Номер провадження: 22-ц/813/1959/20
Номер справи місцевого суду: 521/6413/19
Головуючий у першій інстанції Мазун І.А.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/6413/19

Номер провадження: 22-ц/813/1959/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач - Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси»,

розглянувши у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою адвоката Охотнікова Вячеслава Володимировича, діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Мазун І.А. о 16 годині 20 хвилині 21 серпня 2019 року, повний текст рішення складено 30 серпня 2019 року,

встановив:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить зобов`язати КП «Теплопостачання міста Одеси» надати їй розрахунок виниклої за період з 01 червня 2014 року та по час набрання законної сили рішенням суду заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 з визначенням періоду виникнення заборгованості.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що 12.11.2018 року вона звернулася до відповідача із заявою про надання довідки для отримання субсидії. 23.11.208 року отримала листа від комунального підприємства про відмову у наданні довідки про оплату комунальних платежів за бажаний період та про загальну заборгованість у сумі - 12 252,10 грн..

06.12.2018 року вона звернулася зі скаргою щодо відсутності заборгованості по оплаті послуг з теплопостачання та постання гарячої води за період - червень 2014 року - травень 2018 року. 29.12.208 року отримала листа від відповідача про відмову у видачі довідки. Після чого вона звернулася зі скаргою до ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області. 06.03.2019 року отримала листа з ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області про необхідність звернення до суду.

Відмова комунального підприємства у наданні довідки, необхідної для призначення субсидії, є незаконною. Діюче законодавство надає їй право знати, отримувати повну та вичерпну інформацію стосовно наданих комунальних послуг (а. с. 2 - 3).

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Просили задовольнити позов за вказаних у ньому підстав.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Просив відмовити в його задоволенні за вказаних у наданому відзиві на позов.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.08.2019 року вищезазначений позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 12.12.2001 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.06.2015 року (а. с. 28, 29).

ОСОБА_1 є споживачем теплової енергії, яку надає КП «Теплопостачання міста Одеси», на її ім`я оформлено особовий рахунку № НОМЕР_1 .

12.11.2018 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до КП «Теплопостачання міста Одеси» про надання їй довідки для оформлення субсидії з вказівкою про відсутність заборгованості з теплопостачання та гарячої води за період - червень 2014 року - травень 2018 року. У вказаній заяві ОСОБА_1 зазначає, що за період - червень 2014 року - червень 2017 року КП «Теплопостачання міста Одеси» надало послуги на загальну суму - 7 651,85 грн., з яких субсидією сплачено - 5 759,21 грн., залишок заборгованості склав - 1 892,64 грн., яку було сплачено згідно квитанції № 101 від 23.10.2017 року. Сума нарахованої простроченої заборгованості виниклої по травень 2014 року включно нею не визнається (а. с. 6 - 7).

Листом від 23.11.2018 року № 02/02/06-585 КП «Теплопостачання міста Одеси» повідомило ОСОБА_1 про наявність у неї заборгованості в розмірі - 12 552,10 грн.. Сума нарахованої заборгованості, виниклої до 2014 року, простроченою не вважається. Наявність боргу визнавалося, оскільки здійснювалися часткові оплати даного боргу. Відокремлення заборгованості попереднього власника відсутні (а. с. 37).

Не погодившись з вищезазначеним листом, ОСОБА_1 06.12.2018 року подала скаргу на неотримання від КП «Теплопостачання міста Одеси» довідки про відсутність заборгованості. Просила надати їй для оформлення субсидії довідку про наявність/відсутність заборгованості за період - червень 2014 року - травень 2018 року з теплопостачання та гарячої води. Також просила надати розрахунок суми заборгованості у розмірі - 12 252,10 грн., яка виникла по особовому рахунку № НОМЕР_1 , з визначенням періодів виникнення заборгованості (а. с. 9 - 10).

Розглянувши вищевказану скаргу, КП «Теплопостачання міста Одеси» листом від 29.12.2018 року за № 02/02/06-750 повідомило ОСОБА_1 , що станом на 01.12.2018 року за її особовим рахунком утворилася заборгованість в розмірі - 12 361,78 грн.. У зв`язку із наявною заборгованістю підприємство не має юридичних підстав для надання довідки про відсутність заборгованості по особовому рахунку (а. с. 36).

ОСОБА_1 , звернувшись із заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, отримала від цієї установи листа за № 1726105/18 від 06.03.2019 року, в якому зазначено, що обставини викладені у зверненні не містять ознак порушень вимог чинного законодавства України про захист прав споживачів (а. с. 14 - 16).

З реєстру нарахувань та оплат по абоненту, особовий рахунок № НОМЕР_1 , за адресою - АДРЕСА_1 , вбачається, що у ОСОБА_1 утворилася заборгованість в розмірі - 14 852,36 грн. за період - з листопада 2006 року по квітень 2019 року, що підтверджується копією відповідного реєстру, який міститься в матеріалах справи (а. с. 30 - 31).

За вказаних обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність у відповідача підстав для видачі ОСОБА_1 довідки про відсутність заборгованості за період з травня 2014 року - травень 2018 року, оскільки, дані відомості не відповідають дійсності. Станом на травень 2014 року у абонента ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі - 11 876,08 грн..

Посилання позивачки у своїх заявах щодо видачі довідки про відсутність заборгованості за вказаний період, про невизнання суми нарахованої простроченої заборгованості, виниклої за період по травень 2014 року, застосовування строку позовної давності, суперечать чинному законодавству. Застосування наслідків спливу строків позовної давності можливо лише у разі пред`явлення позову про стягнення боргу.

Виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства.

Особовий рахунок відкритий на конкретного споживача у підприємства-виконавця житлово-комунальних послуг є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій підприємства-виконавця і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто підприємства-виконавця.

Особовий рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_1 в КП «Теплопостачання міста Одеси» є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача.

Крім того, чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості.

Вказана позиція узгоджується із позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у рішенні від 11 червня 2014 року у справі № 6-3986св14.

Що стосується посилань позивачки щодо необхідності в отриманні відповідної довідки про відсутність заборгованості для оформлення субсидії, суд зазначав наступне.

Згідно п. 13 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848, в редакції Постанови від 27.04.2018р. № 329 із змінами та доповненнями, (далі - Положення) для призначення субсидій громадяни подають до відділу прийому громадян, заяву та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. Вказана декларація підлягає обов`язковому заповненню для отримання субсидії, в якій заявник попереджається про відповідальність за поданні відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру (надання неповних чи неправдивих відомостей).

З матеріалів справи вбачається, що позивачці раніше вже призначалася субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Для її оформлення довідки про відсутність заборгованості не видавалось.

Відповідно до п. 14 Положення після закінчення строку отримана субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населена самостійно здійснюють розрахунок субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували субсидію у попередньому періоді (крім орендарів житлового приміщення та осіб, які звертаються за субсидією на скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо).

Таким чином, суд не встановив з яких підстав та для яких цілей позивачці необхідна довідка про відсутність заборгованості за вказані нею періоди, оскільки доказів звернення позивача для оформлення субсидії до органів соціального захисту суду не надано. Відсутні докази відмови в оформленні такої субсидії з підстав відсутності відповідної довідки.

Позивачка не надала жодного доказу наявності з боку відповідача дій, які б порушували права ОСОБА_1 як споживача житлово-комунальних послуг.

Відсутність факту порушення або невизнання прав позивачки з боку відповідача є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Враховуючи, що судом не встановлено порушення відповідачем прав позивачки, як споживача житлово-комунальних послуг, то суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову (а. с. 61 - 65).

Адвокат Охотніков В.В., діючий від імені ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки було заявлено вимогу про надання розрахунку заборгованості, а не про списання боргу. Була заявлена вимога про надання довідки за період з 01.06.2014 року, заборгованість за інший період позивачку не цікавить. Наявність будь-якої заборгованості не є підставою для відмови у видачі розрахунку такої заборгованості. Відсутність поточної заборгованості за житлово-комунальні послуги є умовою призначення субсидії. Органи соціального захисту самостійно отримують довідки щодо наявності такої заборгованості. Тазом з тим, це не є перешкодою надання відповідачем довідки особисто споживачу житлово-комунальних послуг. Суд застосував норми права, які не регулюють правовідносини сторін.

КП «Теплопостачання міста Одеси» згідно наявного у справі повідомлення про вручення поштового відправлення отримала копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги. Правом надання відзиву скористалося.

КП «Теплопостачання міста Одеси» у відзиві на апеляційну скаргу просить скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Вказує, що по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на квартиру АДРЕСА_1 , на час звернення позивачки до суду рахується заборгованість у сумі - 11 876,08 грн.. У зв`язку з цим, у підприємства відсутні підстави для надання довідки про відсутність боргу. Позивачка є власником вказаної квартири на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.12.2001 року. Обов`язком спадкоємця є погашення боргу за спожиті послуги. Заборгованість обліковується по особовому рахунку за наростаючим підсумком, без відокремлення здійснених попередньому споживачу - спадкодавцю нарахувань. Крім того, сума нарахованої до 2014 року заборгованості простроченою не вважається, оскільки позивачкою борг визнавався здійсненням часткової оплати цієї заборгованості.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України дана справа відноситься до категорії малозначних.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без виклику її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог не оскаржується, тому законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині в апеляційному порядку не перевіряється.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам не відповідає.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність між сторонами правовідносин щодо отримання житлово-комунальних послуг. Разом з тим, колегія суддів вважає, що висновків про необхідність відмови у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального (ст. ст. 40, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 11, 15, 16 ЦК України, ст. ст. 1, 6, 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 1, 15, 29 Закону України «Про звернення громадян», ст. 5 Закону України «Про інформацію») та процесуального (ст. ст. 263, 264 ЦПК України) права.

На підставі наявних у справі, наданих її учасниками та досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 12.12.2001 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.06.2015 року (а. с. 28, 29).

ОСОБА_1 є споживачем теплової енергії, яку надає КП «Теплопостачання міста Одеси», на її ім`я оформлено особовий рахунку № НОМЕР_1 .

12.11.2018 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до КП «Теплопостачання міста Одеси» про надання їй довідки для оформлення субсидії з вказівкою про відсутність заборгованості з теплопостачання та гарячої води за період - червень 2014 року - травень 2018 року (а. с. 6 - 7).

Листом від 23.11.2018 року № 02/02/06-585 КП «Теплопостачання міста Одеси» повідомило ОСОБА_1 про наявність у неї заборгованості станом на 01.11.2018 року в розмірі - 12 552,10 грн. (а. с. 8, 37).

Не погодившись з вищезазначеним листом, ОСОБА_1 06.12.2018 року подала скаргу на неотримання від КП «Теплопостачання міста Одеси» довідки про відсутність заборгованості. Просила надати їй для оформлення субсидії довідку про наявність/відсутність заборгованості за період - червень 2014 року - травень 2018 року з теплопостачання та гарячої води. Надати їй розрахунок суми заборгованості у розмірі - 12 252,10 грн., яка виникла по особовому рахунку № НОМЕР_1 , з визначенням періодів виникнення заборгованості (а. с. 9 - 10).

Розглянувши вищевказану скаргу, КП «Теплопостачання міста Одеси» листом від 29.12.2018 року за № 02/02/06-750 повідомило ОСОБА_1 , що станом на 01.12.2018 року за її особовим рахунком утворилася заборгованість в розмірі - 12 361,78 грн.. У зв`язку із наявною заборгованістю підприємство не має юридичних підстав для надання довідки про відсутність заборгованості по особовому рахунку (а. с. 36).

За результатами звернення ОСОБА_1 із заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, остання отримала від цієї установи листа за № 1726105/18 від 06.03.2019 року, в якому зазначено, що питання щодо відсутності боргу за період 2014 рік - 2017 рік може бути оскаржено у судовому порядку (а. с. 14 - 16).

З реєстру нарахувань та оплат по абоненту, особовий рахунок № НОМЕР_1 , за адресою - АДРЕСА_1 , вбачається, що у ОСОБА_1 утворилася заборгованість в розмірі - 14 852,36 грн. за період - з листопада 2006 року по квітень 2019 року (а. с. 30 - 31).

Між сторонами виникли правовідносини з надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права.

За правилами, передбаченими ст. ст. 1, 6, 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець житлово-комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Споживач має право, зокрема: - без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості; - без додаткової оплати отримувати інформацію про проведені управителем, виконавцем комунальної послуги нарахування плати за житлово-комунальні послуги (з розподілом за періодами та видами нарахувань) та отримані від споживача платежі.

Виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема без додаткової оплати надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості та іншу інформацію, передбачену законодавством.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

У частині першій статті 20 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо у місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Позивачка у заяві від 12.11.2018 року (а. с. 6 - 7) просила надати їй довідку про те, що за період червень 2014 року - травень 2018 року заборгованість з теплопостачання та гарячої води відсутня. У скарзі від 06.12.2018 року позивачка просила: 1) надати їй довідку про наявність/відсутність заборгованості за період червень 2014 року - травень 2018 року з теплопостачання та гарячої води; 2) надати їй розрахунок суми у розмірі - 12 252,10 грн. по особовому рахунку № НОМЕР_1 з визначенням періоду заборгованості (а. с. 9 - 10).

У позові заявлено вимогу про зобов`язання КП «Теплопостачання міста Одеси» надати їй розрахунок виниклої за період з 01 червня 2014 року та по час набрання законної сили рішенням суду заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 з визначенням періоду виникнення заборгованості (а. с. 2 - 3).

У відзиві на позов КП «Теплопостачання міста Одеси» заперечує проти задоволення позову у зв`язку з наявністю у позивачки заборгованості у розмірі - 14 852,36 грн., загальний розмір якої рахується з врахуванням заборгованості, яка виникла до 2014 року.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповдіач надав реєстр нарахувань та оплат по абоненту, особовий рахунок № НОМЕР_1 , за адресою - АДРЕСА_1 , у якому вказує про наявність у ОСОБА_1 заборгованості у розмірі - 14 852,36 грн. за період - з листопада 2006 року по квітень 2019 року (а. с. 30 - 31).

Оскільки беззаперечно встановлено наявність у споживача житлово-комунальних послуг права на отримання інформації про проведені управителем, виконавцем комунальної послуги нарахування плати за житлово-комунальні послуги (з розподілом за періодами та видами нарахувань) та отриманні від споживача платежі та кореспондуючого цьому обов`язку виконавця житлово-комунальних послуг без додаткової оплати надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію (п. 11 ч. 1 ст. 7, п. 3 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»), відсутність у матеріалах справи відомостей про видачу позивачці за результатами її звернення довідки, з передбаченими п. 11 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відомостями, колегія суддів приходить до висновку про порушення права позивачки на отримання від відповідача відповідної інформації, яке підлягає захисту.

Доводи апелянта про те, що наявність будь-якої заборгованості, отримання раніше позивачкою субсидії на оплату житлово-комунальних послуг не є перешкодою для надання відповідачем передбаченої діючим законодавством довідки, є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги щодо надання довідки із зазначенням заборгованості за період з 01.06.2014 року, заборгованість за інший період позивачку не цікавить, колегія суддів відхиляє, оскільки діючим законодавством передбачено, яка інформація повинна міститися у довідці (п. п. 2, 11 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Таким чином, апеляційна скарга адвоката Охотнікова В.В., діючого від імені ОСОБА_1 , є частково обґрунтованою, а тому підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 за вищевказаного обґрунтування.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, необхідно змінити розподіл судових витрат.

Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», який розповсюджується на правовідносини сторін по даній справі, передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними із захистом їх прав.

У зв`язку з вищевказаним сплачений позивачкою судовий збір за подання позову в розмірі - 768,40 грн. необхідно повернути. Оригінал квитанції № СВ01411196/1 від 16.04.2019 року на суму - 768,40 грн. (а. с. 4) необхідно повернути ОСОБА_1 , а її копію необхідно залишити в матеріалах справи.

У зв`язку із звільненням ОСОБА_1 від сплати судового збору, на підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України з КП «Теплопостачання міста Одеси» підлягає стягненню в дохід держави судовий збір: - за подання позову у розмірі - 768,40 грн.; - судовий збір, який підлягав би сплаті за подання апеляційної скарги у розмірі - 1 152,60 грн. = 768,40 грн. х 150%. Разом підлягає стягненню судовий збір у сумі - 1 921,00грн. = 768,40 грн. + 1 152,60 грн..

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Охотнікова Вячеслава Володимировича, діючого від імені ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2019 року - скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» (Код ЄДРПОУ - 34674102) про зобов`язання надати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) довідку про проведені нарахування плати за житлово-комунальні послуги (з розподілом за періодами та видами нарахувань) та отримані від споживача платежі станом на 02 квітня 2020 року.

Стягнути з Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (Код ЄДРПОУ - 34674102) в дохід держави судовий збір у сумі - 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп..

Повернути ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 )з Державного бюджету України судовий збір у сумі - 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп., сплачений за квитанцією № СВ01411196/1 від 16 квітня 2019 року.

Оригінал квитанції № СВ01411196/1 від 16 квітня 2019 р. на суму - 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. повернути ОСОБА_1 , копію якої залишити в матеріалах справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе