ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м. Херсон

справа № 766/8851/20

провадження № 22-ц/819/1089/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( суддя-доповідач)Чорної Т.Г.,
суддів:Пузанової Л.В.,
Склярської І.В.
секретарПавловська Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Рядчої Т.І. від 11 червня 2020 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Центральна сільська рада Снігурівського району Миколаївської області, ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім?єю, заінтересовані особи: Центральна сільська рада Снігурівського району Миколаївської області, ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця є його діти: він- ОСОБА_1 та сестра - ОСОБА_1 .

З метою оформлення своїх спадкових прав він звернулася до нотаріальної контори, однак нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за закономз посиланням на пропуск строку для прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що до нотаріуса у встановлений законом строк заяв про прийняття спадщини подано не було, а заявник вважає, що є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька, який постійно проживав з ним на час відкриття спадщини і тому вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, просив суд встановити факт, постійного проживання зі спадкодавцем, на час відкриття спадщини, станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11 червня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі з підстав передбачених ч.4 ст.315 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що крім нього ніхто не звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 . Вважає, що суд передчасно дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у даній справі, оскільки його висновки про наявність спору про право недоведені, не підтвердженні ніякими доказами і не відповідають обставинам справи.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на те, що встановлення юридичного факту необхідне заявнику для подальшого прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та враховуючи наявність іншого спадкоємця на спадкові права якого може вплинути встановлення факту про який просить заявник, дана заява не може бути розглянута у порядку окремого провадження, оскільки за даних обставин вбачається спір про право.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої вказаної норми передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Отже, наявність іншого спадкоємця першої черги, про якого заявник зазначає в заяві, свідчить про можливий спір про право, оскільки одним із критеріїв наявності спору про право у справах окремого провадження є можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов?язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.

Крім того, відмовляючи заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріус зазначив про те, що спірне майно перебуває у спільній сумісній власності як заявника, так і його сестри, іншого спадкоємця , та інших осіб.

Належними та допустимим доказами заявник не спростував відсутність спору про право щодо спірного майна.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість розгляду заяви у порядку окремого провадження, оскільки з даних обставин вбачається спір про право.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в ухвалі.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала постановлена з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11 червня 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г.Чорна

Судді: Л.В.Пузанова

І.В.Склярська

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2020 року

Суддя Т.Г. Чорна