.10.2020. Про поважні причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Таким чином, суд вважає, що відповідач ухиляється від явки в суд, тому справу можливо розглянути за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, як докази, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Судом було достовірно встановлено, що 15 листопада 2019 року по теперішній час позивач ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Новотерм», наказ від 13.11.2019 №1311/10-к, працює на посаді комірника ЦМС в складському господарстві за основним місцем роботи, що підтверджується трудовою книжкою та довідкою з ТОВ «Новотерм» від 13.03.2020 № 5-л.

При цьому, з 13.12.2019 по теперішній час позивач ОСОБА_1 знаходиться на лікуванні в гематологічному відділенні КНП «Обласний центр онкології», діагноз: гостра мієлоїдна лейкемія, І гострий період, інтоксикаційний с синдром, що підтверджується довідкою з КНП «Обласний центр онкології».

На підставі акту огляду МСЕК №369 від 19.03.2020 позивачу ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності з 17.03.2020 на строк до 01.04.2021, причина інвалідності загальне захворювання, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 285124 від 19.03.2020.

За період з 15.11.2019 по 13.03.2020 позивач ОСОБА_1 надав в бухгалтерію ТОВ «Новотерм» наступні листки непрацездатності:

-22.11.2019 02.12.2019, серія АДП № 651412;

-03.12.2019 27.12.2019, серія АДР № 530667;

-28.12.2019 07.01.2020, серія АДР № 547198;

-08.01.2020 03.02.2020, серія АДР № 530977;

-04.02.2020 11.02.2020, серія АДР № 513580;

-12.02.2020 11.03.2020, серія АДР № 531367, що також підтверджується довідкою наданою ТОВ «Новотерм» від 13.03.2020 № 6-к.

Незважаючи на той факт, що позивач передав листки роботодавцю для оплати, ТОВ «Новотерм» не оплатило позивачу лікарняний.

Позивач намагався врегулювати спір в досудовому порядку та направив роботодавцю претензію з вимогою виплатити заборгованість, однак позивача вимоги роботодавцем залишені без задоволення.

З урахуванням фактично сплаченої ТОВ «Новотерм» позивачу суми у розмірі 12 995 гривень 65 копійок та загальної суми сукупного доходу за період з 15.11.2019 по 31.07.2020 у розмірі 148 200 гривень 52 копійок, підлягає стягненню з ТОВ «Новотерм» на користь позивача сума заборгованості по заробітній платі у розмірі 135 204 гривні 87 копійок.

Частиною другою статті 2 КЗпП України встановлено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладання трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Новотерм», наказ від 13.11.2019 № 1311/10-к.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 115 КЗпП України передбачено, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст. 141 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-ХІV загальнообов`язкове державне соціальне страхування система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

Згідно з ч. 2, 5 ст. 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-ХІV роботодавець зобов`язаний: надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом; вести облік коштів соціального страхування і своєчасно надавати Фонду встановлену звітність щодо цих коштів; під час перевірки правильності використання коштів Фонду та достовірності поданих роботодавцем даних надавати посадовим особам Фонду необхідні документи та пояснення з питань, що виникають під час перевірки; подавати в установленому порядку відповідно до законодавства відомості про: розмір заробітної плати та використання робочого часу працівників; річний фактичний обсяг реалізованої продукції (робіт, послуг), кількість нещасних випадків і професійних захворювань на підприємстві за минулий календарний рік; використання коштів Фонду за іншими визначеними цим Законом напрямами в порядку, встановленому правлінням Фонду; інформувати про кожний нещасний випадок або професійне захворювання на підприємстві; безоплатно створювати всі необхідні умови для роботи на підприємстві представників Фонду; повідомляти працівникам підприємства про адреси та номери телефонів Фонду, а також лікувально-профілактичних закладів та лікарів, які за угодами з Фондом обслуговують підприємство; подавати звітність до Фонду у строки, в порядку та за формою, що встановлені правлінням Фонду; повернути Фонду суму виплаченого матеріального забезпечення та вартість наданих соціальних послуг потерпілому на виробництві у разі невиконання своїх зобов`язань щодо сплати страхових внесків. Роботодавець несе відповідальність за: порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення; несвоєчасне подання або неподання відомостей, встановлених цим Законом; подання недостовірних відомостей про використання коштів Фонду; шкоду, заподіяну застрахованим особам або Фонду внаслідок невиконання або неналежного виконання обов`язків, визначених цим Законом.

Стаття 18 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-ХІV передбачає, страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах.

Позивач є застрахованою особою, що підтверджується свідоцтвом про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 19 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-ХІV, застраховані особи, які протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців, мають право на матеріальне забезпечення відповідно до цього Закону в таких розмірах: допомога по тимчасовій непрацездатності - виходячи з нарахованої заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, але не більше за розмір допомоги, обчислений із мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку.

Пункт 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-ХІV, За страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг: допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-ХІV, допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків: тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.

У разі настання тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, під час перебування у щорічній (основній чи додатковій) відпустці допомога надається у порядку та розмірах, установлених цим Законом.

Статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-ХІV, передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам залежно від страхового стажу в таких розмірах:

1) 50 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж до трьох років;

2) 60 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж від трьох до п`яти років;

3) 70 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж від п`яти до восьми років;

4) 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж понад вісім років.

Так, діючим законодавством передбачено, що роботодавець несе відповідальність за: порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення; несвоєчасне подання або неподання відомостей, встановлених цим Законом; подання недостовірних відомостей про використання коштів Фонду; шкоду, заподіяну застрахованим особам або Фонду внаслідок невиконання або неналежного виконання обов`язків, визначених Законом.

Загалом за період з 15.11.2019 по 31.07.2020 сума нарахованого позивачу ТОВ «Новотерм» сукупного доходу склала 148 200 гривень 52 копійки, що підтверджується довідкою наданою ТОВ «Новотерм» від 05.08.2020, з яких, лише після позивача чисельних звернень, 08.08.2020 ТОВ «Новотерм» перерахувало позивачу на картковий рахунок, відкритий у АТ «Сбербанк», грошові кошти у розмірі 12 995 гривень 65 копійок, що підтверджується випискою сформованою 08.08.2020.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 20 000 гривень, суд виходить з наступного.

Згідно статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Згідно статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Право на відшкодування моральної шкоди з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача, але й для відповідача, що спонукало б останнього вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України.

Невиконання керівництвом ТОВ «Новотерм» своїх обов`язків по виплаті заробітної плати та оплаті листків непрацездатності спричинило для позивача виникнення моральних страждань, які знаходяться між собою в причинно-наслідковому зв`язку. Оскільки роботодавець відмовляє до теперішнього часу виконати свої зобов`язання по оплаті в повному обсязі належних позивачу сум, у позивача виник психоемоційний стрес. Нешанобливим по відношенню до позивача є той факт, що позивач змушений виступати в ролі прохача, що грубо порушує позивача людську гідність. Позивачу завдано моральну шкоду тим, що, розраховуючи на виконання роботодавцем своїх обов`язків, позивач покладав певні надії, пов`язуючи з цим свої особисті плани. Зневажливим ставленням роботодавця, у вигляді відмови оплатити період непрацездатності, позивачу також заподіяні моральні страждання і переживання, які обтяжуються несправедливим ставленням роботодавця до позивача як до особи, яка сумлінно виконувала свої посадові обов`язки. Ситуація, що виникла між позивачем та роботодавцем негативно відображається на позивача психічному та емоційному стані, позивач став знервованим та дратівливим, втратив сон, знаходиться у стані нервового стресу, оскільки не може в повному обсязі отримати належні позивачу виплати, а це при тому, що позивач проходить подальше лікування і позивачу дуже потрібні гроші.

Враховуючи викладені обставини, а також положення ст. 237-1 КЗпП України, відповідач повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду в сумі 20 000 гривень.

У зв`язку з вищевикладеним позивач був вимушений звернутися за професійною юридичною допомогою в ТОВ «Центр правової допомоги населенню» та поніс додаткові витрати на правову допомогу у розмірі 6 870 гривень.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позовні вимоги задовольняються, при зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору, таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 354 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166 ЦК України, ст.ст. 2, 21, 94, 115, 116, 139, 237-1 КЗпП України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новотерм», , адреса: 61071, м. Харків, Карачівське шосе, буд. 44, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість по заробітній платі в сумі 135 204 (сто тридцять п`ять тисяч двісті чотири) гривні 87 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новотерм», , адреса: 61071, м. Харків, Карачівське шосе, буд. 44, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новотерм», , адреса: 61071, м. Харків, Карачівське шосе, буд. 44, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , понесені судові витрати по оплаті юридичних послуг у розмірі 6 870 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новотерм» на користь держави судовий збір у сумі 1681, 60 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду в 30-денний строк з моменту оголошення рішення, а особами, які приймають участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення, у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя Л. О. Якименко