Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/3914/20
Провадження № 2/279/1599/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Шульги О.М., з секретарем Башинською Н.М., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу №279/2418/20 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вигівської сільської ради Коростенського району про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина у виді житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав померлій на праві власності, згідно запису в погосподарській книзі №4 за 2016-2020 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 . За життя ОСОБА_2 склала заповіт, який 30.09.1997 року був посвідчений секретарем виконкому Вигівської сільської ради згідно якого вказаний житловий будинок із надвірними будівлями заповідала своїй дочці ОСОБА_1 . У встановлений законом строк вона подала до органів нотаріату заяву про прийняття спадщини, на підставі якої заведено спадкову справу №97/2020. В даний час виникла необхідність в оформленні спадщини за заповітом. 31.07.2020 року вона звернулась до Коростенської районної державної нотаріальної контори із заявою щодо оформлення спадкових прав після смерті матері на вищевказаний житловий будинок, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину посилаючись на відсутність правовстановлюючого документа на вказане нерухоме майно. Одночасно рекомендував вирішувати питання в судовому порядку. Рішенням суду просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності, в зв`язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 87 років в с.Краснопіль Коростенського району, Житомирської області померла ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим 23.10.2019 року.

З довідок Горщиківської сільської ради Коростенського району, Житомирської області за №333/04-04 від 14.08.2020 року та № 204/04-04 від 28.05.2020 року слідує, що ОСОБА_2 на праві власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 , згідно запису в погосподарській книзі №4 за 2016-2020 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 , рік забудови 1950. ОСОБА_2 на день смерті, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , в даному будинку була зареєстрована та проживала одна.

Позивач, як дочка померлої ОСОБА_2 , є спадкоємцем першої черги за законом, а також є спадкоємцем по заповіту, який був посвідчений секретарем виконкому Вигівської сільської ради, 30.09.1997 року , зареєстрованого в реєстрі за №8.

Ступінь родинного зв`язку позивача та її спадкодавця стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданого 19.09.1961 року, копія якого наявна в матеріалах справи. Зміна прізвища позивача відбулась при реєстрації шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 виданого 19.06.1983 року.

Частиною 1 ст. 1268, ч.1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У встановлений законом строк позивач подала до органів нотаріату заяву про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу №97/2020 року.

З вказаної спадкової справи слідує, що крім позивача, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , не має.

31.07.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Коростенської районної державної нотаріальної контори з заявою стосовно оформлення спадкових прав за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 .

Листом від 31.07.2020 року №776/02-14 в.о. нотаріуса Коростенської районної державної нотаріальної контори Лугина О.І. повідомив про те, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадковий будинок не може бути видано, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок.

Державна реєстрація права власності на вказаний будинок не проводилась. Згідно технічного паспорту, виготовленого Коростенським МБТІ, інвентаризація будинку проводилась КП «Коростенське МБТІ» 15.06.2020 року.

На час розгляду справи можливість державної реєстрації втрачена.

З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у Інформаційному листі від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи те, що позивачем надано суду копію листа нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і надано роз`яснення щодо підстав відмови, чим позивач підтвердила неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.1217, 1223, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Відповідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Коростенським МРВ УМВС України в Житомирській області 09.11.2001 року, РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач - виконавчий комітет Вигівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, місце знаходження: 11554, с.Вигів, вул.Першотравнева, 16, Коростенського району, Житомирської області, ..

Суддя: