Провадження № 2/234/2958/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Михальченко А.О., секретаря судового засідання Абушової А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу 234/10343/20 за позовом

ОСОБА_1

до

Публічного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод»

про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки та моральної шкоди-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки та моральної шкоди з тих підстав, що він працював в ПрАТ «СКМЗ» у період з 24.03.2011 року по 16.12.2019 року. 16.12.2019 року був змушений звільнитися згідно наказу № 166 від 16.12.2019 року. Позивачу була нарахована заробітна плата в сумі 7261,47 грн. та до теперішнього часу не виплачена. Середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в сумі 25251,84 грн. Просить суд стягнути вказанні суми та моральну шкоду в розмірі 10000 грн. з відповідача на її користь та витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Ухвалою від 22.07.2020 року позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків.

28.08.2020 року була подана уточнена позовна заява, якою недоліки були усунені та змінені позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, від яких позивач відмовився.

07.09.2020 по справі відкрите спрощене позовне провадження. Відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов.

28.09.2020, тобто у встановлений судом строк, ПрАТ «СКМЗ», через канцелярію суду, подав відзив на позов у якому зазначено, що відповідач позовні вимоги визнає частково. При цьому у відзиві відповідач оспорює лише щодо стягнення середнього заробітку та зазначає, що середньоденна заробітна плата позивача до сплати становить 158 грн. 81 коп. (з урахуванням податків).

Зазначає, що у період з 17.12.2019 (після звільнення позивача) по 31.12.2019 - 10 робочих днів, у січні - 13 робочих днів, у лютому 2020 року - 12 робочих днів, у березні - 6 робочих днів, у квітні - 0, на травень 2020 року Наказом №49 від 02.03.2020 року встановлені додаткові неоплачувані робочі дні на підприємстві, а саме додатково 9 днів; відповідно до Наказу №59А від 18.03.2020 року та Постанови №2 від 18.03.2020 року, починаючи з 18.05.2020 року по 18.07.2020 року на підприємстві встановлено 2 денний робочий тиждень, а відповідно до наказу №134 від 30.06.2020 на весь період карантину встановлено неповний 2 денний робочий тиждень, таким чином, кількість робочих днів в травні - 6, у червні 2020 року кількість робочих днів становить - 8, у липні 2020 року - 10, у серпні - 8 робочих днів, у вересні - 10, у жовтні до дати слухання (до 23.10.2020) - 6 робочих дні, що підтверджується відповідними наказами. Просив суд стягнути з ПрАТ «СКМЗ» на користь ОСОБА_1 - 7261,47 грн. заборгованості по заробітній платі та суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за вказану у відзиві кількість робочих днів з розрахунку, що середньоденна заробітна плата позивача до сплати становить 158 грн. 81 коп.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Надали суду письмову заяву, згідно якої просили суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримали повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Надав суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутність.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

На підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, без участі сторін, так як про дату, час і місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

У період з 24.03.2011 року по 16.12.2019 року позивач знаходився у трудових відносинах з ПрАТ «СКМЗ».

Згідно наказу №166 від 16.12.2019 року змушений був звільнитися з посади.

Відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата в розмірі 7261 грн., 47 коп.

Так, статтею 116 КЗпП встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

З довідки про заборгованість по заробітній платі №313 станом на 04.06.2020, яка надана позивачем разом із позовом, суд вбачає, що ПрАТ «СКМЗ» має перед ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі на загальну суму 7261,47 грн. (за грудень 2019 року).

Середньоденна заробітна плата до сплати складає 158,81 грн.

Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що ПрАТ «СКМЗ» має перед ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 7261,47 грн., а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). Цей Порядок застосовується, зокрема у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Відповідно до розрахунку відповідача, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за два повних місяці, що передували її звільненню, становить 158 грн. 81 коп. до сплати.

Позивач в позовній заяві просить суд стягнути середній заробіток за час затримки за період з 16.12.2019 по 13.07.2020 року.

При розрахунку суми середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні, судом визначено кількість робочих днів з 17.12.2019 (дата звільнення) до 23.10.2020 (дата винесення рішення), що складає 87 днів.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 13 816,47 грн. (158,81 грн х 87 днів), яка підлягає стягненню з відповідача. Тобто, в цій частині вимог позов підлягає задоволенню частково.

Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача понесені витрати на правову допомогу, надану адвокатом Проніною А.І., в сумі 2000,00 грн.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи те, що в даній справі позивач особистої участі не приймав, а Проніна А.І. діяла на підставі договору від 15.06.2020 року як представник позивача, і не надала належних доказів, які підтверджують здійснення витрат на надання правової допомоги, то її участь у справі не можна вважати наданням правової допомоги в розумінні ст.137 ЦПК України.

За вказаних підстав вищевказані вимог є необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивача звільнено від сплати судового збору за стягнення заборгованості по заробітній платі відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються лише позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі (п.1, ч.1 ст.5 Закону).

Таким чином з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 840,80 грн., на користь держави.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 13, 141, 264, 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку- задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» (; Донецька область, м. Краматорськ, вул. Конрада Гампера, буд.2) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) заборгованість по заробітній платі у сумі 7261 грн. 47 коп. (сім тисяч двісті шістдесят одна грн. 47 коп.).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» (; Донецька область, м. Краматорськ, вул. Конрада Гампера, буд.2) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 13 816 грн. 47 коп. (тринадцять тисяч вісімсот шістнадцять грн. 47 коп.).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» (; Донецька область, м. Краматорськ, вул. Конрада Гампера, буд.2) судовий збір в сумі 840,80 грн. на користь держави.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення про присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати підлягає негайному виконанню, але не більше ніж за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення виготовлено та проголошено суддею 23.10.2020

Суддя Краматорського міського суду А. О. Михальченко