Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2020 Справа №607/2950/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

-головуючого судді Сташків Н.М.,

-за участі секретаря судового засідання Облещук О.В.,

-у відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великогаївської сільської ради Тернопільського району про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 пред`явила до суду позов до Великогаївської сільської ради Тернопільського району про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 53,5 кв.м., житловою площею 34,3 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті її дядька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Обґрунтовує позов тим, що зазначений житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами належав на праві власності колгоспному двору, членами якого були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належало по Ѕ частині житлового будинку. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Після смерті його смерті спадщину прийняв ОСОБА_2 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті позивач прийняла спадщину, подавши до нотконтори заяву про її прийняття. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне будинковолодіння їй відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок. З цих підстав позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому просила суд визнати за нею право власності на спірне нерухоме майно.

Ухвалою суду від 18 лютого 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання 12 березня 2020 року.

Ухвалою суду від 12 березня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті 02 квітня 2020 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гриців О.Я. в судове засідання подала заяву, згідно з якою позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі та просила розглядати справу в її відсутності.

Представник відповідача Байковецької сільської ради Тернопільського району в судове засідання подав заяву, згідно з якою позов визнав, не заперечив проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно та просив розглядати справу за його відсутності.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, установив такі обставини:

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 14 лютого 1948 року, виданим В. Бодновським районним бюро ЗАГС. У графі «Батько» у вказаному свідоцтві записано « ОСОБА_5 ».

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_6 , що підтверджується перекладеним з польської на українську мову скороченого витягу свідоцтва про народження НОМЕР_7 від 09 червня 1981 року. У графі «Батько» у вказаному витягу записано « ОСОБА_5 ».

ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 24 грудня 2008 року. У графі «Батько» у вказаному свідоцтві записаном « ОСОБА_6 ».

02 лютого 1991 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №7 від 15 лютого 2017 року. У зв`язку з укладенням шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_7

13 жовтня 2004 року ОСОБА_10 розірвала шлюб з ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 13 жовтня 2004 року.

25 квітня 2018 року ОСОБА_10 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 25 квітня 2018 року. У зв`язку з укладенням шлюбу ОСОБА_10 змінила прізвище на ОСОБА_10 .

Як слідує зі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 26 березня 1991 року, виданого Тернопільською районною радою народних депутатів Тернопільської області Української РСР, записаного в реєстрову книгу №2 за реєстровим №155, жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, що складається з двох членів, головою якого є ОСОБА_3 .

Як убачається з інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №1026 від 31 липня 2019 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, будинковолодіння по АДРЕСА_1 по обліку бюро належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Крім цього, із вказаної довідки убачається, що загальна площа житлового будинку становить 53,5 кв.м., житлова площа - 34,3 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 22 серпня 2018 року.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжуються існувати після набрання ним чинності. Тобто, до тих правовідносин, які виникли до прийняття чинного Цивільного кодексу України застосовуються норми Цивільного кодексу Української РСР (1963 року).

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як убачається з довідки №347 від 17 липня 2019 року, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району, на час смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у будинку по АДРЕСА_1 , разом з ним був зареєстрований його син ОСОБА_2 .

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 в силу ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) прийняв спадщину після померлого ОСОБА_3 , оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Жодних доказів на спростування зазначених обставин судом не здобуто.

На запит суду Тернопільською районною державною нотаріальною конторою було надано копії матеріалів спадкової справи №273/2019, заведеної після смерті ОСОБА_2 .

Як убачається з матеріалів спадкової справи №273/2019, зокрема з відповіді державного нотаріуса Тернопільської державної нотаріальної контори - в.о. завідувача державного нотаріального архіву Тернопільської області Рудніцької А.Я. №510/01-21 від 01 серпня 2019 року, спадкова справа до майна померлого ОСОБА_3 в 1993-2004 роках не заводилась.

Таким чином, ОСОБА_2 в силу ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) прийняв спадщину після померлого ОСОБА_3 , оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 14 лютого 2019 року.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.

Як убачається з довідки №365 від 24 липня 2019 року, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району, на день смерті ОСОБА_2 в житловому будинку по АДРЕСА_1 разом з ним ніхто не був зареєстрований та не проживав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Як убачається з матеріалів спадкової справи №273/2019, 24 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 .

Таким чином, ОСОБА_1 в силу ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину після померлого ОСОБА_2 шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину, ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. від 23 серпня 2019 року №2330/02-14, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті дядька ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності спадкодавця на житловий будинок.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З посиланням на зазначені норми закону позивач звернулася до суду за захистом її прав у судовому порядку.

Вирішуючи питання про те, чи дійсно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за життя належало по Ѕ частині спірного житлового будинку, суд виходить із наданих доказів.

Як убачається з копії погосподарських книг за 1991, 1992, 1993, 1994, 1995 роки, будинковолодіння по АДРЕСА_1 рахується як колгоспний двір членами якого були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснив, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Судом установлено, що житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями по АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, членами якого були - ОСОБА_3 та ОСОБА_14 , що підтверджується матеріалами справи.

Відтак, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за життя належало по Ѕ частині вказаного будинку.

ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 успадкував належну йому Ѕ частину спірного будинковолодіння, однак за життя не оформив своїх спадкових прав.

Відповідач права позивача на спірне майно не оспорює.

Однак, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності ОСОБА_2 на належний йому житловий будинок, це стало перешкодою в оформленні позивачем своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про порушення прав позивача, які підлягають до захисту шляхом задоволення його позовних вимог - визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 53,5 кв.м., житловою площею 34,3 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 392, 1221, 1225, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, ст. ст. 89, 263, 264, 265, 273, ст. 354, ст. 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Великогаївської сільської ради Тернопільського району про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 53,5 кв.м., житловою площею 34,3 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: Великогаївської сільської ради Тернопільського району, місцезнаходження: вул. Галицька, 47, с. Великі Гаї Тернопільського району, .

Головуючий суддяН. М. Сташків