КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/8205/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва в складі судді Грегуля О.В., ухвалене в м. Київ 15 липня 2020 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» про заміну стягувача у виконавчому листі у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В липні 2020 року ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі.

Заяву мотивовано тим, що в провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебувала справа № 2-6698/10 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 111226,77 доларів США, що еквівалентно 880448,85 грн., та судових витрат. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2010 року позов задоволено, видано виконавчі листи від 28 вересня 2011 року.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 04 липня 2007 року з усіма додатками та додатковими угодами, укладений з ОСОБА_1 , та за договором поруки, укладений з ОСОБА_2 , перейшли до нового кредитора ПАТ «Дельта Банк». 15 лютого 2013 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва було замінено сторону у виконавчому провадженні, а саме стягувача ПАТ «УкрСиббанк» замінено на його правонаступника ПАТ «Дельта Банк».

31 травня 2013 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа у зв`язку з надходженням ухвали апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження на заочне рішення. На даний час виконавчі листи від 28 вересня 2011 року, видані Деснянським районним судом м. Києва, на примусовому виконанні не перебувають.

05 лютого 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 2151/К, у відповідності до умов якого права вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 04 липня 2007 року з усіма додатками та додатковими угодами, укладеним ПАТ «УкрСиббанк» із ОСОБА_1 , та за договором поруки від 04 липня 2007 року з усіма додатками та додатковими угодами, укладеним ПАТ «УкрСиббанк» із ОСОБА_3 , перейшли до нового кредитора, а саме ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції».

На підставі вищевикладеного просили замінити стягувача у виконавчих листах № 2-6698/10 від 28 вересня 2011 року, виданого Деснянським районним судом м. Києва щодо стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у сумі 111226,77 доларів США, що еквівалентно 880448,85 грн., судового збору в розмірі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. з ПАТ «Дельта Банк» його правонаступником ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції».

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15 липня 2020 року заяву ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» про заміну стягувача у виконавчому листі задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження у справі № 2-6698/10 та замість стягувача ПАТ «Дельта Банк» вказано стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Приватні ініціативи».

Боржник ОСОБА_1 , не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, розгляд справи за відсутності учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, просив скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 15 липня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» щодо заміни сторони виконавчого провадження.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що суд розглянув справу, не повідомивши його належним чином про дату, час і місце засідання суду, що є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Вказував, що не отримував ухвали про відкриття провадження, примірника заяви про заміну стягувача у виконавчому листі і не мав об`єктивної можливості подати заперечення на неї, судом не встановлювався строк для надання відзиву або зустрічного позову.

Вказував, що судом не прийнято до уваги, що ухвалою цього ж суду від 09 червня 2020 року заявнику ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» вже було відмовлено в задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, однак заявник подав не апеляційну скаргу, а таку ж саму заяву з тим же предметом знову до цього ж суду.

Вказував, що Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не допускається правонаступництва у разі ліквідації банку, а щодо ПАТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року розпочалася процедура ліквідації. У даному випадку правонаступник не призначений, а отже боржники не є боржниками у сенсі правонаступництва.

Зазначав, що виконавче провадження вже давно відкрите, тому заміна не могла бути проведена.

Посилався на те, що з 2015 року банком керує уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, проте у договорі № 2151/к стоїть печатка банку за 2020 рік, отже, договір є нікчемним.

Вказував, що заявник ототожнює поняття відступлення права вимоги та права набуття власності, але за законом ці поняття не є тотожними.

Від ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, та наводив власні спростування доводів апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відповідно до ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У п. 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Разом із тим, в матеріалах відсутні докази повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи шляхом вручення судових повісток або шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 обґрунтовує свою апеляційну скаргу розглядом судом справи за його відсутності без повідомлення належним чином, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Апеляційний суд не може погодитися із доводами відзиву на апеляційну скаргу, що у суду першої інстанції була інформація про обізнаність апелянта про дату та час розгляду справи, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази про це і доводи ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» в зазначеній частині ґрунтуються на припущеннях.

Такими ж припущеннями є доводи заявника у відзиві на апеляційну скаргу, що навіть за умови явки ОСОБА_1 до суду для участі у розгляді справи про заміну стягувача у виконавчому листі ним не були би подані докази, які б мали значення для справи.

Не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом доводи відзиву, що справа по суті не розглядалася, а вирішувалося процесуальне питання, отже суд першої інстанції, розглядаючи справу за відсутності учасників справи, діяв відповідно до вимог чинного процесуального законодавства.

Так, пунктом 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України безпосередньо передбачено, що судове рішення суду першої інстанції обов`язково скасовується та ухвалюється нове судове рішення, якщо судом розглянуто за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, не лише справу, але й процесуальні питання, у даному випадку - щодо заміни стягувача у виконавчому листі.

Крім того, апеляційний суд враховує, що розглядаючи заяву ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» про заміну стягувача у виконавчому листі, в ухвалі від 15 липня 2020 року судом першої інстанції зазначено, що заява подана іншою особою - ТОВ «Фінансова компанія «Приватні ініціативи», і цю ж особу суд першої інстанції вказав як нового стягувача, що не відповідає дійсним обставинам справи.

За таких обставин ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 15 липня 2020 року не можна вважати законною і обґрунтованою, вона не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Вирішуючи заяву ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» про заміну стягувача у виконавчому листі по суті та оцінюючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2010 року у справі № 2-6698/10 задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту, стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором 111226,77 доларів США, що еквівалентно 880448,85 грн., та судові витрати (а. с. 32 - 34).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01 грудня 2010 року заяву представника ОСОБА_1 про скасування заочного рішення залишено без задоволення (а. с. 35 - 36).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2011 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 відхилено, заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2010 року залишено без змін (а. с. 37 - 39).

28 вересня 2011 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчі листи у справі № 2-6698, згідно яких суд вирішив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором 111226,77 доларів США, що еквівалентно 880448,85 грн., судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. (а. с. 5 - 8).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15 лютого 2013 року за поданням старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві задоволено, замінено сторону у виконавчому провадженні, відкритому державним виконавцем на підставі виконавчого листа № 2-6698/10, виданого 28 вересня 2011 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 882268,85 грн., а саме замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на стягувача ПАТ «Дельта Банк» (а. с. 9 - 10, 40 - 41).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29 березня 2013 року відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення (а. с. 43 - 44).

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 31 травня 2013 року повернуто виконавчий лист № 2-6698 від 28 вересня 2011 року на підставі ч. 1 ст. 48, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в зв`язку із надходженням ухвали Апеляційного суду м. Києва від 20 травня 2013 року про відкриття апеляційного провадження в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2010 року (а. с. 11).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 червня 2013 року апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_2 відхилено, заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2010 року залишено без змін (а. с. 45 - 47).

На а. с. 15 - 18 знаходиться копія договору № 2151/К про відступлення прав вимоги, укладеного 05 лютого 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції», згідно п. 1 якого за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавці) та поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов?язки боржників, за кредитним договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та договорами поруки, договорами застави, договорами іпотеки (іпотечними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору.

На а. с. 19 - 22 знаходиться витяг з додатку № 1 до договору № 2151/К від 05 лютого 2020 року, згідно якого передаються права вимоги за договором про надання споживчого кредиту, укладеного із ОСОБА_1 04 липня 2007 року, № договору 0, за договором іпотеки, укладеним 04 липня 2007 року із ОСОБА_1 , № договору 58181, за договором поруки, укладеним 04 липня 2007 року із ОСОБА_2 , № договору 124913.

На а. с. 12 - 13 знаходиться копія повідомлення ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» про заміну кредитора у зобов`язанні та відступлення прав за договорами, на ім?я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 10 лютого 2020 року.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

Такий правовий висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13 та в подальшому підтримана Верховним Судом у його постановах, зокрема від 07 вересня 2020 року у справі № 1328/6512/12.

Таким чином, оскільки до ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» перейшли права вимоги кредитора за кредитним договором № 0 від 04 липня 2007 року та договором поруки № 124913 відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 2151/К від 05 лютого 2020 року, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів заявника та необхідність задоволення заяви про заміну стягувача у виконавчому листі.

Не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги щодо неможливості відступлення права вимоги кредитором ПАТ «Дельта Банк», щодо якого з 05 жовтня 2015 року триває процедура ліквідації, щодо нікчемності договору № 2151/К від 05 лютого 2020 року із відтиском печатки, яка, згідно доводів ОСОБА_1 , підлягала знищенню, враховуючи наступне.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 40 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передача майна (активів) неплатоспроможного банку здійснюється на підставі договорів про передачу майна (активів) та/або договорів про відступлення права вимоги за реєстром майна (активів).

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Відповідно до постанови Правління НБУ 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Як вбачається із умов договору про відступлення права вимоги № 2151/К, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. за реєстровим № 218, в договорі прямо зазначено про його укладення на підставі ст. 6, 512, 627 ЦК України та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № UA-EA-2019-10-000006-b. Зі сторони ПАТ «Дельта Банк» договір укладено його представником Сорокіним М.В., який діє на підставі довіреності, посвідченої 09 липня 2019 року приватним нотаріусом КМНО Щадко О.І. за реєстровим № 1430, виданої Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадировим В.В., а отже зазначений правочин вчинено не органом управління банку або його керівником, а особою, уповноваженою на це довіреністю Фонду.

Згідно п. 8.14, 8.15, 8.21 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 липня 2012 року № 2 виконавча дирекція Фонду приймає рішення про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту. Після прийняття вищезазначеного рішення Фонд в особі відповідного структурного підрозділу або уповноважена особа Фонду (у разі делегування їй відповідних повноважень) вживає передбачених законодавством заходів зі знищення печаток (за наявності) і штампів банку. Ліквідація (процедура ліквідації) банку вважається завершеною, а банк - ліквідованим з дати внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом із тим, оскільки станом на сьогоднішній день ліквідація ПАТ «Дельта Банк» триває і банк перебуває в стані припинення, ОСОБА_1 не надано доказів затвердження ліквідаційного балансу і ухвалення остаточного звіту виконавчою дирекцією Фонду відносно ПАТ «Дельта Банк», доводи апеляційної скарги, що печатка банку мала бути знищена ще у 2015 році, є безпідставними та необґрунтованими.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо нікчемності договору про передачу права вимоги від 05 лютого 2020 року № 2151/К не знайшли свого підтвердження, і позову про визнання цього договору недійсним ОСОБА_1 також не пред`являв.

Апеляційний суд відхиляє як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи та в Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження, оскільки ст. 442 ЦПК України не передбачає постановлення таких ухвал при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Також апеляційний суд враховує, що на а. с. 26, 27 знаходяться накладні і фіскальні чеки Укрпошти із описами вкладення, як докази надіслання ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» 02 липня 2020 року копій заяви про заміну стягувача у виконавчому листі іншим учасникам справи, що відповідає положенням ч. 2 ст. 183 ЦПК України, при цьому адреса боржника ОСОБА_1 відповідає адресі, зазначеній останнім в апеляційній скарзі, відтак доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не було направлено примірник заяви і суд першої інстанції позбавив боржника права на захист, спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, та відхиляються апеляційним судом.

Неспроможними є доводи апеляційної скарги про те, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року у справі № 754/2982/20 вже було відмовлено заявнику ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» в задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні і цієї ухвали заявник в апеляційному порядку не оскаржив. Так, в заяві, що розглядалась Деснянським районним судом м. Києва 09 червня 2020 року, ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» просило замінити іншого стягувача у виконавчому провадженні - ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції», а отже предмет розгляду цієї справи був іншим.

Апеляційний суд вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги, що заявник ототожнює поняття відступлення права вимоги та права набуття власності, оскільки заявником в апеляційній скарзі не конкретизовано, в чому, на його думку, таке ототожнення полягає і яке має відношення до заяви про заміну стягувача у виконавчому листі, що розглядається судом.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України - скасуванню, оскільки викладені у ній висновки не відповідають обставинам справи, та оскільки вона постановлена із порушенням норм процесуального права, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, із прийняттям нової постанови про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 15 липня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» про заміну стягувача у виконавчому листі у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому листі № 2-6698/10 від 28 вересня 2011 року, виданого Деснянським районним судом м. Києва щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 111226,77 доларів США, що станом на 14 червня 2010 року еквівалентно 880448,85 грн., судовий збір у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» (04112 м. Київ вул. Жамбила Жабаєва, буд. 7 ).

Замінити стягувача у виконавчому листі № 2-6698/10 від 28 вересня 2011 року, виданого Деснянським районним судом м. Києва щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у сумі 111226,77 доларів США, що станом на 14 червня 2010 року еквівалентно 880448,85 грн., судовий збір у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» (04112 м. Київ вул. Жамбила Жабаєва, буд. 7 ).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 29 жовтня 2020 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.