П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року м. Київ

Справа № 22-13603 Головуючий у1-й інстанції - Ковальчук Л. М.

Унікальний № 369/3608/17 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

за участю секретаря Осінчук Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіна Надія Володимирівна, про визнання недійсним договору дарування будинку і земельної ділянки,-

у с т а н о в и л а:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіна Н. В., в якому просил: визнати договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 загальною площею 117,0 кв. м., житловою - 60,2 кв. м., укладений 23 серпня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і посвідчений Дудкіною Н. В., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, недійсним; визнати договір дарування земельної ділянки площею 0,1735га (під забудовою), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки - :01:034:0035, укладений 23 серпня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений Дудкіною Н. В., приватним нотаріусом Києво-Святошииського районного нотаріального округу Київської області, недійсним (а.с.2-6).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіна Н. В., про визнання недійсними договору дарування будинку і земельної ділянки залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконної та необґрунтованої ухвали, просить ухвалу районного суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для повторного розподілу (т. 2, а.с.81-84).

У своєму відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 , адвокат Кубрак Ж. Б., вказує, що позивач та її представник не з`явились у судові засідання 22 лютого 2019 року та 13 вересня 2019 року, тому районний суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., пояснення учасників справи: ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити; представника ОСОБА_3 , адвоката Кубрак Ж. Б., яка заперечувала проти апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 і представник позивача в судове засідання на 11 червня 2019 року на 09 год. 55 хв. не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представника позивача у відпустці з 10 червня 2019 року по 20 червня 2019 року, доказів про поважність причин відсутності позивача і представника в судовому засіданні суду не надано.

На 13 вересня 2019 року на 09 годин 30 хвилин позивач і представник позивача не з`явились, ОСОБА_1 подала суду заяву про перенесення розгляду справи на іншу дату в зв`язку з хворобою її представника, доказів про поважність причин відсутності позивача і представника в судовому засіданні суду не надано.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 районний суд виходив з того, що позивач та представник позивача неодноразово не з`являються в судове засідання без поважних причин, доказів про відсутність їх в судовому засіданні з поважних причин суду не надано, заяви про розгляд справи по суті у відсутності позивача суду не надано.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За правилом п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У даному випадку матеріали справи свідчать, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 квітня 2017 року відкрито провадження у справу та призначено її до розгляду (т. 1, а.с.25).

17 травня 2019 року розгляд справи було призначено на 11 червня 2019 року на 09 год. 55 хв. (т. 2, а.с.8).

10 червня 2019 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , надала до суду заяву про перенесення розгляду справи, призначеного на 11 червня 2019 року, на іншу дату у зв`язку із перебуванням учасника справи у відпустці (т. 2, а.с.12).

Згідно з відомостями протоколу судового засідання від 11 червня 2019 року ОСОБА_1 була присутня у судовому засіданні (т. 2, а.с.13). Розгляд справи було перенесено на 13 вересня 2019 року (т. 2, а.с.15).

З проколу судового засідання від 13 вересня 2019 року убачається, що на розгляді суду було питання щодо залишення позовної заяви без розгляду за наслідком розгляду якого об 11 год 26 хв. районним судом була оголошена ухвала про залишення позовної заяви без розгляду. Однак об 11 год. 37 хв. суд відновив розгляд справи у зв`язку з прибуттям у судове засідання позивача ОСОБА_1 та за наслідком відмови представника відповідача від клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки насправді позивач з`явився у судове засідання, оголосив іншу ухвалу про відмову у задоволенні представника ОСОБА_3 про залишення позовної заяви без розгляду (т. 2, а.с.24).

Також з указаного протоколу убачається, що районним судом було оголошено перерву в судовому засіданні до 31 жовтня 2019 року (т. 2, а.с.24), на час подання апеляційної скарги на ухвалу суду про залишення позову без розгляду розгляд справи судом триває. Отже фактично позов не було залишено без розгляду.

Однак матеріали справи свідчать, що 13 вересня 2019 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було постановлено дві ухвали різного змісту щодо вирішення одного і того самого питання - щодо залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 (т. 2, а.с.26-27).

Оскільки з матеріалів справи достеменно убачається, що ОСОБА_1 з`явилась у судове засідання 13 вересня 2019 року, однак з незалежних від неї причин не була вчасно запрошена до зали судових засідань, що призвело до помилкового постановлення судом ухвали про залишення позову без розгляду, аргументи представника відповідача щодо правомірності постановлення ухвали про залишення позовної заяви без розгляду, відхиляються апеляційним судом як неприйнятні. Адже, як свідчить протокол судового засідання від 13 вересня 2019 року, представник відповідача відмовився від свого клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позивач з`явилася в судове засідання (т. 2, а.с.24).

Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги про направлення справи до районного суду для повторного розподілу справи у порядку ст. 33 ЦПК України задоволенню не підлягають, оскільки у матеріалах справи наявна заява судді Ковальчук Л. М. про самовідвід (т. 2, а.с.73-75). Отже питання щодо розподілу справи буде вирішуватись у порядку, визначеному ч. 1 ст. 41 ЦПК України, а тому вирішення судом апеляційної інстанції не потребує.

Ураховуючи вищевикладені обставини у контексті положень ст. 379 ЦПК України, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги - скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до районного суду для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 268, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 вересня 2019 року скасувати, справу направити до районного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 28 жовтня 2020 року.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома