Номер справи 623/3666/20
Номер провадження 2/623/1047/2020
У Х В А Л А

іменем України

про залишення позовної заяви без руху

28 жовтня 2020 року м. Ізюм

Суддя Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Одарюк М.П.,

вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного підприємства " Золота нива 1", ОСОБА_2 про визнання додаткової угоди та договору оренди недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить суд визнати недійсними додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 08 січня 2008 року та договір оренди від 12 січня 2010 року укладені між позивачкою, представник за довіреністю ОСОБА_2 та Приватним підприємством "Золота нива 1".

Відповідно до ч.5 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позовна заява не відповідає зазначеним вимогам.

Позивачка зазначає, що 08 січня 2008 року позивачка уклала договір оренди землі з ПП "Золота нива 1". Строк дії договору оренди 10 років. 21 березня 2008 року вона видала довіреність на ім`я ОСОБА_2 , згідно якої уповноважила останнього управляти, розпоряджатися належній їй на праві власності земельною ділянкою (паєм), розташованою на території Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області. ОСОБА_2 , якій дії від її імені на підставі довіреності, та ПП "Золота нива 1" 21.03.2008 року уклали додаткову угоду до договору оренди землі від 08.01.2008 року, якою вирішили розірвати договір оренди землі від 08.01.2008 року за взаємною згодою сторін з 30.12.2009 року. 30 грудня 2009 року між тіми самими сторонами складено акт приймання передачі земельної ділянки, а вже 12.01.2010 року ОСОБА_2 від імені позивачки та ПП " Золота нива 1" уклали договір оренди землі .

До позовної заяви додано лише копію договору оренди землі від 08.01.2008 року.

Додані до позовної заяви додатки не містять копії довіреності від 21.03.2008 року, договору оренди землі від 12.01.2010 року та акту приймання - передачі земельної ділянки від 30.12.2009 року, на які позивачка посилається в позовній заяві та остання не надає суду клопотання про витребування вказаних доказів.

Разом з позовною заявою позивачка надала клопотання про звільнення її від сплати судового збору.

Частиною 3 ст. 136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Наведена норма кореспондується зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір», згідно якої, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі.

З даної норми вбачається, що єдиною підставою для звільнення від сплати судового збору є майновий стан заявника.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Право на доступ до суду, тобто право кожного на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру є складовим елементом права на суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції. Другим елементом права на суд є право розраховувати на розгляд спору судом по суті. Згідно до конвенційної практики Європейського суду право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням, які повинні також бути пропорційними, тобто щоб законна мета застосованого обмеження не зводила нанівець зміст конвенційного права на суд. Серед легітимних обмежень права на доступ до суду у практиці Європейського суду визнаються: необхідність сплачувати судовий збір за подачу заяви чи скарги (рішення по справі «Креуз проти Польщі», «Толстой-Мілославський проти Сполученого Королівства (Tolstoy Miloslavsky v. United Kingdom) від 13.07.1995р.).

ОСОБА_1 в обґрунтування клопотання про звільнення їй від сплати судового збору вказала, що вона є пенсіонером, її єдиним доходом є пенсія у розмірі 1816,80 грн. Проте, жодних інших пояснень та належних доказів, які б дійсно підтверджували факт незадовільного матеріального становища позивач не зазначила.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R(81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецеденту практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України(далі -ЦПК),Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»(далі - Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Таким чином, враховуючи, що звільнення судом від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, в заяві не зазначено належних та допустимих доказів на підтвердження того, що майновий стан позивача перешкоджає їй сплатити судовий збір у встановленому законодавством порядку і розмірі на момент подання заяви, заява про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає, оскільки законні підстави для звільнення від сплати судового збору відсутні.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір, надати докази, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.136, 185 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI, суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні необґрунтованого клопотання ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору за подачу позовної заяви до Приватного підприємства " Золота нива 1", ОСОБА_2 про визнання додаткової угоди та договору оренди недійсними відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного підприємства " Золота нива 1", ОСОБА_2 про визнання додаткової угоди та договору оренди недійсними - залишити без руху.

Роз`яснити позивачу, що для усунення недоліків їй потрібно надати до судудокументи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі ( судовий збір у сумі по 840,80 грн. за кожну вимоги немайнового характеру, реквізити для перерахування судового збору: отримувач коштів - Ізюмське УК/ОТГ Ізюм/22030101, код отримувача 37283992, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП) код банку отримувача-899998, рахунок отримувача UA 0020575, код класифікації доходів бюджету 22030101), або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону надати докази, що підтверджують викладені в заяві обставини (копію довіреністі від 21.03.2008 року, копію договору оренди землі від 12.01.2010 року та копію акту приймання - передачі земельної діфлянки від 30.12.2009 року) та повідомити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та їй повернута.

Ухвала в частині відмови в задоволенні заяви про звільнення від спати судового збору може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області в 15-денний строк з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду М.П. Одарюк