08.04.2020 ЄУН 337/295/20
Провадження 2/337/640/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
8 квітня 2020 року Хортицкий районний суд м. Запоріжжя
в складі: головуючого судді - Салтан Л.Г.
за участю секретаря - Шаповалової А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа : відділ реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району Управління державної реєстрації фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
28.01.2020 року ОСОБА_1 ( в особі ОСОБА_5 ), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , в якому просить усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , посилаючись на ті обставини, що останній не мешкає у спірній квартирі без поважних причин понад рік.
Ухвалою суду від 04.02.2020 року відкрито провадження по справі, справа призначена до розгляду у підготовчому судовому засіданні.
Ухвалою суду від 26.02.2020 року справа призначена до розгляду.
У судове засідання позивачі ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не з`явились, в матеріалах провадження наявні заяви щодо розгляду справи у їх відсутність.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку шляхом оголошення на сайті, відзив на позов не надав. Позивачі не заперечують проти розгляду справи у відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належними чином, причину неявки суд не повідомив.
Розглянувши матеріали провадження, повно та всебічно встановив обставини справи, оцінив за внутрішнім переконанням наявні докази у справі, які є належними, достовірними та допустимими, давши належну оцінку як кожного доказу окремо так достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що відповідно до Ордеру на житлове приміщення, виданого Виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної Ради народних депутатів м. Запоріжжя 22.02.1992 року позивачу ОСОБА_2 надано у користування квартиру за адресою: АДРЕСА_2 на родину з 4 осіб.
Згодом квартира була приватизована та Хортицькою районною адміністрацією видано свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 12.09.2000 року на ім`я зазначених осіб.
06.06.2018 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 укладено договір дарування 1/4 частки зазначеної квартири.
Відтак на теперішній час позивачам належить квартира АДРЕСА_1 в наступних частках:
-ОСОБА_2 - 1/4 частка на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 12.09.2000 року;
-ОСОБА_3 - 1/4 частка на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 12.09.2000 року;
-ОСОБА_1 - 1/4 частка на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 12.09.2000 року та 1/4 частка на підставі договору дарування від 06.06.2018 року, посвідченого Бугрім О.В., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу № 1590.
Крім того, у спірній квартирі з 21.05.2014 року по теперішній час зареєстрований відповідач ОСОБА_4 , який є громадянином Російської Федерації.
Фактично за вказаною адресою ОСОБА_4 не проживає з 2015 року, житло залишив добровільно, особисті речі, що належать йому у квартирі відсутні, що підтверджується Актом про не проживання від 22 січня 2020 року та Довідкою № 1 від 22.01.2020 року , виданими ОСББ «Калнишевського-6»
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. ст. 317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно зі статтею 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у випадку відсутності без поважних причин більш ніж одного року.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 317, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 11,13, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа : відділ реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району Управління державної реєстрації фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням- задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .
Копію рішення надіслати сторонам.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги з часу виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 8 квітня 2020 року, копію повного тексту рішення надіслати учасникам провадження.

Суддя: Л.Г. Салтан