ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року

м. Харків

справа №636/1507/19

провадження №22-ц/818/4307/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря Сізонової О.О. ,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Чугуївська районна державна адміністрація Харківської області, Товариство з додатковою відповідальністю Агрофірма «Гракове»,

третя особи: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області, Товариства з додатковою відповідальністю Агрофірми «Гракове», третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання права на включення до списку осіб членів колективного сільськогосподарського підприємства, що мають права на земельну частку (пай), визнання права на земельну частку (пай)

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 18 травня 2020 року складі судді Ковригіна О.С ,-

в с т а н о в и в :

19 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області, Товариства з додатковою відповідальністю Агрофірми «Гракове», у якому просив поновити строк для звернення до суду з позовом; визнати право на включення до Додатку до Державного акта на право колективної власності на землю серії !-ХР № 000053, виданого ВСАТ «Чугуївагрохім» та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю від 16.07.2001 за № 19 - списку громадян - членів ВСАТ «Чугуївагрохім», що мають право на земельну частку ( пай), визнати право на земельну частку ( пай) ВСАТ «Чугуївагрохім» в розмірі 2,67 умовних кадастрових гектарів, із земель невитребуваних паїв ВСАТ «Чугуївагрохім», а у разі відсутності - із земель запасу, розташованого на території Чугуївського району Харківської області.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 18 травня 2020 року у задоволення позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також на те, що судом неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Чугуївського районного суду Харківської області від 18.05.2020 та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач набув право на земельну частку (пай), оскільки на момент передачі землі у колективну власність та видачі державного акту на право колективної власності був членом ВСАТ « Чугуївагрохім».

Зазначає, що відповідачами у справах, що пов`язані з паюванням земель, є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки ( паю) в натурі, тощо. ГУ Держгеокадастру у Харківській області законодавчо не наділене повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками колишніх колективних сільськогосподарських підприємств або акціонерних товариств, оскільки це суперечить ч. 4 ст. 122 ЗК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ Держгеокадастру у Харківській області просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чугуївського районного суду Харківської області від 18.05.2020 року залишити без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що позивачем не надано доказів його членства у ВСАТ «Чугуївагрохім», надана позивачем копія трудової книжки свідчить тільки про наявність трудових відносин, але не є підтвердженням факту членства у ВСАТ «Чугуївагрохім».

Зазначає, що в даному випадку є підстави для застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки державний акт на право колективної власності на землю ВСАТ « Чугїувагрохім» був зареєстрований 16.07.2001, а з позовом ОСОБА_1 звернувся тільки в 2019 році.

Також зазначає, що ГУ Держгеокадастру у Харківській області є органом уповноваженим відповідно до часини 4 статі 122 ЗК України та Положення про Головне управління передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або користування для всіх потреб в межах Харківської області.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст.367ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що докази щодо членства ОСОБА_1 у ВСАТ «Чугуївагрохім» на момент одержання ВСАТ «Чугуївагрохім» державного акту на право колективної власності на землю у справі відсутні, вимога позивача щодо визнання права на земельну частку (пай) ВСАТ «Чугуївагрохім» із земель невитребуваних паїв є необґрунтованою. З 01.01. 2013 Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області не є розпорядником земель сільськогосподарського призначення (земель запасу) державної власності за межами населеного пункту на території Чугуївського району Харківської області і не має повноважень надати у власність земельну ділянку особі, яка має право на земельну частку (пай).

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом установлено, що ОСОБА_1 в період з 01.12.1979 по 10.11.1995 працював у Чугуївському районному виробничому об`єднанні по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства «Сільхозхімія», правонаступником якого є Відрите сільськогосподарське акціонерне товариство ( ВСАТ «Чугуївагрохім»), що підтверджено копією трудової книжки, довідкою ВСАТ «Чугуївагрохім» від 28.07.2009 ( а.с. 10-14, 16).

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 05.12.2018 інформація про включення ОСОБА_1 до списку Державного акта на право колективної власності на землю по ВАТ «Чугуївагрохім» в управління відсутня., середній розмір земельної частки паю по ВАТ «Чугуївагрохім» - 2,67 умовних кадастрових га, базова вартість - 11614, 00 грн. ( а.с. 17).

Чугуївською районною державною адміністрацією листом від 01.03.2019 надано відповідь ОСОБА_1 на його звернення щодо надання земельної ділянки у розмірі земельної частки ( паю), повідомлено , що його не було внесено до списку осіб громадян-членів ВСАТ «Чугуївагрохім», які мають право на земельну частку ( пай), який є невід`ємною частиною Державного акту колективної власності на землю, роз`яснено право на звернення до суду. ( а.с. 18-19).

Згідно довідки до акту огляду МСЕК від 21.12.2009 серія ХАР-08 № 019837 ОСОБА_1 визнано інвалідом 2 групи безстроково , причиною інвалідності є загальне захворювання ( а.с. 20).

Згідно розпорядження Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області від 25.06.2002 за № 136 затверджено земельні частки ( паї) та їх розмір в умовних кадастрових гектарах ВСАТ «Чугуївагрохім», передбачено вартість земельної частки (паю) - 11614 грн., розмір земельної частки (паю) - 2,67 га, кількість осіб, які мають право на земельну часту ( пай) - 73 чол. ( а.с. 53- 54).

ВСАТ «Чугуївагрохім» отримало землю згідно наступних державних актів на право колективної власності: серії 1-ХР № 000053 від 06.07.2001 (95,04 га), серії 1-ХР №000052 від 04.12.2000 (44,9 га), , серії 1-ХР №000051 від 16.10.2001(57,34 га), додатком до яких є список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства ( а.с. 56-65).

Частиною 3 ст.152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших,передбачених законом, способів.

Пунктом а) ч.1 ст.121 ЗК України установлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах - для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району;

Відповідно до ч.2 ст.122 ЗК України розмір земельних ділянок, що передаються безоплатно громадянину для ведення особистого селянського господарства, може бути збільшено у разі отримання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю).

Згідно ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно ст.3 Закону передбачено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктом 5 Указу передбачено, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Відповідно до ч.4 ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Матеріалами справи установлено, що позивач в період з 01.12.1979 по 10.11.1995 працював на підприємстві «Райсільхозхімія», правонаступником якого є Відрите сільськогосподарське акціонерне товариство «Чугуївагрохім», що підтверджено копією трудової книжки, довідкою ВСАТ «Чугуївагрохім» від 28.07.2009 ( а.с. 10-14, 16).

ВСАТ «Чугуївагрохім» отримало землю згідно наступних державних актів на право колективної власності: серії 1-ХР № 000053 від 06.07.2001 (95,04 га), серії 1-ХР №000052 від 04.12.2000 (44,9 га), серії 1-ХР №000051 від 16.10.2001(57,34 га), додатком до яких є список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства ( а.с. 56-65).

Саме після передачі землі у колективну власність ВСАТ «Чугуївагрохім» почалося розпаювання земель цього сільськогосподарського підприємства, право на земельну частку (пай) з яких доводить позивач.

За змістом ст.ст.22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 08.09.1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" (далі - Указ Президента) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов:

- перебування в членах КСП на час паювання,

- включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю,

- одержання КСП цього акта.

Таким чином, право на земельну частку (пай) виникає з моменту передачі землі у колективну власність конкретному КСП, членом якого вони є, на підставі Державного акту на право колективної власності на землю.

Правові, економічні, соціальні та організаційні умови діяльності колективного сільськогосподарського підприємства врегульовано Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство»

Частиною першої статті 1 Закону України ««Про колективне сільськогосподарське підприємство» ( в редакціях, що діяли на час передачі землі у колективну власність ВСАТ «Чугуївагрохім») передбачено, що колективне сільськогосподарське підприємство (надалі - підприємство) є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування.

Відповідно до положень частини 1 статті 3 та статті 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (в редакціях, що діяли на час передачі землі у колективну власність ВСАТ «Чугуївагрохім») підприємство створюється за бажанням громадян на добровільних засадах на їх загальних зборах. Створення

підприємства не обумовлюється будь-якими рішеннями державних,

господарських та інших органів. Членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу

його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли

16-річного віку, визнають і виконують його статут.

Відповідно до ст. 19 цього Закону трудові відносини членів підприємства регулюються цим Законом і статутом підприємства, а громадян, які працюють за трудовим договором або контрактом, - законодавством про працю України.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що на момент передачі землі у колективну власність та видачі державного акту на право колективної власності він був членом ВСАТ « Чугуївагрохім».

Сам факт перебування позивача у трудових відносинах із Чугуївським районним виробничим об`єднанням по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства «Сільхозхімія» («Райсільхозхімія»), правонаступником якого є ВСАТ «Чугуївагрохім» , у період з 1979 р. по 1995 р., не свідчить про членство позивача у ВСАТ «Чугуївагрохім» станом на час передачі землі у колективну власність у 2001 р.

Доводи апеляційної скарги стосовно безспірності факту наявності у позивача права на пай, оскільки він був членом колективного сільського господарства та просто не отримав належну, на його думку, йому земельну ділянку, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки такий факт заперечується відповідачем та не доведено матеріалами справи та підставі належних так допустимих доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389,390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 18 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення складено 28 жовтня 2020 року.