Справа № 559/348/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року м. Дубно Рівненської області

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ралець Р.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача ОСОБА_2 , служба у справах дітей Дубенської районної державної адміністрації, Смизька селищна рада, до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи на стороні відповідачів ОСОБА_5 , управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області, відділ адміністративних послуг Дубенської районної державної адміністрації, приватний нотаріус Дубенського міського нотаріального округу Пришко Олена Олександрівна про захист речових прав позивача, -

ВСТАНОВИВ:

До Дубенського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист речових прав позивача.

16 березня 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову. Просить накласти арешт та оголосити заборону на відчуження земельної ділянки та житлового будинку, які знаходяться в АДРЕСА_1 , власником яких є ОСОБА_3 та заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо розпорядження вказаним майном до прийняття рішення у справі. Свою заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 здійснює активний пошук покупців на спірне майно, також чинить йому перешкоди в користуванні вказаним майном.

Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши заяву приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 1ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до положень ч. ч. 6,7 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Позовними вимогами ОСОБА_1 є встановлення факту припинення ОСОБА_4 права володіння та користування земельною ділянкою площею0,07 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , встановлення факту набуття ОСОБА_1 прав володіння і користування вказаною земельною ділянкою, визнання угоди купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, укладеної з ОСОБА_6 дійсною, визнання за ОСОБА_1 права власності на вказану земельну ділянку, визнання за ОСОБА_1 права на державну реєстрації права власності на вказану земельну ділянку, визнання договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки. укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 недійсним, визнання протиправними підстав виникнення права власності та припинити право власності ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку, визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на будівельні матеріали використані при будівництві житлового будинку, який розташований на вказаній земельній ділянці, скасувати реєстрацію повідомлення ОСОБА_3 про початок виконання будівельних робіт,с касувати реєстрацію декларації ОСОБА_7 про готовність об`єкта до експлуатації, визнати незаконними підстав для реєстрації права власності та припинити право власності ОСОБА_3 на житловий будинок,я кий знаходиться на вказаній земельній ділянці.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом ст.151ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Пленум Верховного Суду України у вказаній постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» , а саме: у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказано, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачається, в чому саме полягає необхідність у забезпеченні позову, належним чином не обґрунтовано необхідність застосування вказаного виду забезпечення позову. Викладені в заяві мотиви не дають підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Приймаючи рішення щодо заяви про забезпечення позову суд бере до уваги, що на день її розгляду заявником не надано відомостей потрібних для забезпечення позову, що суперечить вимогам п.7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зазначена заява про забезпечення позову подана без додержання вимог ст.151 ЦПК України, а саме: в заяві не викладено пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення у відповідності до п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України; в порушення вимог п.7 ч.1 ст.151 ЦПК України, - не зазначено доказів щодо належності майна відповідачам, не обґрунтовано доцільність вжиття заходів забезпечення позову про які просить позивач, з урахуванням співмірності із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

Згідно ч.9 ст.151 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 149, 150-153 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили через п`ятнадцять днів з дня проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали можуть подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

Суддя Р.В.Ралець