Справа № 159/3290/17 Головуючий у 1 інстанції: Лесик В.О.
Провадження № 88-ц/802/4/20 Категорія: 44 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С.І.,

суддів Данилюк В.А., Федонюк С.Ю.,

секретар судового засідання Губарик К.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Виш ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою позивача ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Волинської області від 26 березня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування. Позов мотивує тим, що 23 березня 2011 року старшим слідчим з особливо важливих справ слідчого відділу податкової поліції Державної податкової адміністрації у Волинській області (далі СВ ПМ ДПА у Волинській області) винесено постанову про порушення відносно нього як директора спільного українсько - польського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Сотерс» ЛТД (далі СП ТОВ «Сотерс» ЛТД) кримінальної справи за фактом вчинення кримінального правопорушення, а саме ухилення від сплати податків на загальну суму 2282, 06 тис. грн, передбаченого частиною третьою статті 212 КК України. У той же день накладено арешт на майно товариства та особисте майно позивача.

28 березня 2011 року проведено обшук в офісі товариства та у квартирі директора, під час якого вилучено оргтехніку та документацію, чим фактично припинено діяльність товариства. Зазначив, що постановою слідчого від 15 липня 2011 року кримінальне провадження відносно нього закрито за відсутністю складу злочину та порушено кримінальну справу за фактом вчинення невстановленими особами злочинів, передбачених частиною третьою статті 212, частиною першою статті 201 КК України, частиною першою статті 358 КК України. 26 червня 2012 року постановою слідчого зазначена кримінальна справа була закрита за відсутністю складу злочину. Маючи намір у 2017 році розпорядитись належною йому на праві власності квартирою, він довідався про те, що слідчим при закритті кримінального провадження арешт, накладений постановою слідчого відділу податкової поліції від 23 березня 2011 року, не знятий. Після неодноразових звернень до прокуратури Волинської області та суду арешт було знято лише 24 березня 2017 року постановою слідчого СВ Луцького ВП ГУ НП у Волинській області.

Просив суд відшкодувати йому за рахунок держави моральну шкоду в розмірі 500 тис. грн, витрати на правову допомогу в розмірі 21 тис. грн, 55 321,00 грн в рахунок відшкодування частки, належної у статутному капіталі ТОВ «Сотерн»; втрачений заробіток у розмірі 93421,00 грн, майнову шкоду у вигляді внесків до фондів державного загальнообов`язкового страхування у розмірі 30 376, 73 грн, судові витрати у розмірі 6 653, 50 грн, інші витрати у розмірі 100 грн.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2018 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування у частині відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 21 тис. грн, частки у статутному капіталі ТОВ «Сотерн» в розмірі 55 321,00 грн, сум втраченого заробітку у розмірі 93421,00 грн, майнової шкоди у вигляді внесків до фондів державного загальнообов`язкового страхування в розмірі 30376, 73 грн, судових витрат в розмірі 6653, 50 грн, інших витрат в розмірі 100,00 грн закрито.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України відмовлено. Позов ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України у Волинській області задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 26430 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями органів досудового розслідування, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 10 тис. грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Волинської області від 26 березня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 50 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями органів досудового розслідування, 1000 грн у рахунок відшкодування понесених витрат на правничу допомогу при розгляді справи у суді першої інстанції, 600 грн у рахунок відшкодування витрат, понесених на правничу допомогу при розгляді справи у суді апеляційної інстанції.

Постановою Верховного Суду від 21.11.2018 року касаційні скарги Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області, ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Апеляційного суду Волинської області від 26 березня 2018 року залишено без змін.

23 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Волинського апеляційного суду з заявою про перегляд постанови Апеляційного суду Волинської області від 26 березня 2018 року у зв`язку з нововиявленими обставинами. Заяву мотивує тим, що 27 січня 2020 року судовим експертом - психологом ОСОБА_4 було розпочато судово - психологічну експертизу, за результатами якої складено висновок № 03/К. Згідно вказаного висновку експерта встановлено, що для нього події, що сталися, а саме: проведення обшуків, порушення кримінальних справ, накладення арештів на нерухоме та рухоме майно, необхідність брати участь у слідчих діях, неможливість трудової самореалізації, приниження честі та гідності, як громадянина стали психотравмуючим фактором пролонгованої дії по теперішній час і мають стресовий вплив на його душевні та фізичні страждання. Грошовий еквівалент моральної шкоди заподіяної ОСОБА_1 склав 136920 грн. Вказані у висновку судовим експертом істотні для справи обставини не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі йому на час розгляду справи. Вважає, що за умов подання до суду висновку № 03/К, підготовленого судовим експертом ОСОБА_4 , юридичні факти зазначені у ньому могли б потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення в частині розміру відшкодування моральної шкоди, завданої йому органами дізнання та досудового слідства в результаті незаконного кримінального переслідування. Під час розгляду справи в суді першої інстанції та суді апеляційної інстанції в задоволенні поданих ним клопотань про призначення судово - психологічної експертизи у даній справі було відмовлено. Вказані у висновку обставини стали відомі йому 24.02.2020 року під час отримання даного висновку у КНП ЛОР "Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня". Просить скасувати постанову Апеляційного суду Волинської області від 26 березня 2018 року у даній справі за нововиявленими обставинами. Ухвалити нове рішення, згідно з яким позов задовольнити. Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 136920 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями органів досудового розслідування, 2738, 40 грн на відшкодування витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, 1643, 04 грн на відшкодування витрат на правничу допомогу при розгляді справи в суді апеляційної інстанції. Стягнути з Головного управління Державної податкової служби України у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката під час розгляду заяви апеляційним судом.

Відповідно до частини 1 статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Однією з підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини 2 статті 423 ЦПК України).

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (ч.4 ст. 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, які є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному порядку.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, від 18 листопада 2004 року).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 5 постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №4 «Про застування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись із заявою про перегляд судового рішення, ОСОБА_1 покликався на висновки судово - психологічної експертизи, як на нововиявлену обставину, яка не була і не могла бути відома йому на час розгляду справи апеляційним судом і яка могла б потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення в частині розміру завданої йому моральної шкоди.

Проаналізувавши зміст поданої заяви та письмових документів на підтвердження її доводів, наведені вище норми матеріального права. суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими і не можуть бути підставою для скасування судового рішення у порядку його перегляду за нововиявленими обставинами. Заявник не довів, що висновки, зроблені експертом, не могли бути відомі йому на час розгляду справи апеляційним судом.

Висновок експерта № 03/К за результатами проведення судово - психологічної експертизи від 27 січня 2020 року є новим доказом, який не оцінювався судом стосовно обставин, що були встановлені судом і не є нововиявленою обставиною в розумінні вимог ст.423 ЦПК України.

Всі інші обставини, на які посилається позивач, як на підставу позову та докази були предметом дослідження суду, суд дав їм правильну юридичну оцінку і колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Оскільки заявник не навів і не довів існування обставин з якими Закон, а саме пункт 1 частини 2 статті 423 ЦПК України, пов`язує можливість перегляду рішення за нововиявленими обставинами, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Волинської області від 26 березня 2018 року необхідно відмовити, залишивши зазначене судове рішення в силі.

Керуючись статтями 423, 424,427 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Волинської області від 26 березня 2018 року в даній справі.

Постанову Апеляційного суду Волинської області від 26 березня 2018 року в даній справі залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Головуючий

Судді: