КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6893/19
Провадження № 2/552/275/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2020 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючого судді -Турченко Т.В.

При секретарі-Силка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2»,Управління майном комунальної власності міста про встановлення факту проживання на правових підставах та визнання права користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

20.12.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м.Полтави з позовом до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2»,Управління майном комунальної власності міста про встановлення факту проживання на правових підставах та визнання права користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . Позов обгрунтовуючи тим, що у 1989 році КП «М`ясокомбінат» на її ім`я було видано ордер №145 на житлову площу у гуртожитку, згідно якого вона отримала право на ліжко-місце у житловій кімнаті №520, загальною площею 17,5 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Вона є наймачем вищевказаної кімнати та фактично користується нею з 1989 року, сплачує плату за житлово-комунальні послуги. У 2014 році гуртожиток по площі АДРЕСА_1 «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради прийнято на баланс. Рішенням п`ятнадцятої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради від 24 травня 2018 року «Про надання дозволу на приватизацію жилих та допоміжних приміщень» у гуртожитках за адресами: АДРЕСА_1 міська рада вирішила дозволити приватизацію жилих та допоміжних приміщень гуртожитку. Тому позивач просила встановити факт проживання її на законних підставах у кімнаті АДРЕСА_1 з 06.09.1989 року та визнати за нею право користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1 з 06.09.1989 року.

21.12.2019 року ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача адвокат Ворона О.А. надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити.

Представник третьої особи КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, при вирішенні справи покладалась на розсуд суду.

Представник третьої особи Управління майном комунальної власності міста Янченко Я.В. в судове засідання не з`явився, направив суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій не заперечував проти задоволення позову ОСОБА_1 та просив суд справу розглянути у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Судом встановлено, що 29.08.1989 року КП «Полтавський м`ясокомбінат» на ім`я ОСОБА_1 видано ордер №145 на житлову площу у гуртожитку, згідно якого вона отримала право на ліжко-місце у житловій кімнаті №520, загальною площею 17,5 кв.м., що знаходиться у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 .

06.09.1989 року ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у кімнаті АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради.

Позивач є наймачем вищевказаної квартири та фактично користується нею з 06.09.1989 року, сплачує житлово-комунальні послуги.

Поняття гуртожитків визначено ст. 127 ЖК України, де передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.

Відповідно до положень Глави 4 ЖК України єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку (ст. 129 ЖК, п. 10 Розділу II Примірного положення про гуртожитки).

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Тобто законом передбачено, що під захист підпадають особи, які дотримали певних умов, зокрема відсутність в особи власного житла; правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком; реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах; фактичне проживання протягом п`яти років за місцем реєстрації в гуртожитку.

Таким чином, однією із умов є реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах.

На осіб, які вселяються у гуртожиток, поширюється процедура реєстрації місця проживання відповідно до вимог Закону N 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Як встановлено судом, позивач саме в порядку та на умовах, передбачених нормами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зареєструвала своє постійне місце проживання в гуртожитку по АДРЕСА_1 .

Таким чином, позивачем дотримано умову щодо реєстрації місця свого проживання.

Другою обставиною, з якою пов`язане право на захист особи відповідно до Закону N 500-VI, є правомірність їх проживання в гуртожитку та користування гуртожитком. При цьому Закон N 500-VI не містить визначення "законні підстави".

Для вирішення питання, чи на законних підставах позивач мешкає у гуртожитку, суд виходить з загальних норм матеріального права, які регулюють питання вселення у гуртожиток та набуття права користування житловою площею у ньому.

Згідно зі ст. ст. 128, 129 ЖК УРСР та пункту 10 розділу II Примірного положення про гуртожитки (чинного на час вселення в спірне жиле приміщення), пункту 69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР саме на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Тому суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання на законних підставах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 06.09.1989 року по теперішній час в кімнаті АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право користування на законних підставах житловим приміщенням кімнатою АДРЕСА_1 з 06.09.1989 року по теперішній час.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Київський районний суд м.Полтави.

Повний текст рішення складено 30.03.2020 року.

Головуючий Турченко Т.В.