Справа № 720/2392/19
Провадження № 2/720/158/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Скриндіца С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до органу опіки та піклування Новоселицької районної державної адміністрації Чернівецької області, третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про повернення дітей батькові, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення дітей батькові, посилаючись на те, що 03 вересня 2018 року рішенням суду в нього було відібрано ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у зв`язку із відсутністю нормальних житлових умов по місцю їх проживання. Батьківських прав його не позбавляли. Оскільки на даний час умови проживання покращилися, просив суд повернути йому дітей.

Представник позивача надіслав на адресу суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу у його відсутності.

Представник відповідача органу опіки та піклування Новоселицької РДА в підготовчому судовому засіданні позов не визнала, обґрунтувавши таке не визнання висновком органу опіки та піклування про недоцільність повернення дітей батькові.

Треті особи без самостійних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, направивши на адресу суду заяви, в яких просили задовольнити позовні вимоги та розглянути справу у їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 03 вересня 2018 року у подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав було відібрано дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та передано органу опіки та піклування Новоселицької РДА для подальшого їх влаштування.

З вказаного рішення Новоселицького райсуду також вбачається, що підставою для відібрання дітей у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стало неналежне виконання їх батьківських обов`язків відносно дітей. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_7 від 03 березня 2018 року було встановлено, що сім`я складається з шести чоловік, з яких двоє дорослих та четверо дітей. В будинку була тільки одна житлова кімната в якій знаходилось три ліжка, стіл та тумбочка. Будинок, де проживали неповнолітні діти знаходився в антисанітарних умовах, в будинку три кімнати з яких одна тільки опалювалася, речі неупорядковані, продукти харчування були відсутні, сільське господарство зазначена сім`я не вела, дрова для опалення відсутні. Діти в повній мірі не забезпечені одягом, взуттям, шкільним приладдям, засобами особистої гігієни та іншими речами першої необхідності в достатній кількості.

Відповідно до висновку Новоселицької РДА № 1 від 20 січня 2020 року, орган опіки та піклування вважає за недоцільне повернення дітей їх батькам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. Вказаний висновок обґрунтовано тим, що батько дітей ОСОБА_1 не проявляв ініціативу у вирішенні питання щодо повернення дітей в сім`ю з моменту їх відібрання, також не зміг працевлаштуватись, жодного разу не відвідував їх.

В той же час, 10 січня 2020 року з метою з`ясування ситуації на місці, службою у справах дітей із залученням центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та представників органу місцевого самоврядування було здійснено виїзд за місцем його проживання, яким було встановлено, що житлово-побутові умови сім`ї покращились, в будинку чисто, умови для повернення дітей в сім`ю підготовлені, кімнати оснащені необхідними меблями, є в наявності для опалення дрова. Також зазначено, що ні батько ні матір не працевлаштовані, в подружжя складні відносини, ОСОБА_1 зловживає алкогольними напоями та може проявляти агресивну поведінку.

Згідно характеристики наданої Мималигівською сільською радою від 22 серпня 2019 року на громадянина ОСОБА_1 за 2019 рік скарг не надходило.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 668 від 02 вересня 2019 року домоволодіння. яке розташовано по АДРЕСА_1 складається з житлового будинку в якому є дві кімнати, два двоспальних та одне одинарне ліжко, пічне опалення, наявні меблі, холодильник, пральна машина та телевізор. На території вказаного домоволодіння є сарай із пічним опаленням в якому є спальна кімната, коридор та кухня, два дивана, стіл, табуретки та кухонний набір. Сім`я харчовими продуктами забезпечена, також веде сільське господарство, яке складається з однієї корови та 85 голів птиці, наявна консервація. Житлово-побутові умови сім`ї покращилися.

З надісланого на адресу суду третьою особою ОСОБА_3 листа від 10 лютого 2020 року вбачається, що діти станом з 2018 року на вказану дату перебувають на її утриманні. Також зазначено, що останні бажають повернутися до своїх батьків в с. Балківці Новоселицького району Чернівецької області, за період перебування дітей на утриманні ОСОБА_3 , батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 декілька разів відвідували дітей, також практично кожного дня за вказаний період спілкувалися із ними через мережу інтернет та за допомогою мобільного зв`язку.

Згідно шостого принципу декларації ООН прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею дев`ятою Конвенції ООН про права дитини 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з правовим положенням, викладеним у третьому розділі Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

На відміну від позбавлення батьківських прав, яке розглядається як безстрокове, відбирання дитини є тимчасовою мірою. В тому випадку, якщо підстави, через які дитина була відібрана від батьків, відпали, суд за заявою батьків (одного з них) може винести рішення про повернення дитини батькам (одному з них). В той же час, суд може і відмовити у поверненні дитини батькам (одному з них), якщо це суперечить інтересам дитини. Повернення батькам дитини, яка була відібрана від них, має здійснюватися у порядку, встановленому для поновлення батьківських прав (коментар до ст. 169 СК України).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України викладених в п.п. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" встановлено, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Досліджуваними судом доказами встановлено, що батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 декілька разів відвідували дітей, також практично кожного дня за період відібрання спілкувалися із ними через мережу інтернет та за допомогою мобільного зв`язку.

Крім цього, житлово-побутові умови сім`ї позивача покращилися від часу відібрання дітей.

Тим самим, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування Новоселицької РДА від 20 січня 2020 року, згідно якого ОСОБА_1 недоцільно повертати дітей, оскільки даний висновок суперечить інтересам дітей та є недостатньо обґрунтованим, не враховано підтримання позивачем зв`язку із дітьми, а також їх відвідування за місцем теперішнього проживання.

Подання позову до суду спростовує висновок органу опіки щодо не прояви позивачем ініціативи з повернення своїх дітей в сім`ю.

Також, слід врахувати, що ОСОБА_1 на даний час перебуває на контрактній службі в зоні антитерористичної операції, а тому твердження органу опіки та піклування в частині не працевлаштованості позивача є безпідставними.

Зважаючи на те, що підстави через які діти були відібрані у позивача відпали, оскільки житлово-побутові умови його сім`ї змінилися на краще, діти виявили бажання повернутися в сім`ю та з урахуванням того, що суду необхідно діяти у першу чергу в інтересах дітей, оцінивши у сукупності досліджені докази, суд вважає за можливе повернути дітей позивачу, у зв`язку із чим позов слід задовольнити.

На підставі ст. 170 СК України, суд керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Повернути батькові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканцю с. Балківці Новоселицького району Чернівецької області, дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький райсуд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ляху Г.О.