провадження № 6/243/160/2020
справа № 243/9262/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Ільяшевич О. В.,

за участю

секретаря судового засідання Гакала Д. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Слов`янськ, Донецької області) заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , акціонерне товариство «Сбербанк», Слов`янський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про заміну сторони виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2020 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява ТОВ «Росвен Інвест Україна» про заміну сторони виконавчого провадження. В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 грудня 2016 року у цивільній справі 243/9262/16-ц (провадження 2/243/4519/2016), позовні вимоги ПАТ «Сбербанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором були задоволені частково, та з відповідача на користь позивача було присуджено до стягнення заборгованість за кредитним договором №120#4 від 18 вересня 2013 року, у сумі 88772,93грн., та понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1364,22 грн.

19 грудня 2019 року між АТ «Сбербанк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» був укладений договір факторингу, відповідно до якого право грошової вимоги по кредитному договору ОСОБА_1 №120#4 від 18 вересня 2013 року, в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

За наведених обставин, керуючись положеннями ст. 512 ЦК України, заявник просив суд постановити рішення яким замінити сторону виконавчого провадження з виконання рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 грудня 2016 року, за позовом ПАТ «Сбербанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - АТ «Сбербанк» його правонаступником - ТОВ «Росвен Інвест Україна».

Згідно із ч. 2 ст. 442 ЦПК України, суд розглядає заяву про заміну сторони виконавчого провадження з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Представник заявника ТОВ «Росвен Інвест Україна», будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник заінтересованої особи АТ «Сбербанк» будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення особи яка брала участь у справі як відповідач, ОСОБА_1 , про місце, день та час розгляду справи. за останньою відомою адресою зареєстрованого місця перебування ОСОБА_1 , що стверджується наданим на запит суду повідомленням Міністерства соціальної політики України, а також відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, його виклик у судове засідання був здійснений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Втім, будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином) про місце, дату та час судового розгляду справи, ОСОБА_1 , не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

З огляду на викладене, враховуючи, що заінтересовані особи, будучи повідомленими належним чином про дату, час і місце розгляду справи не з`явились без повідомлення причин неявки, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, та про можливість розглянути справу у відсутності зазначених осіб, відповідно до положень частини 3 статті 442 ЦПК України.

В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення.

Ухвалою суду від 14 травня 2020 року заяву ТОВ «Росвен Інвест Україна» про заміну сторони виконавчого провадження - прийнято до провадження. Залучено заінтересовані особи.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 грудня 2016 року по справі № 243/9262/16-ц (провадження 2/243/4519/2016) були задоволені позовні вимоги ПАТ «Сбербанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором були задоволені частково, та з відповідача на користь позивача було присуджено до стягнення заборгованість за кредитним договором №120#4 від 18 вересня 2013 року, в сумі 88772,93 грн., а також судовий збір у сумі 1364,22 грн.

01 лютого 2017 року ПАТ «Сбербанк» судом направлено рішення суду та виконавчий лист. Відповідно до поштових повідомлень, позивач отримав виконавчий лист та рішення суду 13 лютого 2017 року, а відповідач отримав рішення суду 26 січня 2020 року.

11 травня 2018 року, ПАТ «Сбербанк» повідомив про зміну в найменуванні банку. Відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» банк змінив найменування з Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на Акціонерне товариство «Сбербанк» (скорочене АТ «Сбербанк»).

Із наданого суду документа видно, що він неповний, та в тій частині, яка представлена суду, зазначені назва договору, дата договору, номер, сторони, визначення термінів, реквізити підписантів та підписи сторін договору, а саме: договір факторингу № 475/БД06-2/19 від 19 грудня 2019 року, за яким АТ "Сбербанк" та ТОВ "Росвен Інвест Україна" уклали цей договір про наступне. Далі йде розділ «визначення термінів», відповідно до якого перелік та тлумачення вживаних в договорі термінів, зокрема реєстр боржників погоджена форма з особистими даними осіб, які мають борг по кредитним договорам та реквізити кредитних договорів. В п. 1.1.6 вказано, що ціна договору це сума грошових коштів, які сплачує Новий кредитор Первісному кредитору в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Суду також представлений витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 475/БД06-2/19 від 19 грудня 2019 року, який також є неповним та має нумерацію з 01 по 96, та з 33556 по 33565, та з 33569 по 33638. При цьому паперовий варіант реєстру неякісної якості, при скрупульозному огляді якого видно, що ОСОБА_1 в цьому витягу з реєстру відсутній.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною 2 вказаної вище статті передбачено, що майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

За правилом статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Отже, за змістом наведених положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.

З огляду на викладене, заявник в обгрунтування своїх вимог повинен надати належні та допустимідоказів на підтвердження того, що відповідно до договору факторингу до Фактора перейшло право вимоги за кредитним договором.

Наведений правовий висновок, викладений у Постанові Верховного Суду від 01 лютого 2018 року по справі № 2-127/11, провадження № 61-1648св17.

Крім того, у пункті 1 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», норми якого є спеціальними, вказано, що фінансовими установами є банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди й компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо передбачених законом, - інших послуг (операцій), пов`язаних із наданням фінансових послуг. У частинах першій, другій статті 7 Закону зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.

У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.

Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ.

Щодо розмежування за предметом договору, то під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. Цивільний кодекс України передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (статті 515 ЦК України). Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої (стаття 1078 ЦК України).

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За змістом пункту 11 частини першої статті 4 Закону факторинг є фінансовою послугою.

Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника.

При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.

Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у Постанові від 11 вересня 2019 року по справі № 489/762/17, провадження № 61-3052св19.

За правилом частини другої статті 6 ЦК України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Із представлених суду даних договору вбачається наявність такої істотної умови договору як ціна договору, разом з тим заявником не наданий в повному обсязі договір факторингу, отже доказів того, за яких умов договору наступає момент виникнення у фактора права вимоги суду не надано, як не надано також доказів здійснення оплати договору. Крім того, в доданому до договору витягу реєстру боржників ОСОБА_1 відсутній.

З огляду на те, що ТОВ «Росвен Інвест Україна» не надано належних допустимих доказів переходу права грошової вимоги за кредитним договором №120#4 від 18 вересня 2013 року, укладеним між АТ «Сбербанк» та ОСОБА_1 , його заява про заміну сторони виконавчого провадження задоволенню не підлягає.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 442 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , акціонерне товариство «Сбербанк», Слов`янський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про заміну сторони виконавчого провадження залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області О. В. Ільяшевич