Справа № 229/7493/19
Провадження №2/229/563/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 р. м.Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря

судового засідання Гумірової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В:

позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за трудовим договором за період з 01.03.2017 року по 05.07.2017 року, яка складається з суми заборгованості по заробітній платі у розмірі 14044,79 грн., грошової компенсації за 35 днів невикористаної щорічної відпустки в розмірі 8965,95 грн.- всього 23010,74 грн., заборгованість по заробітній платі за період з серпня 2016 року по жовтень 2016 року в розмірі 13801,19 грн., суму середнього заробітку за період затримки з 06.07.2017 року по 01.12.2019 року в розмірі 229000,56 грн. та донарахувати по день фактичного розрахунку, суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з березня 2017 року по листопад 2019 року на нараховану до виплати заробітну плату за березень- липень 2017 року у розмірі 4434,86 грн., суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з вересня 2016 року по листопад 2019 року на нараховану до виплати заробітну плату за серпень- жовтень 2016 року у розмірі 4084,06 грн., суму винагороди за підсумками роботи за грудень 2016 року у розмірі 2547,83 грн., всього 276879,24 грн. з наступним утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів та донарахувати по день фактичного розрахунку.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що вона була прийнята інженером 1 категорії інженерно- технічного сектору відділу колійного господарства структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Вона була звільнена 05.07.2017 року на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з необхідністю догляду за дитиною віком до 14 років.

На день її звільнення нарахована, але не виплачена заробітна плата з серпня 2016 року по жовтень 2016 року, та з березня 2017 року по липень 2017 року.

Нею було отримано заробітну плату за першу половину березня 2017 року в розмірі орієнтовно 2000 грн. Сума нарахованої заробітної плати за березень 2017 ркоу складає 2515,72 грн. За березень 2017 року залишилась невиплачена заробітна плата в розмірі 10834,66 грн.

Відповідач нарахував проте не сплатив їй заробітну плату за період з березня 2017 по липень 2017 року включно в загальному розмірі 14044,79 грн., та за період з вересня 2016 року по жовтень 2016 року 13801,19 грн.

При звільненні також було нараховано компенсацію за 35 днів невикористаної відпустки- 8965,95 грн.

Ухвалою суду від 14.01.2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання (а.с. 64-66).

В судове засідання позивач не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.71).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

З відзиву, наданого представником відповідача вбачається, що останній не погоджується з позовною заявою, посилаючись на таке.

Заробітна плата з вже здійсненим утриманням податків та зборів за період з 01.08.2016 по 30.09.2016 у розмірі 8296,19 грн станом на 24.02.2020 року не отримана.

Заробітна плата з вже здійсненим утриманням податків та зборів за жовтень 2016 року у розмірі 2719,52 грн. була перерахована на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк».

Заробітна плата з вже здійсненим утриманням податків та зборів за період з 01.01.2017 року по 28.02.2017 року у розмірі 9690,32 грн. була перерахована на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк».

За період з 01.03.2017 по 15.03.2017 року ОСОБА_1 було нараховано та виплачено заборгованість по заробітній платі у розмірі 2011,93 грн. в касі дирекції.

316.03.2017 року, у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та виробничих підрозділів, підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області шляхами залізничного та автомобільного сполучення, відповідно Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», введеного в дію Указом Президента України від 15.03.2017 року №62/2017, нарахування заробітної плати було припинено.

Наслідком вказаного рішення є відсутність зв`язку з виробничими підрозділами структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», а також передачі з непідконтрольної території первинних документів.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

У зв`язку з відсутністю первинних документів в структурному підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» нарахування заробітної плати здійснити неможливо.

Відповідно рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України» припинено переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей шляхами залізничного і автомобільного сполучення. На території окремих районів Донецької та Луганської областей відсутній доступ до підприємств галузі, які насильницькозахоплені, що сприяє загрозі життя уповноважених осіб при знаходженні на території виробничих підрозділів, які мають здійснювати організацію та контроль ведення господарської діяльності.

Регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» не має змоги підтвердити інформацію щодо фактичного виконання робіт, що безпосередньо впливає на можливість проведення розрахунку.

Виплата винагороди за підсумками роботи за 2016 рік штатним працівникам, які є працівниками ДП «Донецька залізниця» та прийняті на роботу за переведенням (або з якими продовжені трудові відносини) у 2016 році, здійснюється регіональними філіями ПАТ «Укрзалізниця» до яких переведені працівники, з урахуванням умов, визначених Положенням, за умови виконання обов`язків на підконтрольній українській владі території, у розмірах передбачених у таблиці.

Позивач виконувала посадові обов`язки не на підконтрольній українській владі території, а тому позовні вимоги щодо отримання винагороди за підсумки роботи за 2016 рік, є необгрунтованими та хибними.

Унеможливлення виконання обов`язків, передбачених ст.ст.47, 83, 115 і 116 КЗпП України, перед працівниками, а саме: в день звільнення кожному працівникові видати належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок, спричинено впливом дії форс-мажорних обставин, а саме: актами тероризму на територія міста Донецьк та Донецької області, що є обставинами, які не залежать від волі сторін за трудовим договором, а також мають надзвичайний і невідворотній характер та є підставою для звільнення відповідача від відповідальності.

На підставі дії форс-мажорних обставин АТ «Укрзалізниця» не здійснювала нарахування заробітної плати (за період з 16.03.2017 по теперішній час) та господарської діяльності, а тому у відношенні позивача трудового правопорушення не скоєно.

Після 15 березня 2017 року відомості та документи про відпрацьований позивачем час до відповідача не надходили, отже неможливо стверджувати чи працювала позивачка та чи виконувала обов`язки, покладені на неї трудовим договором, у зв`язку з чим з 16 березня 2017 року розрахунки не здійснювались.

Суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки позивач з 09.08.2016 року займала посаду інженера 1 категорії інженерно- технічного сектору відділу колійного господарства за переведенням з управління ДП «Донецька залізниця» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», тобто перебувала у трудових відносинах з відповідачем (а.с.16-19).

09 липня 2017 року, на підставі наказу № 2635ДН-ОС від 05.07.2017 року, ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за власним бажанням у зв`язку із необхідністю догляду за дитиною віком до 14 років на підставі ст. 38 КЗпП України. Зазначено, що ОСОБА_1 належить компенсація за 35 днів відпустки (а.с.25).

Згідно висновку Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2 унеможливлення виконання ПАТ «Українська залізниця» регіональною філією «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» обов`язків, передбачених законодавством України про працю, зокрема, ст.ст.115,116 КЗпП України спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: актами тероризму на територіях міста Донецька Донецької області; тривалими перервами в роботі транспорту, регламентованими умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які на поточну дату продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо. Ці форс-мажорні обставини є надзвичайними, непередбаченими і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобов`язальної сторони за трудовим договором, якою є ПАТ «Українська залізниця» регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», вони об`єктивно впливають на її обов`язки, передбачені законодавством України про працю, зокрема ст.ст.115, 116 КЗпП України та унеможливлюють їх виконання. Такі форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є підставами для звільнення від відповідальності зобов`язальної сторони, якою є ПАТ «Українська залізниця регіональна філія «Донецька залізниця ПАТ «Українська залізниця» за невиконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю, зокрема ст.ст. 115, 116 КЗпП України, враховуючи субсидіарне застосування ст.4 КЗпП України та ст.ст.9, 263, 617 ЦК України.

Відповідно до зазначеного висновку Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року втрата контролю і доступу ПАТ «Українська залізниця» до виробничих потужностей та іншого майна за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі, до оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звітів, що подавались до контролюючих органів, комп`ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням трудових відносин з працівниками, починаючи з 20 березня 2017 року щодо структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень», коли фактично вийшло з-під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями, позбавило можливості ПАТ «Українська залізниця» виконати зобов`язання перед вивільненими працівниками згідно зі ст.ст.47, 83, 115, 116 КЗпП України, а саме кожному звільненому працівнику структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця ПАТ «Українська залізниця» видати належно оформлену трудову книжку і провести розрахунок.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 25 червня 2014 року № 200, прийнятої у відповідності до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», вирішено утворити Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, у тому числі, на базі Державного підприємства «Донецька залізниця», згідно додатку № 1.

21 жовтня 2015 року в Єдиному державному реєстрі проведено державну реєстрацію ПАТ «Українська залізниця».

«Державне підприємство Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», та є регіональною філією даного товариства.

Факт знаходження позивача в трудових відносинах з відповідачем підтверджується записами в її трудовій книжці, наказом про припинення трудового договору. Останній запис в трудовій книжці позивача зроблено відповідачем. Таким чином, суд вважає, що АТ «Українська залізниця» є належним відповідачем у справі. Відповідач не зеперечує щодо перебування у трудових відносинах з позивачем.

Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно зі ст.ст. 94, 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган мають виплачувати заробітну плату за виконану роботу та не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами та колективними договорами.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці, відповідно до актів законодавства і колективного договору, на підставі укладеного трудового договору, а згідно зі ст. 22 цього Закону, суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, наприклад, справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, а також справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/ «правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу № 1 є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені.

Таким чином, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», позивач перебувала з відповідачем в трудових відносинах до 17 липня 2017 року, але при звільненні не отримала всі належні їй платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду з прав людини та нормам діючого законодавства України.

Як вбачається з роз`яснень викладених у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 року, до заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо.

На підтвердження нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачем надані суду розрахункові листки за період з серпня по жовтень 2016 року, в яких: за серпень 2016 року всього нараховано - 4201,92 грн., зазначено суму до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): за серпень - 3382,54 грн., за вересень 2016 року всього нараховано - 6179,28 грн., зазначено суму до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): за вересень -4913,65 грн., за жовтень 2016 року всього нараховано - 3419,99 грн., зазначено суму до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): за жовтень 2016 року -2719,52 грн. (а.с. 33-35). Суми нарахованої заробітної плати за серпень-жовтень 2016 року також узгоджується із сумами, зазначеними в розрахунках заробітної плати, наданих відповідачем (а.с. 89-90,93).

Згідно платіжної відомості № 857 від 28.10.2016 року та виписки по рахунку за 04.11.2016 року, наданих відповідачем, на особистий рахунок ОСОБА_1 у ПАТ КБ «Приватбанк» було перераховано заробітну плату за жовтень 2016 року в сумі 2719,52 грн.

Доказів про виплату ОСОБА_1 заробітної плати за серпень- вересень 2016 року відповідачем суду не надано. Крім того, у відзиві представник відповідача зазначає, що заробітна плата із утриманими податками та зборами за серпень- вересень 2016 року позивачем не отримана.

У зв`язку з вищевикладеним сума заборгованості по заробітній платі за серпень- вересень 2016 року становить 10381,20 грн. (4201,92 грн. +6179,28 грн.), без урахування проведених утримань податків та внесків, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Також, на підтвердження нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачем надані суду розрахункові листки за період з березня по липень 2017 року, в яких: за березень 2017 року всього нараховано - 13350,38 грн., зазначено суму до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): за березень - 10616,00 грн., за квітень 2017 року всього нараховано - 3043,06 грн., зазначено суму до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): за квітень -2419,79 грн., за травень 2017 року всього нараховано - 0,00 грн., зазначено суму до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): за травень -0,00 грн., за червень 2017 року всього нараховано - 0,00 грн., зазначено суму до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): за червень - 0,00 грн., за липень 2017 року всього нараховано - 9133,02 грн., зазначено суму до виплати (з урахуванням проведених утримань податків та внесків): за липень - 7262,42 грн. (а.с.28-32).

Із розрахунку заробітної плати за липень 2017 року вбачається, що у нараховану суму заробітної плати за липень 2017 року також включено компенсацію за невикористану відпустку за 35 днів- 8965,95 грн. (а.с.32).

З наданої відповідачем довідки про доходи, вбачається, що за березень 2017 року позивачеві нараховано заробітну плату 2530,14 грн., до видачі- 2011,93 грн.(а.с.86).

З наданої відповідачем відомості на виплату грошей № 32 вбачається, що 26.07.2017 року ОСОБА_1 отримала заробітну плату за першу половину березня 2017 року в сумі 2011,93 грн. (а.с.87), а не 2000,00 грн. як про це зазначає позивач у своїй позовній заяві.

З огляду на положення частини першої статті 76 ЦПК України, відповідно до якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, суд приходить до висновку, що докази надані позивачем стосовно наявної заборгованості по заробітній платі за березень 2017, квітень 2017, травень 2017, червень 2017, липень 2017 року є належними, допустими, достовірними та достатніми і знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Відповідач належними та допустимими доказами, у відповідності зі ст.ст.76-81 ЦПК України, не спростував відомості, наведені у письмових доказах, наданих позивачем, та не надав доказів, що відомості, які відображені в них є недостовірними.

Враховуючи зазначене, суми нарахованої та отриманої заробітної плати позивачем за березень 2017 року, то такою, що не виплачена позивачу заробітна плата за березень 2017 року слід вважати суму 10820,24 грн. (13350,38 грн.- 2530,14 грн.), яка визначена без утримання податків й інших обов`язкових платежів, а не 10834,66 грн., як зазначає позивач у позовній заяві.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Враховуючи, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою власник підприємства або уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату (частина перша статті 21 КЗпП України), що обов`язок організувати бухгалтерський облік на підприємстві покладено на власника або уповноважений ним орган, саме відповідач має довести, що він виплатив позивачу заробітну плату.

Відповідно до статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин першої, другої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, а тому суд визначає суму, що підлягає стягненню, без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до листа Мінсоцполітики від 20.10.2017 року № 262/0/101-17 чіткої форми (виду) повідомлення про розмір заробітної плати нормативно-правовими актами не встановлено.

Як правило, на підприємстві працівнику при виплаті заробітної плати надається розрахунковий лист про дані щодо сум, які належать до виплати працівнику, та відрахувань з них.

Тому суд вважає належними та допустимим доказами надані позивачем розрахункові листки, (які не містять номерів та дат) як повідомлення про розмір заробітної плати, що містять відомості про нараховану заробітну плату.

У зв`язку з вищевикладеним сума заборгованості по заробітній платі становить із розрахунку: за березень 2017 року (з 16.03.2017 року по 31.03.2017 року): 13350,38 грн.(всього нараховано за даними позивача без урахування податків та внесків) - 2530,14 грн. (всього нараховано позивачу за даними відповідача без урахування податків та внесків, які виплачені позивачу)= 10820,24 грн. + за квітень 2017 року: 3043,06 грн. + за травень 2017 року: 0,00 грн. + за червень 2017 року: 0,00 грн. + за липень 2017 року: 9133,02 грн. = 22996,32 грн. без урахування проведених утримань податків та внесків.

Доводи відповідача про те, що у зв`язку з відсутністю первинних документів в структурному підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» нарахування заробітної плати здійснити неможливо, суд не приймає з наведених вище підстав, оскільки вони не спростовують висновків суду щодо наявності заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі.

Крім того, згідно висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 28.03.2018 року у справі №243/5469/17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією.

Доводи відповідача про те, що унеможливлення виконання обов`язків, передбачених ст.ст.47, 83, 115 і 116 КЗпП України, перед працівниками, а саме: в день звільнення кожному працівникові видати належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок, спричинено впливом дії форс-мажорних обставин, а саме: актами тероризму на територія міста Донецьк та Донецької області, що є обставинами, які не залежать від волі сторін за трудовим договором, а також мають надзвичайний і невідворотній характер та є підставою для звільнення відповідача від відповідальності, та про те, що на підставі дії форс-мажорних обставин АТ «Укрзалізниця» не здійснювало нарахування заробітної плати (за період з 16.03.2017 по теперішній час) та господарської діяльності, а тому у відношенні позивача трудового правопорушення не скоєно, суд не приймає до уваги.

З наданої відповідачем копії науково - правового висновку щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 16.01.2018 року, який складений на замовлення ПАТ «Укрзалізниця», встановлено, що:

- наказом регіональної філії «Донецька залізниця» № 682-Н від 12.05.2017 року «Про формування робочої комісії з опрацювання первинних документів щодо остаточного розрахунку працівників структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» створена робоча комісія з працівників регіональної філії «Донецька залізниця» до моменту закінчення скорочення штату працівників Донецької дирекції залізничних перевезень з метою опрацювання документів вказаної дирекції, повноти утримань та перерахування податків і зборів, формування документів обліку та розрахунку заробітної плати, відображення господарських операцій в фінансовій звітності та з інших питань фінансової діяльності;

- наказом регіональної філії «Донецька залізниця» № 899-Н від 26.06.2017 року «Про введення в дію Порядку остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» уведено в дію Порядок остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень», яким враховується нестандартна ситуація та особливості роботи регіональної філії «Донецька залізниця», оскільки частина структурних підрозділів та працівників знаходяться на тимчасово неконтрольованій Україною території, а виплата здійснюється на контрольованій території України регіональною філією «Донецька залізниця» через каси структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень» за місцем їх знаходження (м.Лиман) та регламентується здійснення проведення остаточного розрахунку з працівниками структурних підрозділів відповідної дирекції робочими комісіями з опрацювання первинних документів щодо остаточного розрахунку з працівниками структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень».

Закон України від 02.09.2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не скасовує обов`язків роботодавця, визначених ст.47, ст.116 КЗпП України, та не передбачає особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених ст.116 КЗпП України.

Статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Проте заробітна плата не є відповідальністю за порушення строків виплати заробітної плати і жодним нормативним актом про працю не передбачено звільнення роботодавця від виплати заробітної плати та цей обов`язок роботодавця не залежить від наявності або відсутності його вини.

Щодо вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати слід врахувати наступне.

Відповідно до ст. 34 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до Закону України від 19.10.2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) (стаття 1).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення) (стаття 2).

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4).

Відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів України постановою від 21 лютого 2001 року № 159 затвердив «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати».

Відповідно до п. 2.2 рішення Конституційного Суду від 15.10.2013 року № 9-рп/2013кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Відповідно до пунктів 4, 5 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом (пункт 4).

Сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (пункт 5).

Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, які викладені у постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21.05.2014 року у справі № 6-43цс14, від 14.12.2016 року у справі № 428/7002/14-ц, відповідно до ст. 34 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці», Закону України від 19 жовтня 2000 року №2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація втрати частини заробітної плати провадиться підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток.

Оскільки на теперішній час вищезазначена заборгованість позивачу не виплачена і затримка виплати заробітної плати складає більше, ніж на один місяць, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків їх виплати є обґрунтованими.

Згідно розрахунку компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, який надано позивачем, вбачається, що сума такої компенсації станом на листопад 2019 року за серпень 2016 року складає 1343,19 грн., за вересень 2016 року - 1829,80 грн., за жовтень 2016 року- 911,07 грн.

Загальна сума компенсації за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати за період з вересня 2016 року по листопад 2019 року на нараховану до виплати заробітну плату за серпень- жовтень 2016 року становить 4084,06 грн.

Компенсація втрати частини грошових доходів станом на листопад 2019 року за березень 2017 року складає 2081,98 грн., за квітень 2017 року- 557,92 грн., за травень 2017 року- 0,00 грн., за червень 2017 року- 0,00 грн.

Сума компенсації за липень складає 1794,96 грн. Сума компенсації за липень нарахована позивачем на скореговану суму заробітної плати за липень 2017 року 9287,93 грн., де 7262,42 грн. сума до виплати за липень 2017 року+ 2025,51 грн.- винагорода за підсумками роботи за 2016 рік з урахуванням податків і обов`язкових платежів.

Проте враховуючи, що вимога про стягнення заборгованості по заробітній платі за жовтень 2016 року в сумі 3419,99 грн. (без урахування податків та обов`язкових платежів) задовленню не підлягає, а також те, що заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року перерахована, і беручи до уваги, що вимога про стягнення з відповідача суми винагороди за підсумками роботи за 2016 рік в розмірі 52,5 % в сумі 2547,83 грн. також задоволенню не підлягає, то сума компенсації втрати грошових доходів у зв`язку з порушення термінів їх виплати підлягає перерахунку.

Відповідно до ст. 3 Закону України від 19.10.2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється виходячи з суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів).

Тобто, для нарахування компенсації за час затримки виплати на зазначені доходи, з них необхідно відрахувати податок з доходів фізичних осіб, який, відповідно до пункту 167.1 Податкового кодексу України, складає 18% доходу, та військовий збір, який, відповідно до п.п. 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу, складає 1,5%.

Компенсація розраховується станом на березень 2020 року, а саме на день ухвалення рішення судом та складає:

- за серпень 2016 року = 4201,92 грн. (нарахована заробітна плата за серпень 2016 року) - 19,5% (ПДФО + військовий збір) = 3382,55 грн. (Сума не виплаченого доходу (після утримання податків) х 39,4% (коефіцієнт інфляції) = 1332,72 грн.

- за вересень 2016 року = 6179,28 грн. (нарахована заробітна плата за вересень 2016 року) - 19,5% (ПДФО + військовий збір) = 4974,32 грн. (Сума не виплаченого доходу (після утримання податків) х 37,0% (коефіцієнт інфляції) = 1840,50 грн.

- за березень 2017 року = 10820,24 грн. (нарахована заробітна плата за березень 2017 року за вичитом отриманої заробітної плати за першу половину березня 2017 року) - 19,5% (ПДФО + військовий збір) = 8710,29 грн. (Сума не виплаченого доходу (після утримання податків) х 24,8 % (коефіцієнт інфляції) = 2160,15 грн.

- за квітень 2017 року = 3043,06 грн. (нарахована заробітна плата за квітень 2017 року) - 19,5% (ПДФО + військовий збір) = 2449,66 грн. (Сума не виплаченого доходу (після утримання податків) х 23,7% (коефіцієнт інфляції) = 580,57 грн.

3) за травень 2017 року = 0,00 грн.;

4)за червень 2017 року = 0,00 грн.;

5)за липень 2017 року = 9133,02 грн. (нарахована заробітна плата за липень 2017 року) - 19,5% (ПДФО + військовий збір) = 7352,08 грн. (Сума не виплаченого доходу (після утримання податків) х 19,9% (коефіцієнт інфляції) = 1463,06 грн.

Загальна сума компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням строків виплати доходів за серпень- вересень 2016 року складає 3173,22 грн., за період з 16 березня 2017 року - по 05липня 2017 року складає 4203,79 грн.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що сума заборгованості з виплати заробітної плати з серпня 2016 року по вересень 2016 року включно в сумі 10381,20 грн., компенсація втрати частини грошових доходів за період з серпня 2016 року по вересень 2016 року у розмірі 3173,22 грн., заборгованість по заробітній платі з 16 березня 2017 року по 05 липня 2017 року в сумі 22996,32 грн., компенсація втрати частини грошових доходів за період з 16 березня 2017 року по 05 липня 2017 року у розмірі 4203,79 грн. підлягають примусовому стягненню з відповідача.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 22900,56 грн. суд дійшов до наступного.

Так, згідно із частиною 1 статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Тобто, обов`язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Згідно ст.4 КЗпП України, законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Частина 1 ст.9 ЦК України, кореспондується з вищевказаною статтею КЗпП України щодо застосування ЦК України до врегулювання відносин, зокрема і трудових, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами.

Стаття 617 Цивільного кодексу України закріплює те, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання. Якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок обставин непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати, засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна загроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

Відповідно до висновку Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відносно АТ «Укрзалізниця», засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі, у тому числі за місцем роботи позивачки.

З 20.03.2017 року господарська діяльність та управління виробничими потужностями відповідача унеможливлено неправомірними діями третіх осіб. Майно АТ «Укрзалізниця», що знаходиться в тому числі за фактичним місцем роботи позивачки, перебуває у незаконному володінні та під контролем третіх осіб. Фактично відповідач втратив контроль і доступ до своїх виробничих потужностей та іншого майна.

Початок дій форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є 20 березня 2017 року. Унеможливлення виконання АТ «Укрзалізниця», регіональною філією «Донецька залізниця» обов`язків, передбачених законодавством України про працю, спричинено впливом дії форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме актами тероризму, тривалими перервами в роботі транспорту, регламентними умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо. Ці форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є надзвичайними, непередбачуваними і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобов`язаної сторони за трудовим договором.

На переконання суду зазначений висновок Торгово-промислової палати України є належним та допустимим доказом та підтверджує відсутність вини відповідача у не проведенні своєчасного розрахунку з позивачем при його звільненні, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Відповідні правові позиції висловлені у постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року № 6-2159цс15, від 11 травня 2016 року № 6-383цс15, від 23 березня 2016 року № 364цс16, від 23 березня 2016 року № 365цс16, від 25 травня 2016 року № 948цс16, від 31 травня 2017 року № 6-2163 цс16, а також у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 264/925/17-ц, від 10 жовтня 2018 року у справі № 225/5072/17.

Згідно із ст.10 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідно до пункту 3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18 грудня 2014 р. № 44(5) ( із змінами та доповненнями, внесеними рішенням Президії ТПП України від 26 квітня 2016 № 11 (6)) сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - документ, за затвердженими Президією ТПП України формами, який засвідчує настання форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Пунктом 6.11 вказаного Регламенту визначено, що сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), після його внесення до Реєстру сертифікатів і підготовки тексту, роздруковується на бланку Торгово-промислової палати України / регіональної ТПП, що проводить засвідчення форс-мажорних обставин, і підписується уповноваженою особою, яка прийняла рішення про засвідчення форс-мажорних обставин, і відповідно першим віце-президентом або віце-президентом ТПП України / президентом, першим віце-президентом або віце-президентом регіональної ТПП. На сертифікаті ставиться печатка ТПП України / регіональної ТПП.

У даній справі відповідачем надано висновок Торгово-промислової палати України, у розділі VII якого зазначено, що цей висновок складено на бланку Торгово-промислової палати України в 5 автентичних примірниках, він підписаний фахівцями, які склали цей висновок та першим віце-президентом ТПП України, на сертифікаті поставлена печатка ТПП України.

Відсутність у вказаному висновку назви сертифікат не свідчить про те, що цей доказ є неналежним.

Отже, унеможливлення виконання обов`язків, передбачених ст.116 КЗпП України перед працівниками, що звільнені за п.1 ст.40 КЗпП України, а саме в день звільнення провести з працівниками розрахунок, спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) - актами тероризму на територіях міста Донецька Донецької області та міста Луганська Луганської області, що є обставинами, які не залежать від волі сторін за трудовим договором, а також мають надзвичайний і невідворотний характер, що підтверджено висновком Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року, є підставами для звільнення відповідача від відповідальності через відсутність вини підприємства, а тому і відсутні правові підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 229000,56 грн.

У позові позивач просить також стягнути винагороду за підсумками роботи за 2016 рік, оскільки наказом № Ц-2-25/1666-17 від 11 липня 2017 року АТ «Українська залізниця» зобов`язалось виплатити працівникам регіональних філій винагороду за підсумками роботи за 2016 рік та навела розрахунок цієї винагороди, розмір якої склав 2547,83 грн.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, яка складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, а також заохочувальних та компенсаційних виплат. До останніх належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Отже, при вирішенні спорів про виплату премій необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

Згідно п.п. 3.2.24 Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілкина 2002 - 2006 роки (з наступними змінами та доповненнями), винагорода за підсумками роботи за весь рік виплачується згідно Положення, яке є невід`ємною частиною Галузевої угоди.

Положенням про виплату винагороди за підсумками роботи за рік передбачено, що виплата винагороди проводиться при умові забезпечення виконання обсягу роботи (перевезень, товарної продукції, реалізації та інш.) за рік та наявності прибутку в цілому по Укрзалізниці.

Винагорода виплачується за результатами роботи календарного року після підведення підсумків фінансово-господарської діяльності.

Винагорода за підсумком роботи за рік виплачується працівникам, які знаходяться в штаті підприємства (організації, відособленого структурного підрозділу) і пропрацювали весь календарний рік.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що підстав для нарахування та стягнення на користь позивача винагороди за підсумком роботи за 2016 рік відсутні, оскільки відповідного наказу по структурному підрозділу, де працювала ОСОБА_1 не видавалося.

Оскільки рішення про виплату винагороди за підсумками роботи за 2016 рік керівництвом структурного підрозділу не приймалося, а також відсутні докази на те, що такі виплати здійснювалися іншим працівникам, підстави для задоволення вимог позивача в цій частині відсутні.

З огляду на це, не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення винагороди за підсумками роботи за 2016 рік у розмірі 2547,83 грн.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позивач підтвердив наявність заборгованості відповідача з виплати заробітної плати за період з серпня 2016 року по вересень 2016 року включно в сумі 10381,20 грн., суми компенсації втрати частини грошових доходів за період з серпня 2016 року по вересень 2016 року включно у розмірі 3173,22 грн., заборгованості по заробітній платі з 16 березня 2017 року по 05 липня 2017 року в сумі 22996,32 грн., суми компенсації втрати частини грошових доходів за період з 16 березня 2017 року по 05 липня 2017 року у розмірі 4203,79 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з АТ «Українська залізниця» на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених вимог (14,72 %) в сумі 113 грн. 11 коп.

Керуючись ст.ст. 4,5,10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265,273,279, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 , яка зареєстрована: АДРЕСА_2 , до акціонерного товариства "Українська залізниця", що знаходиться за адресою: вул. Єжи Гедройця, 5, м.Київ, про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства "Українська залізниця", , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , заборгованість по заробітній платі за період з серпня 2016 року по вересень 2016 року включно в сумі 10381 (десять тисяч триста вісімдесят одна) грн. 20 коп., компенсацію втрати частини грошових доходів за період з вересня 2016 року по вересень 2016 року у розмірі 3173 (три тисячі сто сімдесят три) грн. 22 коп., заборгованість по заробітній платі з 16 березня 2017 року по 05 липня 2017 року в сумі 22996 (двадцять дві тисячі дев`ятсот дев`яносто шість) грн. 32 коп., компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 16 березня 2017 року по 05 липня 2017 року у розмірі 4203 (чотири тисячі двісті три) грн. 79 коп.

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення заробітної плати за серпень 2016 року в сумі 4201,92 грн. надати до негайного виконання.

Сума заробітної плати визначена без утримання податку й інших обов`язкових платежів.

Зобов`язати акціонерне товариство «Українська залізниця» () здійснити утримання з суми заборгованості по заробітній платі передбачені законом податки та інші обов`язкові платежі.

Стягнути з акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь державного бюджету судові витрати в сумі 113 (сто тринадцять) грн. 11 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення складені в нарадчій кімнаті 06 квітня 2020 року.

Суддя: Т. Л. Панова

Повний текст рішення складено 10 квітня 2020 року.

Суддя: Т.Л. Панова