Справа № 183/962/18
№ 2/183/156/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Цвєткової Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

представника третьої особи Кравченко І.А.,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради, в якому просив суд:

- зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення наступного порядку способів участі у спілкуванні та вихованні доньки:

- два дні на тиждень з урахуванням відвідування дошкільного (або шкільного) закладу з яких: один день кожна друга та четверта субота кожного місяця з 09.00 години до 20.00 години, другий день кожна друга та четверта середа кожного місяця з 09.00 години до 20.00 години;

- у конкретні дні, а саме: з пятниці по неділю (з 19.00 години пятниці по 20.00 годину неділі), кожного першого та третього тижня кожного місяця з ночівлями;

- раз на тиждень по буднях, у тому числі для відвідування дитячих заходів, розважальних установ у кожну середу;

- під час відпустки позивача від 7 до 21 дня на оздоровлення, відпочинок та екскурсії, з можливим виїздом в інші міста або за кордон;

- половину осінніх, зимових, весняних та літніх канікул, а саме першу частину канікул;

- у свята: дні народження (самої дитини, батька, діда, бабусі), Новий рік (парні календарні роки), Різдво, 8 березня, Великдень, 1 вересня.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначає, що 18 червня 2011 року зареєстрував шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровській області. У шлюбі сторони мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає разом із відповідачкою. Сімейно-шлюбні відносини сторони почали припиняти з липня 2012 року, потім неодноразово їх поновлювали і знову припиняли, і остаточно шлюбні відносини між ними припинилися з квітня 2017 року.

Позивач зазначає, що з моменту народження дитини він постійно піклувався про неї, приділяв їй весь свій вільний час, брав участь у всіх заходах, пов`язаних з постійним піклуванням про немовля, наразі також надає всебічну підтримку, в тому числі й матеріальну, крім того, що сплачує аліменти за рішенням суду. ОСОБА_1 наполягає на тому, що донька дуже прив`язана до нього, бажає та любить проводити з ним час, розуміє своє велике значення у його родині. Як батько дитини, позивач бажає більше приділити уваги донці, та повною мірою виконувати свої обов`язки по вихованню, догляду та нормальному розвитку доньки, мати можливість піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а також її матеріальні потреби.

Між тим, відповідач відмовляє йому в можливості вільно спілкуватися з дитиною, та настроює доньку проти батька, що стало причиною для звернення до суду, оскільки вирішити це питання мирним шляхом і домовитися з відповідачем про регулярні та безперешкодні побачення, в тому числі із можливістю відвідування бабусі та дідуся, не дали позитивних результатів.

Таке небажання матері дитини на побачення дитини з батьком є наслідком затяжного конфлікту, який існує між колишнім подружжям, однак саме в інтересах дитини, позивач наполягає не на випадкових зустрічах, а на побаченнях, які б мали тривалий характер та проходили в спокійному, зручному для них обох оточенні.

Крім того, позивач зазначає, що має все необхідне для комфортного перебування та тимчасового проживання дитини на своїй території. Як свідомий громадянин, він розуміє свій батьківський обов`язок приймати участь у вихованні дитини, а як людина, яка має почуття та велике бажання виховувати свою дитину та спілкуватися з нею, хоче віддавати дитині своє тепло і батьківську любов.

Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування із дитиною спричинить їй шкоду не існує, а створення перешкод відповідачем у спілкуванні із донькою, порушує не тільки його права, як батька, а й порушує права та суперечить інтересам дитини.

26 лютого 2018 року відкрите загальне позовне провадження у справі (а.с. 16-17)

Відповідач відзив на позов не подала, орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради надав висновок, у відповідності до якого вважали за доцільне встановити батькові дитини наступний порядок зустрічей: кожну другу та четверту суботу кожного місяця з 10 годин ранку по 18 годину, за умови особистого бажання дитини; 14 днів під час літніх канікул дитини на оздоровлення, відпочинок та екскурсії, з можливим виїздом в ніші міста, за умови особистого бажання дитини, в день народження батька; світкові дні за попередньою домовленістю з матір`ю дитини (день захисту дитини, Різдво, 1 вересня, Новий рік, Великдень) (а.с. 29-32).

Ухвалою суду від 28 серпня 2018 року закінчене підготовче судове засідання (а.с. 54-55).

В судовому засіданні позивач свій позов підтримав, надав пояснення щодо обставин, викладених у позові, а також надав пояснення про те, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем, він дбав про свою дружину та дитину, змушений був вживати всіх заходів для матеріального забезпечення сім`ї, створення для сім`ї всіх необхідних побутових умов. Між тим, спільне життя з дружною не склалося, внаслідок чого їх шлюб відповідним рішенням суду було розірвано. Одразу після фактичного припинення сімейно-шлюбних відносин, відповідач усунула його від участі у вихованні з дитиною, такі ж перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_2 чинила і першому чоловікові щодо старшої дочки. Так, дитина, в силу свого малолітнього віку, залишилася проживати з матір`ю. Відповідач відсторонилася від будь-якого спілкування з ним, внаслідок чого він був позбавлений можливості узгоджувати попередньо їх порядок зустрічей. Маючи можливість та бажання виховувати свою дитину та приймати активну участь у такому вихованні, він змушений був витрачати свій час для того, щоб приїжджати за місцем проживання відповідача, однак зустрічі з дитиною відбувалися у дворі житлового будинку, де дитина не проявляла бажання розмовляти з ним на очах у дітей та інших сусідів. Усі такі побачення відбувалися при безпосередній присутності матері, яка не відходить від дитини та не давала доньці можливості самостійно визначитися з бажаннями щодо місця спільного з батьком відпочинку, щодо часу такого відпочинку, тощо. Наразі позивач має можливість зустрічатися зі своєю дочкою лише у школі під час невеликих перерв. Сам позивач звернув увагу суду на те, що він виріс у сільській місцевості, вихований в дусі поваги до сім`ї та бажає такі ж якості прививати своїй доньці, такі ж якості можуть прививати і його батьки, які мають можливість забезпечувати своїй онуці здоровий відпочинок. На думку позивача дитина повинна знати не лише безперервну увагу однієї матері, а й знати своїх рідних, не дивлячись на те, що батьки кожен окремо, мають право на особисте життя, дитина повинна відчувати себе захищеною. Також позивач зауважив, що не має жодних шкідливих звичок, не має жодної негативної характеристики, яка б могла викликати у відповідача чи будь-якої сторонньої особи занепокоєність щодо нормального розвитку та виховання дитини за участю батька, тому просить усунути перешкоди у спілкуванні зі дитиною та визначити запропонований ним порядок зустрічей з дочкою.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача адвокат Медведовська Л.М. наполягали на тому, що батько дитини повинен увійти у довіру до своєї дочки, яку він втратив в результаті свого ж некоректного ставлення до дитини, примушування її до побачень, які знесилюють дитину та не заохочують до подальшого спілкування. Той порядок зустрічей, які пропонує позивач, можуть створювати загрозу для психічного здоров`я дитини, оскільки вона сама ніколи не залишалася ночувати у чужих будинках. Таким чином, відповідач наполягає на тому, що побачення батька та дочки повинні відбуватися лише зі згоди самої дитини, любов та повагу якої батько повинен сам відновити. Крім того, дитина відвідує навчальний заклад, має встановлений розпорядок дня, для неї повинен бути забезпечені додаткові заняття, направлені на її фізичний та духовний розвиток. Їх дочка звикла до того місця проживання та тієї обстановки, в якій вона наразі виховується, малолітня ОСОБА_6 дійсно дуже прив`язана до неї, як до матері, і навіть в ті часи, коли відбуваються зустрічі з батьком, вимагає від неї своєї присутності, оскільки відчуває себе захищеною лише з матір`ю. Таким чином, відповідач вважає, що запропонований батьком графік зустрічей, місце зустрічей не зможе забезпечити їх дочці створений розпорядок дня, та не може бути гарантований самим позивачем, може негативно вплинути на психічний стан вразливої дитини.

В судовому засіданні свідок зі сторони позивача ОСОБА_7 надала показання про те, що їй відомо про небажання ОСОБА_2 в будь-який спосіб спілкуватися з колишнім чоловіком ОСОБА_8 , остання не відповідає на його телефонні дзвінки, ігнорує будь-яке спілкування, навіть у соціальних мережах. В свою чергу ОСОБА_8 вживає різних методів для того, щоб хоча б побачити дитину, йому це вдається лише в школі, за умови, що дитину виведе вчитель.

Свідок зі сторони позивача ОСОБА_9 надала суду показання про те, що вона з самого народження онуки намагалася приділяти їй всю свою увагу та турботу, між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не складалися стосунки, іноді вона була свідком сварок. Після розірвання шлюбу між сторонами, вона взагалі була позбавлена можливості спілкування з онукою, приїздила відвідувати її і мала можливість побачити її тільки у дворі, однак дитина в такій обстановці уникала спілкування, а іншої можливості ОСОБА_10 їм не надавала. Також свідкові відомо, що ОСОБА_5 свого батька називає дядьком, матір не виховує дитину в дусі поваги до батька, а навпаки всі її слова направлені на зневагу дитиною свого батька, дитина ворожо налаштована проти батька. До осені 2017 року стосунки між батьком та дитиною біли тісними, однак з осені 2017 року відповідач перестала відповідати на дзвінки позивача, уникала будь-якого спілкування, в тому числі в приводу виховання дитини.

.

Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши подані докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Встановлені в судовому засіданні обставини.

У відповідності до свідоцтва про шлюб сторони 18 червня 2011 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с. 8).

ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками значаться сторони по справі, про що свідчить свідоцтво про народження (а.с. 9).

Сторонами не оспорювало ся, що шлюб між подружжям розірвано, після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір`ю, спору щодо місця проживання між батьками не існує.

З огляду на позиції сторін в судовому засіданні та матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник відносно усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини.

Самостійно і добровільно сторони не можуть визначитися із спільною участю у вихованні та утриманні спільної дитини, а тому порушено питання про участь у вихованні та вільному спілкуванні з їх малолітньою дитиною батьком, який мешкає окремо від дитини.

До правовідносин, що вникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону.

Відповідно до ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст.18 Конвенції про права дитини).

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.2 ст.155 СК України).

Статтею 159 СК України визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Позовні вимоги позивача зводились до того, що він позбавлений можливості вільного, безперешкодного спілкування та виховання малолітньої дочки, а тому просив суд зобов`язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з нею.

Враховуючи рівні права батька щодо дитини із її матір`ю, все ж, при визначенні конкретних способів участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, слід брати до уваги, найперше, інтереси дитини, оскільки їй не має бути завдано шкоди такими конкретними способами участі, які встановлюються для батька.

Тож в даному випадку має бути розумний баланс між забезпеченням належного батьківського виховання, реалізацією батьком своїх прав, і інтересами дитини.

В судовому засіданні була з`ясована думка дитини щодо можливості визначення порядку зустрічей дитини з батьком за її бажанням, як на тому наполягав орган опіки та піклування при наданні висновку, ОСОБА_5 висловила думку про своє небажання на зустрічі з батьком без участі матері, однак при цьому її заінтересованість у спілкуванні з батьком була націлена з метою отримання подарунків від нього.

Згідно з частинами другою та третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України).

Під час вирішення спору щодо участі батька у вихованні дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Разом з тим, небайдуже ставлення позивача до виховання дитини свідчить не лише про бажання батька брати участь у спілкуванні та виховання дитини, але і про безпосередню його участь у цьому процесі.

Обставини щодо бажання батька та його готовність приймати участь у вихованні дочки, в тому числі підтверджені службовою характеристикою (а.с. 10), у відповідності до якої позивач зарекомендував себе на службі виключно з позитивної сторони, позивач має постійний дохід, сплачує аліменти (а.с. 11-12), несе додаткові витрати на утримання дочки, оплачує її навчання у додаткових гуртках (а.с. 37-39), купує їй одяг (а.с. 41-43, 46-47), застрахував життя та здоров`я дитини від нещасних випадків (а.с. 44). За місцем фактичного проживання позивача для малолітньої дитини створені всі умови, для неї мається окрема кімната, про що орган опіки та піклування повідомив суд, надаючи висновок (а.с. 29).

Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року, (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У даній конкретній справі, належний орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради, на виконання Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини постанови Кабінету Міністрів від 24.09.2008 №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», надав суду висновок, у якому вважає за доцільне встановити наступний порядок зустрічей: кожну другу та четверту суботу кожного місяця з 10 годин ранку по 18 годину, за умови особистого бажання дитини; 14 днів під час літніх канікул дитини на оздоровлення, відпочинок та екскурсії, з можливим виїздом в ніші міста, за умови особистого бажання дитини, в день народження батька; світкові дні за попередньою домовленістю з матір`ю дитини (день захисту дитини, Різдво, 1 вересня, Новий рік, Великдень) (а.с. 29-32).

Встановлюючи порядок спілкування батька з дочкою, суд відступає від порядку, запропонованого органом опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради, та вважає за необхідне звернути увагу, що такий порядок не залишає права вибору батька на участь у спілкуванні та вихованні дитини, незважаючи на те, що він бажає приймати більш активну участь у спілкуванні та вихованні своєї дочки. Таким висновком орган опіки та піклування покладає право вибору на спілкування батька з дочкою виключно на саму малолітню дитину, яка з огляду психологічний стан відчуває неспокій через конфліктні відносини між батьками, про що суду надано відповідний висновок. При цьому, суд не повинен покладати на малолітню дитину відповідальність щодо вирішення спору та встановлення такого порядку спілкування, як «за домовленістю чи особистим бажанням дитини», оскільки фактично спір між сторонами не вирішений, а дитина в даних правовідносинах між батьками залишається їх заручником.

Слід звернути увагу, що батьківство - це велика відповідальність, а роль батька у вихованні дитини важлива не менше, ніж роль матері. Щасливе дитинство і гармонійний розвиток дитини можливі лише за активної участі обох батьків, причому спосіб виховання дівчинки, яка проживає з матір`ю, має певні відмінності, які теж потрібно враховувати.

За звичай, заради своєї дитини сторонам у справі (батькам) варто було б порозумітися та без емоцій домовитись про те, як батько буде спілкуватися з дитиною, оскільки дитина проживає з матір`ю та слід було усвідомити, що стосунки батька і дочки відіграють життєво важливу роль у становленні особистості майбутньої жінки, на що також звернув увагу провідний психолог Новомосковського міськрайонного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

На жаль, сторони після розлучення та протягом тривалого часу не змогли вирішити питання спілкування та виховання малолітньої дочки мирним шляхом, що і призвело до судового спору, як і не змогли вирішити спір в суді шляхом укладення мирової угоди.

Так само, суд вважає за необхідне відступити і від запропонованого позивачем порядку зустрічей з дитиною, зважаючи на її вік та навчальний процес.

Враховуючи фактичні обставини справи, вимоги закону, суд приходить до висновку, про обґрунтованість позовних вимог, відповідачку слід зобов`язати не чинити перешкоди позивачеві у спілкуванні з дочкою та її вихованні.

При цьому суд вважає за необхідне визначити наступний графік побачень батька з дочкою:

-побачення з дитиною кожної другої та четвертої суботи з 10.00 години до 20.00 години, за місцем проживання батька, за попереднім узгодженням з матір`ю дитини способу передачі дитини від матері до батька, з можливістю відвідування бабусі, різних дитячих заходів, розважальних дитячих установ;

-безперешкодне спілкування з дитиною за місцем проживання дитини у святкові дні Новий рік, Різдво, Великдень, День народження дитини, за попереднім узгодженням з матір`ю дитини;

-забезпечення оздоровчого відпочинку протягом 20 діб на рік (14 днів у літній період, 6 днів у зимовий період) з правом виїзду до інших міст України.

Саме такий спосіб участі батька у вихованні малолітньої дочки та спілкування з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини. При цьому, також слід враховувати обставини, які склалися між самими батьками щодо принципового вирішення спору шляхом постановлення відповідного рішення суду, яке ще повинно бути і виконуваним обома батьками.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 768,40 грн. (а.с. 1).

Керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, - задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_1 наступний графік побачень з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-побачення з дитиною кожної другої та четвертої суботи з 10.00 години до 20.00 години, за місцем проживання батька, за попереднім узгодженням з матір`ю дитини способу передачі дитини від матері до батька, з можливістю відвідування бабусі, різних дитячих заходів, розважальних дитячих установ;

-безперешкодне спілкування з дитиною за місцем проживання дитини у святкові дні Новий рік, Різдво, Великдень, День народження дитини, за попереднім узгодженням з матір`ю дитини;

-забезпечення оздоровчого відпочинку протягом 20 діб на рік (14 днів у літній період, 6 днів у зимовий період) з правом виїзду до інших міст України.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у встановлені графіком дні.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн.

В іншій частині позову ОСОБА_1 , - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 224 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Повне найменування сторін:

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

РНОКПП НОМЕР_1 ,

Зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1

Фактично проживає за адресою:

АДРЕСА_2

Відповідач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

Зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_3 ,

Третя особа:

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради, ,

Юридична адреса: Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул.Гетьманська, 14.

Суддя О.В. Сорока.