Справа № 342/372/20
Провадження № 2/342/391/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю: секретаря судового засідання Петруняк Н.А., представника позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Незвиської сільської ради Городенківського району про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Незвиської сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 20 червня 2019 року по справі № 342/19/19 їй визначено додатковий строк - 3 місяці для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини за заповітом від 7 серпня 2000 року після смерті ОСОБА_3 , що мала місце ІНФОРМАЦІЯ_1 . Виконуючи вищевказане судове рішення, позивачка вчасно звернулася до приватного нотаріуса Городенківського РНО з відповідною заявою та правовстановлюючими документами, що підтверджують родинні відносини між нею та спадкодавцем, а також власність на спадкове майно. Однак, 20 листопада 2019 року нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що спадкодавець ОСОБА_3 не оформила правовстановлюючі документи та не зареєструвала право власності на спадковий житловий будинок в установленому законом порядку. Померла ОСОБА_4 шлюбів її ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є бабусею позивачки по татовій лінії споріднення. При житті, 7 серпня 2000 року, ОСОБА_3 зробила письмове розпорядження на випадок своєї смерті, яким все своє майно, будинок по АДРЕСА_2 заповіла своїй онуці позивачці. Право власності на згаданий житловий будинок не зареєстровано. Фактично, в зв`язку з будівництвом Незвиської середньої школи на загальних зборах уповноважених колгоспу ім. 60-річчя СРСР вирішено знести будинки колгоспників, що знаходяться на території, яка призначена для площадки під будівництво, в тому числі будинок ОСОБА_7 . Взамін знесених будинків для ОСОБА_7 закупити будинок в селі АДРЕСА_1 у ОСОБА_8 14 червня 1988 року укладено договір купівлі-продажу житлового будинку між ОСОБА_8 та колгоспом ім. 60-річчя СРСР і передано ОСОБА_7 . Згідно запису в погосподарських книгах жилий будинок з господарськими будівлями (особистий рахунок № НОМЕР_1 ) є особистою власністю гр. ОСОБА_7 , 1927 року народження, жителя с. Воронів Городенківського району. Починаючи з 90-их років бабуся позивачки проживала сім`єю з ОСОБА_7 , однак шлюб зареєстрували 5 вересня 1998 року. ОСОБА_7 03 серпня 1998 року склав письмовий заповіт на користь бабусі позивачки (своєї майбутньої дружини), на той час ОСОБА_9 . ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Проживаючи на день смерті разом із спадкодавцем в житловому будинку в АДРЕСА_1 , бабуся позивачки ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, однак через необізнаність із нормами закону не зареєструвала її належним чином. ОСОБА_3 на день смерті проживала одна. Позивачка допомагала їй в побуті, доглядала та лікувала протягом останніх років життя, поховання теж проводила позивачка особисто та за власні кошти. На даний час позивачка вступила в управління спадковим майном за заповітом після смерті бабусі, виготовила технічну документацію на будинок за власні кошти, продовжує утримувати будинок та прибудинкову територію в належному стані, обробляє землю, однак, не може належним чином реалізувати своє спадкове право на житло через відсутність реєстрації права власності у відповідних державних органах. Наведені обставини змушують її звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Бундзяк У.М. підтримала позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити.

Представник Незвиської сільської ради в судове засідання не з`явився. Незвиська сільська рада надіслала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, не заперечує щодо задоволення позову.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено та прийнято рішення про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Суд, заслухавши вступне слово представника позивачки, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Станом на 15.04.1991 в житловому будинку по АДРЕСА_1 були зареєстровані: голова господарства ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дружина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; двір колгоспника, що стверджується довідками № 666 від 26.11.2018 та № 240 від 30.04.2020, виданими виконкомом Незвиської сільської ради.

Член колгоспного двору ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Воронів Городенківського району, запис за № 23 від 05 грудня 1996 р. в книзі реєстрації актів про смерть, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Незвиською сільською радою.

За заповітом, посвідченим 03.08.1998 секретарем виконкому Незвиської сільської ради, ОСОБА_7 , житель с. Воронів Городенківського району, все своє майно, в т.ч. житловий будинок із надвірними спорудами, майновий, земельний паї, акції, цінні папери і все інше, що йому належатиме за законом заповів своїй майбутній дружині ОСОБА_9 , жительці с. Воронів, з умовою, що за ним доглядатиме і поховає за свій рахунок.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 72 роки в с. Воронів Городенківського району, запис за № 20 від 13 листопада 1999 р. в книзі реєстрації актів про смерть, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Незвиською сільською радою. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Оскільки ОСОБА_7 помер до ІНФОРМАЦІЯ_8 , застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

На день смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в житловому будинку в АДРЕСА_1 проживала та вели спільне господарство дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується довідкою № 939, виданою 18.10.2017 виконкомом Незвиської сільської ради на підставі записів в погосподарській книзі № 7, особовий рахунок № НОМЕР_4 .

Про те, що ОСОБА_7 , 1927 року народження, та ОСОБА_3 , 1921 року народження, були подружжям, свідчить копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 , виданого Незвиською сільською радою Городенківського району, запис за № 6 від 05.09.1998 в книзі реєстрації актів про одруження.

Отже, ОСОБА_3 , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_7 , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, однак документи про спадкування не оформила. Спадкоємців, які відповідно до ст.535 УРСР, мають обов`язкову частку в спадщині ОСОБА_7 та прийняли спадщину, - судом не встановлено. Повідомленням державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 426/02-14 від 24 березня 2020 р. та Інформаційною довідкою № 59894877 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) виданою 24.03.2020 Городенківською районною державною нотаріальною конторою, підтверджується, що спадкова справа після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , не заводилася.

За заповітом, посвідченим 07.08.2000 секретарем виконкому Незвиської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 74, ОСОБА_3 , жителька с. Воронів Городенківського району, житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 із надвірними спорудами, земельну ділянку розміром 0,34 га, яка розміщена біля будинку, земельний пай заповіла своїй онуці ОСОБА_11 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 у віці 90 років в с. Воронів Городенківського району, актовий запис за № 12 від 15 липня 2011 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого Незвиською сільською радою Городенківського району. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

На день смерті ОСОБА_3 в житловому будинку в АДРЕСА_1 померла проживала одна, що підтверджується довідкою № 940, виданою 18.10.2017 виконкомом Незвиської сільської ради на підставі записів в по господарській книзі № 7, особовий рахунок № НОМЕР_4 .

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 20 червня 2019 р. по справі № 342/419/19 (провадження № 2/342/447/2019), що набрало законної сили 22 липня 2019 р., позивачці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , визначено додатковий строк - три місяці з часу набрання рішенням законної сили для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини за заповітом від 07.08.2000 після смерті ОСОБА_3 , що мала місце ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даним рішенням встановлено, що позивачка ОСОБА_2 є онукою ОСОБА_3 по батьковій лінії.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Із копії спадкової справи № 167/2019, наданої суду приватним нотаріусом Городенківського РНО Стефурак Н.Я., вбачається, що позивачка ОСОБА_2 , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки у строк, визначений судом, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (07.08.2019). Копією Витягу № 57128235 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 07.08.2019 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 64569703 (номер у нотаріуса 167/2019), спадкодавець ОСОБА_3 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_10 . Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині ОСОБА_3 та прийняли спадщину судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

До складу спадщини ОСОБА_3 входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , фактично успадкований нею після смерті чоловіка ОСОБА_7 , однак документи про спадкування на даний житловий будинок ОСОБА_3 не оформила.

Позивачка ОСОБА_2 , прийнявши спадщину після смерті баби ОСОБА_3 , як спадкоємець за заповітом, 20.11.2019 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезгадане спадкове майно.

Постановою приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я. від 12 листопада 2019 р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з посиланням на те, що правовстановлюючий документ на будинок відсутній, а подані позивачкою документи не підтверджують права власності померлої на спадковий житловий будинок.

Копією довідки про об`єкт нерухомого майна № 83, виданої 28.11.2018 ФОП « ОСОБА_12 », стверджується, що згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Копією договору, посвідченого 14 червня 1988 р. секретарем виконкому Незвиської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 12, стверджується, що колгосп ім. 60-річчя СРСР купив у ОСОБА_13 належний йому на правах особистої власності на підставі запису в погосподарській книзі № 7 Незвиської сільської ради (особистий рахунок № НОМЕР_1 ) будинок в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області.

Із копії виписки з протоколу № 3 загальних зборів уповноважених колгоспу ім. 60-річчя СРСР від 17.07.1988 вбачається, що у зв`язку з будівництвом Незвиської середньої школи вирішено знести будинки колгоспників, що знаходяться на території, яка призначена для площадки під будівництво, зокрема, будинок ОСОБА_7 ; взамін знесених будинків закупити жилі будинки - для ОСОБА_7 у с. Воронів у ОСОБА_14 ; дані закуплені будинки зняти з балансу колгоспу і передати у власність вищезгаданих колгоспників з січня 1989 р.

ОСОБА_7 16.06.1989 виконавчим комітетом Незвиської сільської ради було видано довідку № 145 про те, що згаданий жилий будинок з господарськими будівлями згідно запису в погосподарських книгах дійсно є його особистою власністю.

Про реєстрацію будинку по АДРЕСА_1 у виконкомі місцевої ради свідчить довідка № 242, видана 30.04.2020 Незвиською сільською радою згідно виписок з погосподарських книг Воронівської сільської ради № 7 за 1986-1990 роки, № 8 за 1991-1995 роки, № 7 за 1996-2000 роки, № 7 за 2001-2005 роки, № 8 за 2006-2010 роки, № 7 за 2001-2015 роки, з якої слідує, що головою вищезгаданого господарства до дня смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) був ОСОБА_7 , після його смерті головою господарства була ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 . За даним господарством закріплена земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в розмірі 0,2500 га та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства розміром 0,7100 га, що стверджується довідкою № 240, виданою 30.04.2020 виконкомом Незвиської сільської ради.

До часу набрання чинності Цивільним кодексом України (2003) та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що житловий будинок побудовано в 1960 р., господарські будівлі та споруди - в 1961, 1990 роках. Їх ринкова вартість станом на 22 листопада 2019 р. становить 89 921 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я».

Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті баби ОСОБА_3 фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 судом не встановлено, позов визнається відповідачем Незвиською сільською радою, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 120, 123, 524, 525, 526, 534, 535, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003 р.), керуючись ст. ст. 76, 81, 82, 206, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальний строк, визначений ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України для апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Місце проживання позивачки ОСОБА_2 - АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Місцезнаходження відповідача Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області - вул. Галицька, 50, с. Незвисько, Городенківський район, Івано-Франківська область.

Повне судове рішення складене 19.06.2020.

Суддя: Ничик Г. І.