Справа № 502/2551/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

за участю секретаря судового засідання Урсул Г.К.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Кілія справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської міської ради Одеської області

про

визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 11.12.2019 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської ради про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 3,94 га, розташовану на території Кілійської міської ради, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 005884 від 10.07.2000 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З позовної заяви вбачається, що позивач є донькою померлої ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про розірвання шлюбу та свідоцтвом про укладення шлюбу. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя їй належала земельна ділянка площею 3,94 га, що розташована на території Кілійської міської ради, яку їй було передано у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі рішення Кілійської міської ради, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 005884. Рішенням Кілійського районного суду від 23.04.2013 року та ухвалою Кілійського районного суду від 12.11.2014 року було встановлено належність державного акту на право приватної власності на землі серії ІІІ -ОД № 005884, ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 . Крім позивача інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає. Рішення Кілійського районного суду від 27.02.2019 року, встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв?язку з пропущеним строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду. Таким чином позивач є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 та має право на спадкове майно, що належало їй.

Позивач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак від неї на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої вона просить справу розглядати за її відсутності, а також зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Кілійської міської ради, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак направив відзив на позовну заяву про визнання права власності на спадкове майно та просить розглянути справу без його участі.

На підставі письмових заяв позивача та відповідачів суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 року, виданого 06.12.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 357 від 06.12.2006 року.

З копії будинкової книги вбачається, що ОСОБА_2 знята з реєстрації у зв?язку зі смертю з адреси: АДРЕСА_1 .

Відповідно до повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 31.05.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 , батьками якої записані ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , актовий запис № 25 від 26.01.1955 року.

Довідкою за вих. № 88/03-66 від 31.05.2007 року наданою відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що 14.01.1973 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області зареєстровано шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , актовий запис № 10. Також встановлено, що 30.06.1982 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області зареєстровано розірвання зазначеного шлюбу, актовий запис № 83. Після розірвання шлюбу присвоєні прізвища: йому - « ОСОБА_6 », їй - « ОСОБА_6 ».

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого Кілійським районним відділом ЗАГС Одеської області 20.12.1986 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 уклали шлюб 20.12.1986 року, прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_9 , про що складено відповідний актовий запис № 243.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 27.02.2019 року по справі № 502/218/18, встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини.

З повідомлень Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області від 20.03.2020 року № 206/02-14 та від 02.04.2020 року № 222/02-14 вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була відкрита спадкова справа № 203/2007 за заявою про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_10 на користь доньки померлої ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності з ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 005884, виданого 10.07.2000 року встановлено, що ОСОБА_2 на підставі рішення XIV сесії ХХІІІ скликання Кілійської міської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 27 квітня 2000 року № 128 передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,94 гектарів у межах згідно з планом, яка розташована на території Кілійської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 505 .

Заочним рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 23.04.2013 року по справі № 1513/3824/12 позов ОСОБА_1 задоволено частково, встановлено факт належності державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 005884, виданого на підставі рішення XIV сесії ХХІІІ скликання Кілійської міської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 27 квітня 2000 року № 128 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 505 на ім`я « ОСОБА_2 », померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Кілія Одеської області ОСОБА_2 .

Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 12.11.2014 року по справі № 502/2678/14-ц виправлено описку в описовій та резолютивній частині рішення Кілійського районного суду Одеської області від 23 квітня 2013 року, ухваленого в цивільній справі № 1513/3824/12 а саме: виправити та вважати вірною серії державного акту - серію ІІІ-ОД.

14 травня 2019 року за № 504/02-14, Теплодарська міська державна нотаріальна контора Одеської області повідомила ОСОБА_1 про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У відповідності до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

У відповідності до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності на встановлена судом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем .

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи вищезазначене суд вважає можливим визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 3,94 га, розташовану на території Кілійської міської ради, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 005884 від 10.07.2000 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 12,13,18, 200, 206, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1225, 1261 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на земельну ділянку площею 3,94 га, розташовану на території Кілійської міської ради, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IІІ-ОД № 005884 від 10.07.2000 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Одеського апеляційного суду.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан