Справа № 755/1186/20
Провадження № 2/755/1456/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П. розглянувши за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Київська міська рада, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати громадян: ОСОБА_3 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що його матері ОСОБА_5 , на підставі рішення виконкому Київської міської ради народних депутатів, було видано ордер № 1092 на житлове приміщення житловою площею, 40,8 кв.м, що складається з трьох кімнат, за адресою: АДРЕСА_1 , на сім`ю із шести осіб: чоловіка ОСОБА_6 , сина ОСОБА_4 , сина ОСОБА_4 , сина ОСОБА_1 , доньку ОСОБА_7 . Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , відповідно до розпорядження № 514 від 18.11.1994 представника Президента України, переоформлено особистий рахунок вказаної квартири з основного квартиронаймача на чоловіка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла сестра позивача ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 помер брат позивача ОСОБА_4 , який перед смертю уклав шлюб та взяв прізвище дружини - ОСОБА_8 . Відповідач-1 ОСОБА_2 - племінник позивача був зареєстрований у спірній квартирі від народження з 1992 року. Відповідач-2 ОСОБА_3 - племінник позивача був зареєстрований у спірній квартирі від народження з 1998 року. Відповідач-1 та відповідач-2 проживали у спірній квартирі до 2001 року, потім переїхали, забравши всі свої речі. З тих пір позивач з ними не спілкується і втратив будь-які стосунки та контакти із ними. Позивач самостійно сплачує комунальні послуги. Через те, що зареєстровані особи не сплачують комунальні послуги вже майже двадцять років, утворилася велика заборгованість. Також відповідачі не приймають участі у матеріальних витратах на ремонт квартири. Домовленостей між позивачем та відповідачами щодо про збереження їх прав на проживання у квартирі чи будь-яких інших немає. Також позивач не чинить перешкод відповідачам у праві користування квартирою. Факт непроживання відповідачів у спірній квартирі підтверджується складеними актами.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні строки подачі заяв по суті справи.

Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачами та третьою особою ОСОБА_4 не було отримано, а конверти разом з даними документами повернулись до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання», при цьому відповідачі та третя особа повідомлялись судом про відкриття провадження у справі за їх зареєстрованим місцем проживання. Позивач копію ухвали про відкриття провадження не отримав, а конверт разом з даними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання».

26 лютого 2020 року до суду надійшли пояснення представника третьої особи Київської міської ради - Хрущ А.П., в яких просить суд прийняти рішення згідно норм чинного законодавства.

Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачами не використано право подання відзиву на позовну заяву, третьою особою ОСОБА_4 письмових пояснень не подано.

Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 10 лютого 1990 року Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів ОСОБА_9 Дар`ї Савеліївні був виданий ордер № 1092 на житлове приміщення житловою площею, 40,8 кв.м, що складається з трьох кімнат, за адресою: АДРЕСА_1 , на сім`ю із шести осіб: чоловіка ОСОБА_6 , сина ОСОБА_10 , сина ОСОБА_4 , сина ОСОБА_1 , доньку ОСОБА_7 .

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 12 вересня 1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської районної державної адміністрації м. Києва.

Відповідно витягу із розпорядження представника Президента України № 514 від 18.11.1994 переоформлено особистий рахунок трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , площею 40,8 кв.м з основного квартиронаймача ОСОБА_5 на чоловіка ОСОБА_6 , у зв`язку зі смертю дружини.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 03 жовтня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим цього ж дня року виконавчим комітетом Красилівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області,

ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 11 липня 2018 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Факт реєстрації місця проживання відповідачів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується витягом № 37891281 від 05.03.2019 з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні та відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА».

Відповідно до довідки № 48/084/1, виданої 24.12.2019 ОСОБА_1 . Дніпровським УП ГУНП у місті Києві, він дійсно мешкає та зареєстрований в АДРЕСА_1 . Інші особи, які на даний час в квартирі також значаться зареєстрованими, а саме гр. ОСОБА_2 , 1991 р.н., та гр. ОСОБА_3 , 1997 р.н., не проживають тривалий час близько 6-8 років, про що свідчать пояснення сусідів та відсутність будь-якої інформації в органах внутрішніх справ щодо проживання даних громадян в квартирі, до якої посилено увагу. Встановити фактичне місце проживання гр. ОСОБА_2 , 1991 р.н., та гр. ОСОБА_3 , 1997 р.н., не виявилось можливим.

Згідно із довідкою, виданою 19.12.2019 ОСББ «Дніпровська набережна 9А», гр. ОСОБА_2 , 1991 р.н., та гр. ОСОБА_3 , 1997 р.н., не проживають за адресою: АДРЕСА_1 , з січня 2000 року.

Вказане також підтверджується актами від 12.02.2018, 12.12.2018, 20.01.2020, складеними мешканцями будинку АДРЕСА_3 .

Згідно ст. 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Статтею 71 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За приписами ст. 163 Житлового кодексу Української РСР у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення.

В ході розгляду даної справи, на підставі належних, допустимих та достовірних доказів судом встановлено, що відповідачі у строк понад шість місяців не проживають в житловому приміщенні.

Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Разом із тим, у ч. 2 ст. 8 Конвенції визначено підстави, за яких втручання держави у використання особою права на житло, захищеного даною статтею, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися «в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни», для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

У постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року №2 Пленум Верховного Суду України підкреслив, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

В ході розгляду даної справи відповідачами не надано доказів того, що існували поважні причини їх відсутності в житловому приміщенні у строк протягом більше шести місяців. Не містять матеріали справи також і будь-яких доказів того, що позивач або третя особа перешкоджали відповідачам у користуванні житловим приміщенням, або ж доказів наявності підстав для збереження житлового приміщення за наймачем протягом більш тривалого періоду, передбачених п. 1-7 ч. 3 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 2 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За нормою ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що відповідачі понад шість місяців без поважних причин не проживають у квартирі АДРЕСА_2 , тому підстави збереження цього жилого приміщення за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Київська міська рада, ОСОБА_4 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у зв`язку з відсутністю відповідачів у житловому приміщенні понад шість місяців без поважних причин.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 64, 71, 72, 163 Житлового кодексу Української РСР, ст.ст. 2, 10, 76, 77-81, 89, 209, 210, 223, 247, 265, 280-283, 289, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ), треті особи: Київська міська рада (, 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: