Справа № 161/3213/20
Провадження № 6/161/136/20
У Х В А Л А

28 лютого 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого - судді Олексюка А.В.,

при секретарі Шумиводі О.І.

розглянувши подання головного державного виконавця Луцького РВ ДВС ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника,-

в с т а н о в и в:

Головний державний виконавець Луцького РВ ДВС ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) ОСОБА_1 звернувся в суд з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2

У поданні зазначає, що у Луцькому РВ ДВС ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів)на виконанні перебуває виконавче провадження № 52098129 з примусового виконання виконавчого листа № 161/7461/13-ц від 14.01.2014 року, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсиббанк» кредитної заборгованості в розмірі 261132,99 грн. та 12151,02 грн. пені, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсиббанк» кредитної заборгованості в розмірі 261132,99 грн. та 12151,02 грн. пені, а також, про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в користь ПАТ «Укрсиббанк» понесених витрат пов`язаних зі сплатою судового збору в розмірі 2732,84 грн. по 910,95 грн. з кожного; виконавчого листа № 161/2983/13-ц, виданого 28.02.2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 30.07.2007 року в сумі 207104,25 грн. та по 1035,52 грн. судового збору.

17.03.2014 року та 19.03.2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаних виконавчих документів.

Вказує, що боржник ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження, а також, копії винесених постанов йому надсилались для відому та виконання.

Крім того, на виконання зведеного виконавчого провадження, 30.01.2017 року було реалізовано автомобіль боржника в рахунок погашення боргів в розмірі 44455,30 грн. За інформацією з ДРРП на нерухоме майно та відповідей з ГУ Держгеокадастру в боржника виявлено житловий будинок, загальною площею 432,7 кв.м., житловою площею 270,6 га та земельну ділянку площею, 0,1111 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, реєстраційний номер земельної ділянки: 767, кадастровий номер б/н, що розташовані в АДРЕСА_1 .

18.01.2019 року державним виконавцем здійснено виїзд за місцем знаходження даного майна, яке перебуває ще й в іпотеці стягувача, здійснено його опис та арешт, відповідальним зберігачем призначено зберігача, а також, повідомлено його про даний факт, надіславши копію постанови про опис та арешт з роз`ясненням.

Наведені дії були вчинені у зв`язку з тим, що потрапити в середину господарства не вдалось, добровільно державного виконавця ніхто не впустив.

Зазначає, що на даний час постанову про опис та арешт майна ніде не було оскаржено.

29.01.2019 року винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для визначення вартості майна боржника.

03.09.2019 року та 20.09.2020 року з метою огляду експертом описаного та арештованого майна боржника державним виконавцем разом з експертом ОСОБА_6 С.В ОСОБА_7 було здійснено виїзд за місцем знаходження.

Однак, потрапити на територію земельної ділянки та в житловий будинок не вдалось, оскільки на вигуки та стук державного виконавця ніхто не відреагував, і відповідно, в добровільному порядку доступу для огляду майна про що складено акт державного виконавця.

Оскільки, рішення суду залишається не виконаним, боржник перешкоджає проведенню виконавчих дій та таким чином намагається ухилитися від виконання рішення суду, виникла необхідність у зверненні до суду з відповідним поданням.

Просить суд вирішити питання про примусове проникнення до нерухомого майна: житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , з метою огляду оцінювачем майна з середини, опису та арешту іншого майна, що знаходиться в житловому будинку, який належить ОСОБА_3 .

Головний державний виконавець Луцького РВ ДВС ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд подання у його відсутності. Подання підтримує та просить задвольнити.

Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення подання.

У провадженні Луцького РВ ДВС ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) на виконанні перебуває виконавче провадження № 52098129 з примусового виконання виконавчого листа № 161/7461/13-ц від 14.01.2014 року, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсиббанк» кредитної заборгованості в розмірі 261132,99 грн. та 12151,02 грн. пені, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсиббанк» кредитної заборгованості в розмірі 261132,99 грн. та 12151,02 грн. пені, а також, про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в користь ПАТ «Укрсиббанк» понесених витрат пов`язаних зі сплатою судового збору в розмірі 2732,84 грн. по 910,95 грн. з кожного; виконавчого листа № 161/2983/13-ц, виданого 28.02.2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 30.07.2007 року в сумі 207104,25 грн. та по 1035,52 грн. судового збору (а.с. 4, 5).

17.03.2014 року та 19.03.2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаних виконавчих документів (а.с. 6, 7).

Відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», копію постанови про відкриття виконавчого провадження надіслано рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Законута інших законів, а також рішеннями, що згідно з цим Законом підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Згідно п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатись до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржникафізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належить боржникові від інших осіб.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

При цьому необхідно враховувати, що недоторканість житла гарантується ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

30.01.2017 року Луцького РВ ДВС ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) було реалізовано автомобіль боржника в рахунок погашення боргів в розмірі 44455,30 грн. (а.с. 8).

За інформацією з ДРРП на нерухоме майно та відповідей з ГУ Держгеокадастру в боржника виявлено житловий будинок, загальною площею 432,7 кв.м., житловою площею 270,6 га та земельну ділянку площею, 0,1111 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, реєстраційний номер земельної ділянки: 767, кадастровий номер б/н, що розташовані в АДРЕСА_1 .

18.01.2019 року державним виконавцем здійснено виїзд за місцем знаходження даного майна, яке перебуває в іпотеці стягувача, здійснено його опис та арешт, відповідальним зберігачем даного майна призначено ОСОБА_3 , про що винесено відповідну постанову про опис та арешт майна боржника (а.с. 28).

29.01.2019 року винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для визначення вартості майна боржника (а.с. 30).

03.09.2019 року та 20.09.2020 року з метою огляду експертом описаного та арештованого майна боржника державним виконавцем разом з експертом Войтюк С.В. було здійснено виїзд за місцем знаходження майна боржника.

Однак, потрапити на територію земельної ділянки та в житловий будинок не вдалось, оскільки на вигуки та стук державного виконавця ніхто не відреагував, і відповідно, в добровільному порядку доступу для огляду майна про що складено акти державного виконавця (а.с. 32, 33).

Статею 129 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Аналогічні положення щодо обов`язковості виконання на всій території України судового рішення, що набрало законної сили, встановлені й частиною 1 статті 18 ЦПК України, а частина 2 цієї статті містить правило, відповідно до якого невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР (Конвенція про захист прав і основних свобод людини). Європейський суд з прав людини у «пілотному» рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15.10.2009 (заява № 40450/04) відповідно до практики Суду в контексті оцінки дій держави та її органів у питаннях виконання судових рішень, що набрали законної сили, зазначив, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін; Суд вказав на неприпустимість та несумісність з положеннями Конвенції практики, коли особа, яка домоглася від національного органу остаточного рішення, за виконання якого несуть відповідальність органи влади України, наражається на ризик бути позбавленою можливості скористатися вигодами такого рішення відповідно до Конвенції; фактори, які впливають на невиконання судового рішення, перебувають в межах контролю держави, яка не спромоглася вжити заходів для покращення ситуації (п.п. 51, 53, 54, 73, 83, 85, 88 та ін.). Відповідні позиції висловлені ЄСПЛ і в багатьох інших справах як щодо України, так і щодо інших країн.

З огляду на те, що рішення суду залишається не виконаним, боржник перешкоджає проведенню виконавчих дій та таким чином намагається ухилитися від виконання рішення суду, суд приходить до висновку, що подання про надання дозволу на примусове проникнення до житла слід задоволити.

Керуючись ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 439 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Подання задовольнити.

Надати дозвіл на примусове проникнення до нерухомого майна: житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , з метою огляду оцінювачем майна з середини, опису та арешту іншого майна, що знаходиться в житловому будинку, який належить ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду Олексюк А.В.