Справа № 236/1832/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Бєлоусова А.Є.

за участю секретаря - Колесник О.І.,

розглянувши у судовому засіданні, в порядку загального провадження за відсутності учасників справи позовну заяву Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради до ОСОБА_1 про повернення надміру сплачених коштів внаслідок отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам,

ВСТАНОВИВ:

02.06.2020 року до суду надійшла позовна заява Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради до ОСОБА_1 про повернення надміру сплачених коштів внаслідок отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам за період з 03.11.2015 року по 31.07.2017 року в сумі 42893,15 грн. та судові витрати у розмірі 2102,00 грн.(а.с.1-5).

Ухвалою судді від 17.06.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначене підготовче засідання(а.с.43).

09.07.2020 року відповідачем ОСОБА_2 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив в позові відмовити в повному обсязі, зазначивши, що адресну допомогу отримував на підставі законодавичх актів, які діяли на той час. Крім того, Законами України на громадян, які отримують адресну допомогу, не покладається обов`язок по відстеженню змін до законодавства і інформування Управління про такі зміни(а.с.52-55).

Ухвалою суду від 12.08.2020 року закрито підготовче провадження по справі, та призначено справу до судового розгляду(а.с.75-76).

Представник позивача УСЗН Лиманської міської ради, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, справу розглянути без участі представника, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав відповідну заяву (а.с.81).

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, при цьому 12.08.2020 року подав до суду заяву в якій позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволення вимог позивача в повному обсязі, справу розглянути за його відсутності (а.с.71).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. ст.81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи, місце проживання якого зареєстровано на території проведення антитерористичної операції ( АДРЕСА_1 ), а фактичне місце проживання/перебування - на території України ( АДРЕСА_2 ), що підтверджується відповідною довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 02.11.2015 року № (а.с.10).

З листопада 2015 року за заявами позивача за фактичним місцем його проживання, в яких він вказував, що змін, які впливають на призначення грошової допомоги не відбулося, Управлінням соціального захисту населення Лиманської міської ради відповідними рішеннями позивачу (в складі сім`ї в кількості двох осіб: він та його дружина) на кожні 6 місяців була призначена щомісячна адресна допомога для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, а саме на періоди: з 03.11.2015 року по 02.05.2016 року, з 04.05.2016 року по 03.11.2016 року, з 04.11.2016 року по 03.05.2017 року, з 04.05.2017 року по 03.07.2017 року на підставі рішень Управління у розмірах передбачених законодавчими актами(а.с.7, 14-22).

В результаті проведенної Управлінням перевірки, згідно інформації Державного реєстру від 26.10.2018 року, встановлено, що дружина відповідача ОСОБА_3 має у власності житловий будинок на підконтрольній Україні території за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу №1-3653 від 06.08.2009 року(а.с. 23-25). За результатами перевірки складено акт перевірки від 30.10.2018 року(а.с.26).

Рішенням Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради від 07.05.2019 року, ОСОБА_1 відмовлено в наданні допомоги через те, що сім`я володіє житловим приміщенням не на окупованій території України(а.с.28).

У зв`язку з тим, що відповідач не повідомив про зміну обставин, які впливають на виплату допомоги, виникла переплата щомісячної адресної грошової допомоги за період з 03.11.2015 року по 31.07.2017 року в сумі 42893,15 грн.(а.с.27).

22.05.2019 року позивачем на адресу відповідача надіслано лист №10/22-1076, яким повідомлялося, що за період з 03.11.2015 року по 31.07.2017 року йому призначено та виплачено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в сумі 42893,51 грн. Однак, при перевірці інформації з Державного реєстру на нерухоме майно встановлено, що його дружина має у власності житловий будинок на підконтрольній Україні території за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу №1-3653 від 06.08.2009 року. У зв`язку з недостовірною інформацію про житло та неправомірним отриманням вказаної суми допомоги запропоновано терміново вжити заходи щодо повернення надміру нарахованих та виплачених коштів за вказаний період у сумі 42893,51 грн. Також зазначено, що в разі неповернення надміру виплачених коштів питання про їх стягнення буде вирішуватися в судовому порядку(а.с.29).

Аналогічний лист № 11/22-9532 від 17.03.2020 року(а.с.32).

Фактично, позивач вимагав у відповідача повернути виплачену йому щомісячну адресну допомогу.

Листами від 20.06.2019 року та 16.04.2020 року відповідач ОСОБА_1 повідомляв Управління про незгоду з поверненням суми допомоги за безпідставністю(а.с. 31,33).

Судом також встановлено, що загальна сума виплаченої відповідачу за період з 03.11.2015 року по 31.07.2017 року щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг-42893,15 грн. складається з:

- за період з 03.11.2015 р. по 03.06.2017 р. - загалом 38465,16 грн.;

- за період з 03.06.2017 р. по 31.07.2017 р. - загалом 4174,76 грн.(а.с.86).

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», відповідно до преамбули якого цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Частиною 1 ст. 1 вказаного Закону визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 вказаного Закону Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505.

Відповідно до п. 2 Порядку грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Згідно з п. 3 Порядку грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї).

Розмір допомоги залежить від статусу її отримувачів.

Якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім`ї або інформацією, поданою компетентним органом.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї.

Абзацом 10 п. 5 Порядку в редакції, яка діяла з 23 жовтня 2015 року (день набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 07 жовтня 2015 року № 810 «Про внесення зміни до пункту 5 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг») було передбачено, що у заяві зазначаються такі відомості про всіх членів сім`ї, які претендують на отримання грошової допомоги, як наявність у будь-кого з членів сім`ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

З 08 вересня 2018 року - у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 05 вересня 2018 року № 713 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» змінилася редакція абз. 10 п. 5 Порядку на редакцію, відповідно до якої у заяві зазначаються такі відомості про всіх членів сім`ї, які претендують на отримання грошової допомоги, як наявність у будь-якого із членів сім`ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Відповідно до п. 11 Порядку уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.

Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу.

У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Випадки, коли грошова допомога не призначається, встановлені п. 6 Порядку, редакція якого у відповідній частині протягом спірного періоду (з 03.11.2015 року по 31.07.2017 року) змінювалася.

Так, 23 квітня 2015 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 31 березня 2015 року № 212, якою внесені зміни до абз. 2 п. 6 Порядку, з урахуванням яких було передбачено, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

03 червня 2017 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2017 року № 370, якою абз. 2 п. 6 Порядку викладено в редакції, відповідно до якої грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.

07 липня 2017 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 04 липня 2017 року № 453, якою абз. 2 п. 6 Порядку після слів "членів сім`ї" доповнено словами "(крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції)".

08 вересня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 05 вересня 2018 року № 713, якою абз. 2 п. 6 Порядку викладено в редакції, відповідно до якої грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.

Отже, відповідно до наведених норм права при наявності у членів сім`ї заявника житлових приміщень в районі проведення антитерористичної операції (тобто житлових приміщень, що розташовані в населених пунктах, на території яких здійснювалася антитерористична операція), на що посилався позивач, грошова допомога призначалася в період до 03 червня 2017 року.

З 03 червня 2017 року при таких обставинах грошова допомога не призначається.

Отже, з 03 червня 2017 року наявність житлового приміщення в районі проведення антитерористичної операції є підставою для відмови в призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Судом встановлено, що дружина відповідача- ОСОБА_3 має у власності житловий будинок на підконтрольній Україні території за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу № 1-3653 від 06.08.2009 року (а.с.23-25).

Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, був затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р, дію якого зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р.

Вказаний Перелік втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, що затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р.

До вказаних Переліків внесено, зокрема м. Бахмут Донецької області, де розташовано житлове приміщення дружини відповідача.

Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та Перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення затверджені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р.

До вказаних Переліків населений пункт, де розташовано житлове приміщення дружини відповідача, не внесено.

До складу сім`ї відповідача протягом спірного періоду (з 03.11.2015 року по 31.07.2017 року) військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції або беруть безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації - не входили.

З огляду на наведене при наявності житлового приміщення, яке розташоване в населеному пункті, на території якого здійснювалася антитерористична операція, за відсутності інших виключень, що передбачені абз. 2 п. 6 Порядку, позивач мав право на отримання щомісячної адресної допомоги в період до 03 червня 2017 року.

Відповідач як уповноважений представник сім`ї про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин, в порядку, передбаченому п. 11 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, позивача не повідомляв.

З огляду на наведене позивач як уповноважений орган зобов`язаний був направив відповідачу відповідну вимогу (п. 11 вказаного Порядку).

Суб`єкт владних повноважень вимагав у відповідача повернути виплачену йому адресну допомогу за період з 03.11.2015 року по 31.07.2017 року в певній сумі.

Разом з тим, до періоду та до суми листа-вимоги позивач неправомірно включив період до 03 червня 2017 року та сплачену за вказаний період суму допомоги в розмірі-38465,16 грн., на яку відповідач відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, мав право, і яка правомірно була йому виплачена.

З огляду на наведене з метою ефективного захисту порушених прав відповідача, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача УСЗН Лиманської міської ради підлягає стягненню надміру сплачені кошти внаслідок отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам за період з 03.06.2017 р. по 31.07.2017 р. у розмірі 4174,76 грн., в інщій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають в зв`язку з відсутністю підстав для їх задоволення.

З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 133 ЦПК України судовий збір, включено до складу судових витрат. Згідно ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

УСЗН Лиманської міської ради при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 2102,00 грн., що підтверджено наданим позивачем платіжними дорученнями №81 від 18.03.2020 (а.с.6).

Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача 42893,15 грн. Враховуючи, що судом задоволені позовні вимоги частково на суму 4174,76 грн., що складає 10,85 % від заявлених вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 228,07грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (2102,00 грн./100%х10,85%).

Керуючись ст. 2, 10-12, 80, 258-259, 274, 280-281 ЦПК України,суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради до ОСОБА_1 про повернення надміру сплачених коштів внаслідок отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області ( р/р UA0047399, , МФО 820172, отримувач УСЗН, банк ДКСУ м. Київ, надміру сплачені кошти внаслідок отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам за період з 03.06.2017 року по 31.07.2017 року в розмірі 4174 (чотири тисячі сто сімдесят чотири) гривні 76 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області, р/р UA0047399, ОКПО 25953557, МФО 820172, отримувач УСЗН, банк ДКСУ м. Київ, судові витрати в розмірі 228 (двісті двадцять вісім) гривень 07 копійок.

В частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 надміру сплачені кошти внаслідок отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам за період з 03.11.2015 року по 02.06.2017 року відмовити в зв`язку з відсутністю підстав для їх задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно із п/п. 15.5) п.15 розд. XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно із п.3 розд. XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 19.10.2020 року.

Суддя -