ПОСТАНОВА

Іменем України

31 березня 2020 року м. Кропивницький

справа № 404/8090/18

провадження № 22-ц/4809/459/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державний виконавець Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області Бабенко Марина Василівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 грудня 2019 року у складі судді Іванової Н.Ю.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати кошти, перераховані ним, на банківські карткові рахунки (№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ), відкриті на ім`я ОСОБА_2 , за період з 31 січня 2017 року по 25 червня 2018 року на загальну суму 18 100 грн. аліментами, що були сплачені на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 згідно рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2016 року у справі № 404/5890/16-ц.

В обґрунтування позову зазначав, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2016 року у справі № 404/5890/16-ц з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 16 вересня 2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Поряд з цим, судовим рішенням з нього також стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 300 грн. щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_3 3 років, починаючи з 20 вересня 2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Наразі, зазначене судове рішення примусово виконується Фортечним ВДВС м. Кропивницького ГТУЮ у Кіровоградській області.

Згідно розрахунку старшого державного виконавця Дубчак С.Б. розмір заборгованості зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на її утримання станом на 25 квітня 2018 року складає 6000 грн.

Крім того, відповідно до розрахунку старшого державного виконавця ОСОБА_4 С.Б. розмір заборгованості зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 станом на 31.05.2018 складає 14 700 грн. Згідно розрахунку державного виконавця ОСОБА_5 М.В. розмір заборгованості зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 станом на 300.06.2018 складає 15 400 грн.

09.11.2018 він письмово звернувся до відділу ДВС з заявою про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 надавши докази їх сплати.

Листом за № 56907 від 15 листопада 2018 року йому було відмовлено у здійсненні такого перерахунку на підставі заяви стягувача від 12.11.2018, а також вимог ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та Розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012.

У поданій стягувачем ОСОБА_2 заяві зазначалося про сплату ним коштів не як аліментів, а як матеріальної допомоги на лікування та оздоровлення дитини, секції дошкільного закладу та придбання речей.

Вказував, що сплачені ним суми тотожні тим, які було встановлено рішенням суду. Інших зобов`язань перед ОСОБА_2 він не має. З приводу можливої несплати ним аліментів стягувач у встановленому законодавством порядку не звертався.

Про необхідність участі позивача у додаткових витратах на дитину, які б відповідали щомісячному розміру аліментів за рішенням суду, ОСОБА_2 йому не інформувала, тому спір з даного приводу між ними відсутній.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 грудня 2019 року позов задоволено. Визнано грошові кошти в сумі 18 100 грн. перераховані ОСОБА_1 на карткові рахунки, що належать ОСОБА_2 , за період з 31 січня 2017 року по 25 червня 2018 року, аліментами, сплаченими на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , на виконання рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2016 року у справі № 404/5890/16ц.

Задовольняючи позов, суд враховуючи час сплати грошових сум відповідачем, їх розмір, відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження домовленості між сторонами щодо сплати позивачем додаткових витрат на утримання дитини або відповідача, рішення суду з приводу таких витрат, не прийняв до уваги посилання відповідача на те, що позивачем їй перераховувалися грошові кошти на інші, ніж аліменти, цілі. Сама лише відсутність примітки в призначенні платежу в наданих доказах, не свідчить про те, що грошові кошти перераховувалися на цілі інші, ніж визначено рішенням суду і є лише припущенням відповідача, внаслідок чого підстав для відмови у задоволенні позову немає.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема зазначає, що судом не було враховано її доводи та доводи її представника, у рішенні відсутні посилання на норми закону, на відношення до її заперечень та її позицію, не було надано належної оцінки доказам чим порушено норми ст. 76 ЦПК України.

Вказує, що при розгляді справи судом не було встановлено, чому відповідач при сплаті коштів протягом року не звертався до Державного виконавця для зарахування нібито сплачених аліментів, так як йому було відомо, що відкрите виконавче провадження та проводиться примусове стягнення з нього аліментів.

Також, судом не були досліджені в повному обсязі надані нею докази, а саме: суми, які були сплачені позивачем були виключно додатковими витратами на дитину: лікування дитини, придбання ліжка, ортопедичного матрацу, спеціалізованого взуття та іншого.

Зазначає, що заборгованість по сплаті аліментів на момент ухвалення рішення відсутня, тобто суму, яку вказував позивач 18100,00 грн. було стягнуто в примусовому порядку, а тому вважає, що був відсутній предмет спору.

Звертає увагу, що судом було порушено норми п. 9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», оскільки при ухвалені рішення суду в частині стягнення з неї судового збору, судом не було взято до уваги, що вона, як інвалід дитинства II групи, відповідно до п.9 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вважає рішення суду законним і обґрунтованим та зазначає, що зміст викладених ОСОБА_2 доводів зводиться до того, що отримані нею від позивача грошові кошти, як форма добровільної участі батька в додаткових витратах на дитину, не є аліментами.

Реквізити розрахункового рахунку для сплати аліментів до заяв про відкриття виконавчого провадження долучено безпосередньо стягувачем. У подальшому, зазначені реквізити державним виконавцем доведено до відома боржника. Відтак, викладені ОСОБА_2 доводи з запереченнями по суті позову вважає такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та її утримання задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 16 вересня 2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 300 грн. щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 3 років, починаючи з 20 вересня 2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

По вищевказаному рішенню суду був виданий виконавчий лист. На підставі виконавчого листа було відкрите виконавче провадження з примусового виконання вище вказаного рішення на підставі заяви стягувача.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 жовтня 2018 року змінено розмір аліментів, визначений рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2016 року та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішення законної сили до досягнення дитиною повнолітня до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

Відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця, заборгованість ОСОБА_1 по аліментам станом на 31 грудня 2018 року становить 9473 грн. 53 коп.

08 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Фортечного ДВС м. Кропивницького ГТУЮ у Кіровоградській області з заявою про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 в зв`язку з сплатою ним аліментів у добровільному порядку.

Відповідно до повідомлення відділу ДВС направленого ОСОБА_1 15 листопада 2018 року на його заяву від 08 листопада 2018 року щодо здійснення перерахунку заборгованості по сплаті аліментів, вказано, що 12 листопада 2018 року до відділу надійшла заява від ОСОБА_2 про те, що квитанції долучені до матеріалів виконавчого провадження від 08 листопада 2018 року остання не вважає за сплату заборгованості по аліментам на утримання ОСОБА_3 Стягувач вказав, що дані кошти є матеріальною допомогою на лікування та оздоровлення дитини, секції дошкільного закладу, речі по сезону. Вказано, що з квитанцій наданих позивачем відсутнє призначення платежу - сплата аліментів. Перерахунок заборгованості з урахуванням наданих квитанцій не можливо (а.с.9).

Відповідно до наданих позивачем квитанцій про перерахунок грошових коштів на рахунки відповідача №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , ним в період з 31 січня 2017 року по 25 червня 2018 року було перераховано коштів на загальну суму 18 100 грн. За січень 2017 року - 1000 грн., за лютий 2017 року - 1000 грн., за березень 2017 року - 1000 грн., за травень 2017 року - 500 грн., за травень 2017 року - 500 грн., за травень 2017 року - 500 грн., за червень 2017 року - 1000 грн., за липень 2017 року - 1000 грн., за вересень 2017 року - 500 грн., за вересень 2017 року - 500 грн., за вересень 2017 року - 1000 грн., за жовтень 2017 року - 1000 грн., за листопад 2017 року - 1000 грн., за грудень 2017 року - 1000 грн., за січень 2018 року - 1000 грн., за лютий 2018 року - 1000 грн., за березень 2018 року - 1000 грн., за квітень 2018 року - 1000 грн., за травень 2018 року - 250 грн., за травень 2018 року - 800 грн., за червень 2018 року - 250 грн., за червень 2018 року - 800 грн.

Відповідач не заперечує, що вказані кошти нею отримані.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до змісту ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання і його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду (ч. 1, 3 ст. 181 СК України).

Згідно із ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, визначений у ч.2 ст. 16 ЦК України або в іншій спосіб, що встановлений договором або законом ( ч.3 ст.16 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Таким чином, під способом захисту суб`єктивних цивільних прав та інтересів розуміються визначені законом або договором матеріально-правові заходи, спрямовані на відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Обраний спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, способу та наслідкам порушення.

Звертаючись до суду із позовом, позивач обрав спосіб захисту своїх прав, шляхом визнання коштів, перерахованих ним на банківські карткові рахунки, відкриті на ім`я ОСОБА_2 , за період з 31 січня 2017 року по 25 червня 2018 року на загальну суму 18 100 грн. - аліментами, що були сплачені ним на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 та ОСОБА_2 згідно рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 грудня 2016 року у справі № 404/5890/16.

Часиною 2 ст. 5 ЦПК України передбачено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Однак, чинним законодавством не передбачено такого способу прав визнання аліментами, коштів перерахованих на банківський рахунок стягувача.

Крім того, зазначений позивачем спосіб захисту прав не є ефективним, оскільки згідно положень статті 195 СК України питання щодо розміру заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Таким чином, зважаючи на те, що 15.11.2018 державним виконавцем було відмовлено позивачу в перерахунку заборгованості за аліментами з урахуванням квитанцій, наданих ним на підтвердження того, що ним були перераховані кошти на рахунки стягувача аліментів ОСОБА_2 , позивач, в порядку ст. 447 ЦПК України, мав право звернутися до суду із скаргою на зазначене рішення державного виконавця, або звернутися до суду із позовною заявою, в порядку ст. 195 СК України, про встановлення факту відсутності заборгованості зі сплати аліментів за період з 31 січня 2017 року по 25 червня 2018 року.

Відтак, суд позбавлений права вирішувати питання щодо визнання перерахованих коштів аліментами, оскільки зазначена обставина може бути встановленою лише при розгляді скарги, поданої згідно Розділу VII ЦПК України, що регулює відносини судового контролю за виконанням судових рішень чи у позовному провадженні згідно Розділу III ЦПК України - у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає, що спосіб захисту права, обраний позивачем, є неналежним.

Згідно із ч. 1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Отже, позовною вимогою є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, тобто те, по відношенню до чого позивач просить у суду захисту.

При цьому, одночасно із наданням суду права самостійно обирати ефективний спосіб захисту прав особи, закон зобов`язує суд розглядати справу не інакше як в межах заявлених особою вимог (ч. 1 ст. 13 ЦПК України), а тому суд не може самостійно обрати спосіб захисту прав позивача у спірних правовідносинах.

За наведених обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав передбачених п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 грудня 2019 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання аліментами коштів, перерахованих на банківські карткові рахунки на загальну суму 18100 грн - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 31 березня 2020 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко