Справа №2-2-1167/10 Головуючий суду першої інстанції Гуденко О.А.
Провадження №22-ц/812/582/20 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2020 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Цуркан І.І.,

за участі:

боржника ОСОБА_1 ,

представника боржника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича на ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 28 січня 2020 року, постановлену за скаргою ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича про відкриття виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на постанову приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. (далі приватний виконавець Куліченко Д.О.) від 12 листопада 2019 року про відкриття виконавчого провадження №60580335.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 вказувала, що 12 листопада 2019 року приватним виконавцем Куліченком Д.О. відкрито вищезазначене виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва 22 липня 2010 року, про стягнення з неї на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 17 223,54 доларів США.

Заявник вважала, що вказана постанова є неправомірною, бо приватний виконавець проігнорував пропуск стягувачем однорічного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який діяв на час виникнення спірних правовідносин. На думку, заявника приватний виконавець повинен був повернути стягувачу виконавчий документ у зв`язку з пропуском зазначеного строку.

На підставі викладеного заявник просила визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця Куліченка Д.О. про відкриття виконавчого провадження №60580335, винесену ним 12 листопада 2019 року.

28 січня 2020 року ОСОБА_1 подала до суду додаткові пояснення, у яких просила визнати оскаржувану постанову такою, що не підлягає виконанню та скасувати її через те, що в ній некоректно зазначена резолютивна частина рішення суду, яке підлягає виконанню, а саме приватним виконавцем зазначена сума боргу тільки в іноземній валюті без її еквівалента у гривні, що не відповідає змісту рішення.

Заперечуючи проти задоволення скарги, приватний виконавець вказував, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання переривалися у зв`язку з його неодноразовим пред`явленням до виконання. Остання відмітка про повернення виконавчого документу зроблена органом державної виконавчої служби 27 лютого 2017 року, що свідчить про можливість його пред`явлення протягом трирічного строку на підставі ст.12 та п.5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VІІІ.

Посилаючись на зазначені обставини, а також обов`язковість виконання судового рішення, приватний виконавець Куліченко Д.О. просив у задоволенні скарги відмовити.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 28 січня 2020 року, з урахуванням ухвали суду від 07 лютого 2020 року про виправлення описки, скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано постанову приватного виконавця Куліченка Д.О. від 12 листопада 2019 року про відкриття виконавчого провадження №60580335.

Постановляючи таке судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не пропущено. Однак, наявні підстави для визнання оскаржуваної постанови неправомірною, бо приватним виконавцем під час відкриття виконавчого провадження невірно зазначено резолютивну частину рішення, яке підлягало виконанню, а саме без зазначення гривневого еквіваленту суми, яка стягується з боржника.

Не погодившись із ухвалою суду, приватний виконавець Куліченко Д.О. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, приватний виконавець вказував, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення допустив формалізм, вийшов за межі доводів скарги та не врахував правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц та у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №723/304/16-ц, у яких роз`яснено, що у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VІІІ, який набрав чинності 05.10.2016 р. (далі Закон №1404-VІІІ), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За частиною першою статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.5 ст.26 зазначеного Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

За нормами статті 49 Закону №1404-VІІІ у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець на відповідний рахунок приватного виконавця. Кошти виконавчого збору, стягнуті під час виконання рішення про стягнення коштів в іноземній валюті, відповідно до цієї статті підлягають валютообмінній фінансовій операції, а одержані після цього кошти у гривнях зараховуються до Державного бюджету України. Витрати у зв`язку з валютообмінними фінансовими операціями та інші витрати, пов`язані з перерахуванням коштів, покладаються на боржника.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц та у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №723/304/16-ц, у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2010 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 17 223,54 доларів США, а всього на загальну суму еквівалентну 137 667,75 грн. та судові витрати в сумі 1496,68 грн.

22 липня 2010 року на підставі вищезазначеного судового рішення Центральним районним судом м.Миколаєва видано виконавчий лист №ц2-1167/2010, який неодноразово пред`являвся до виконання. Останнє його повернення стягувачу відбулося 27.02.2017 року.

Визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України. Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця.

Виходячи в вищевикладеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду, у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

12 листопада 2019 року приватним виконавцем Куліченком Д.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60580335 щодо виконання вищевказаного рішення суду на підставі виконавчого документу №ц2-1167/2010, виданого Центральним районним судом м.Миколаєва 22 липня 2010 року. У постанові зазначено, що виконанню підлягає виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 17 223,54 доларів США та судові витрати в розмірі 1496,68 грн.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 про неправомірність оскаржуваної постанови через незазначення у ній еквіваленту заборгованості у гривні є хибним.

Оскільки судом при ухваленні рішення була стягнута заборгованість в іноземній валюті, то і відкриття виконавчого провадження повинно було відбутися саме відносно суми в іноземній валюті. Зазначення її еквіваленту у гривні, який був визначений судом на час ухвалення рішення суду, є недоречним, бо виконання рішення повинно відбутися саме в іноземній валюті. До того ж, вказана сума у гривні вже не була актуальною на час відкриття виконавчого провадження.

За такого, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 через її безпідставність.

Що ж стосується посилань приватного виконавця Куліченка Д.О. про вихід суду першої інстанції за межі доводів скарги ОСОБА_1 , колегія суддів вважає їх помилковими, оскільки матеріали справи містять докази збільшення заявником підстав її скарги.

Оскільки ухвала суду скасована, то відповідно до вимог ч.13 ст.141 ЦПК України з заявника ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь приватного виконавця Куліченка Д.О.судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 2102 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 28 січня 2020 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її скарги про визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича про відкриття виконавчого провадження №60580335 від 12 листопада 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 2102 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 01 квітня 2020 року.