Справа № 460/3298/14-ц
Провадження №2/944/67/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2020 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кондратьєвої Н.А.

з участю секретаря судового засідання Юрчишина В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа - Орган опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації Львівської області про виселення тимчасових мешканців із жилого приміщення та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Немирівської селищної ради Яворівського району Львівської області, Другої Львівської державної нотаріальної контори, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки", реєстраційної служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та визнання власником будинку,-

встановив:

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про виселення тимчасових мешканців із жилого приміщення, а саме з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Позов обґрунтувала тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 , в якому проживають відповідачі, яких вона поселила у 2009 році як тимчасових мешканців строком на три роки, вказує, що відповідачі не є членами її сім`ї та проживають у вказаному будинку без реєстрації, жодних коштів за користування будинком не сплачують. Зазначає, що, незважаючи на закінчення строку, на який їх позивач поселила, відповідачі в добровільному порядку з будинку не виселяються. Своїми діями відповідачі перешкоджають позивачу реалізовувати своє право власності на будинок, оскільки позивач має намір проживати в будинку. Тому, просить позов задовольнити.

Справа поступила до провадження судді Гоцка В.І.

14.11.2014 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 подала до суду заперечення на позов. Зазначає, що власником будинку АДРЕСА_1 позивач ОСОБА_1 стала 15.09.2014 року, тобто набула права розпорядчих функцій, а тому до цієї дати вона не мала права надавати дозвіл заселення у вказаний будинок, тому викладене позивачем не відповідає реальним обставинам справи. Про те, що ОСОБА_1 стала власником вказаного будинку вона дізналася 01.11.2014 року, а документальне підтвердження отримала 11.11.2014 року. ОСОБА_1 не зверталася до них щодо добровільного виселення, а звернулася до суду, чим порушила їхнє право на добровільне виселення.

14.11.2014 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , Немирівської селищної ради Яворівського району Львівської області, Другої Львівської державної нотаріальної контори, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки", реєстраційної служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання недійсними документів на підставі яких було оформлено право власності на нерухоме майно та визначення власника даного майна у судовому порядку, в якій просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25.10.1988 року на будинок АДРЕСА_1 , визнати недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень від 15.09.2014 року, визнати недійсним витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обмежень від 15.09.2014 року та визнати її власником будинку та господарських споруд за АДРЕСА_1 . Зустрічний позов обґрунтовує тим, що вона разом із чоловіком ОСОБА_3 та дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 проживають у спірному будинку, де проживав ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не оформивши права власності на нього та не склавши заповіту. За період їхнього проживання ніхто жодних претензій до них не пред`являв. 17.07.2014 року позивач ОСОБА_1 , вчинила на неї напад, внаслідок якого вона отримала тілесні ушкодження та у Яворівському районному суді Львівської області по даному факту розглядається кримінальна справа. 18.10.2014 року позивач за первісним позовом подала позов про їх виселення. При ознайомленні з матеріалами справи, отримала копії доданих до позовної заяви матеріалів, з яких дізналася про витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на спірний будинок. Зазначає, що ОСОБА_7 не складав заповіту щодо будинку, а тому позивач всупереч вимогам закону оформила право власності на майно. Також зазначає, що з квітня по листопад 2009 року замовила будівельну бригаду для здійснення будівельних та ремонтних робіт у будинку, у зв`язку з чим здійснила витрати у розмірі 4200 доларів США. Просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом серія та номер 7985, видане 25.10.1988 року, посвідчене державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Юнко М.Т.; визнати недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, ІН 15782683 від 15.09.2014 року; визнати недійсним витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обмежень, ІН 26797577 від 15.09.2014 року; відмовити у задоволенні первісного позову та визнати її власником будинку АДРЕСА_1 .

Суд ухвалив зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 прийняти до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 та об`єднати в одне провадження.

Ухвалою від 18.11.2014 року задоволено заяву відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 про забезпечення позову, заборонено вчиняти будь-які дії (відчуження, заміна огорожі, добудови, знесення споруд, проведення або відключення комунікацій, тощо), щодо житлового будинку АДРЕСА_1 , до вирішення заяви в суді по суті.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2017 року, згідно із розпорядженням керівника апарату суду № 38 від 21.12.2017 року у зв`язку зі звільненням з посади судді ОСОБА_8 , справа передана судді Кондратьєвій Н.А.

Ухвалою від 26.12.2017 року суддею Кондратьєвою Н.А. справу прийнято до провадження.

18.03.2019 року представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом адвокат Кук І.В. подав клопотання про залучення органу опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації Львівської області, оскільки відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є неповнолітніми.

У судовому засіданні 18.03.2019 року ухвалено залучити у якості третьої особи Орган опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації Львівської області.

26.03.2019 року позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 подала до суду відзив на зустрічну позовну заяву. В обґрунтування заперечень зазначає, що право власності на спадкове майно підтверджується свідоцтвом про право особистої власності, виданим 01.06.1978 року виконкомом Немирівської сільської ради народних депутатів Львівської області та зареєстровано в Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації під № 7, заповітом, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серія та номер 7985, виданим 25.10.1988 року, посвідченим старшим державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Юнко М.Т. Відповідно до закону вона прийняла спадщину та почала нею користуватися. ОСОБА_2 не надала суду будь-яких письмових доказів, які б підтверджували її право на проживання в житловому будинку АДРЕСА_1 . Вона ж дозволила позивачу за зустрічним позовом та її сім`ї проживати в отриманому у спадок житловому будинку без стягнення плати за користування житлом, а отже, вони є тимчасовими мешканцями. Позивач за зустрічним позовом та члени її сім`ї зареєстровані в сусідньому житловому будинку, що належить свекрусі ОСОБА_2 , мають достатньо площі для проживання в близьких родичів по сусідству, але намагаються незаконно заволодіти майном, яке належить їй. ОСОБА_2 не навела будь-яких підстав та не надала будь-яких доказів суду, щоб набути право власності на житловий будинок. Тому, просить у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача за первісним позовом подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та її представник в судове засідання не з`явилися. ОСОБА_2 подала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантином. Однак, суд дійшов висновку, що подане клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Крім того, як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»).

Враховуючи наведені норми чинного законодавства та те, що дана справа перебуває у провадженні вже тривалий період, позивач за первісним позовом є особою похилого віку, проживає у важких матеріально-побутових умовах, відповідач ОСОБА_2 та її представник за первісним позовом неодноразово заявляли клопотання про відкладення розгляду справи, які були задоволені судом, в матеріалах справи наявні письмові заперечення на позовну заяву, а тому суд вважає, що неявка відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 та її представника в судове засідання пов`язана із затягуванням розгляду справи, а тому вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи. Суд також звертає увагу на те, що в судовому засіданні 17.03.2020 року, у зв`язку з неодноразовими клопотаннями ОСОБА_2 та її представника про відкладення розгляду справи, ОСОБА_2 було попереджено про наслідки повторної неявки у судове засідання.

Відповідачі за первісним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Представник третьої особи за первісним позовом Органу опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації Львівської області Вільгуцька В.В. в судовому засіданні 17.03.2020 року зазначила, що неповнолітні відповідачі зареєстровані за іншою адресою, а тому орган Опіки та піклування не заперечує щодо задоволення первісного позову.

Представник відповідача за зустрічним позовом завідувач Другої Львівської державної нотаріальної контори Палажій Г.В. скерувала на адресу суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі представника.

До суду надійшло клопотання представника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про відкладення розгляду справи. Водночас, згідно із поясненнями представника Головного територіального управління юстиції у Львівській області, які надійшли до суду 01.04.2019 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.01.2015 року № 17 11.07.2016 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за № 2016471 про державну реєстрацію припинення Державної реєстраційної служби України. Держателем реєстраційних справ є Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради та з врахуванням повноважень органів юстиції просила розглядати справу у їх відсутності. Таким чином, оскільки Державна реєстраційна служба ліквідована, клопотання про заміну неналежного відповідача до суду не надходило, суд дійшов висновку, що Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) не є належним відповідачем у справі, а тому клопотання є безпідставним.

Представники відповідачів за зустрічним позовом Немирівської селищної ради Яворівського району Львівської області та Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Підставою виникнення права власності є свідоцтво про право на спадщину за заповітом №7985 видане 25.10.1988 року, посвідчене державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Юнко М.Т.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Немирівської селищної ради №1371 від 19.09.2014 року в житловому будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 ніхто не зареєстрований.

Згідно із актом комісії Немирівської селищної ради Яворівського району Львівської області від 30.09.2014 року в житловому будинку АДРЕСА_1 проживає сім`я ОСОБА_3 .

Згідно із актом комісії Немирівської селищної ради Яворівського району Львівської області від 10.03.2020 року ОСОБА_1 проживає у важких матеріально-побутових умовах. У житловому будинку, в якому проживає ОСОБА_1 пошкоджений внаслідок пожежі дах, стіни вкриті грибком.

Згідно із актом комісії Немирівської селищної ради Яворівського району Львівської області від 03.02.2020 року ОСОБА_3 разом з сім`єю: ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали спадкової справи № 234/88 ОСОБА_7 від 24.04.1988р., судом встановлено, що ОСОБА_7 згідно із свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 01.06.1976 р., яке видане на підставі рішення Немирівської селищної ради народних депутатів № 31 від 29.03.1976 р. належав на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до заповіту від 21.10.1987 року, посвідченого секретарем виконкому Середкевичівської сільської ради народних депутатів Яворівського району Смалюх І.М., зареєстрованого за № 7 ОСОБА_7 заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , зареєстрвоаного Червоноармійським відділом ЗАГС м. Львова, актовий запис № 2073 ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія та номер 7985, виданим 25.10.1988 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Юнко М.Т. Нарожняк М.В. є спадкоємицею вказаного у заповіті майна ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997, відповідно до Закону України від 17.07.1997 №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР, та передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачі проживали в спірному будинку, не будучи членом сім`ї власника, тому, в силу ст.98 ЖК УРСР, вважаються тимчасовими мешканцями.

Відповідно до ч.1 та ч. 3 ст. 98 ЖК УРСР, наймач жилого приміщення та члени його сім`ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім`ї наймача. Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім`ї, які проживають разом з ним, зобов`язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно із ст. 99 ЖК УРСР, піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім`ї, а також тимчасові жильці зобов`язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Аналогічні вимоги містить ст. 818 ЦК України, яка визначає, що наймач та особи, які постійно проживають разом з ним, за їхньою взаємною згодою та з попереднім повідомленням наймодавця можуть дозволити тимчасове проживання у помешканні іншої особи (осіб) без стягнення плати за користування житлом (тимчасових мешканців). Тимчасові мешканці не мають самостійного права користування житлом. Тимчасові мешканці повинні звільнити житло після спливу погодженого з ними строку проживання або не пізніше семи днів від дня пред`явлення до них наймачем або наймодавцем вимоги про звільнення помешкання.

Судом встановлено, що спірний будинок на праві приватної власності, отриманої внаслідок спадкування від ОСОБА_7 належить позивачу ОСОБА_1 , відповідачі проживають у ньому як тимчасові мешканці, та всупереч вимогам позивача звільнити займаний будинок, продовжують проживати в ньому, доказів, які б підтверджували правомірність користування спірним майном суду не надали.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час рогляду справи досяг повноліття, відповідач - неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не зареєстрована в спірному житловому будинку та не має підтвердженого права користування ним, її місце проживання зареєстроване за іншою адресою, а отже, її права не порушуються.

А відтак, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 - відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.10.1988 року на будинок АДРЕСА_1 , визнання недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень від 15.09.2014 року, визнання недійсним витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обмежень від 15.09.2014 року та визнання її власником будинку та господарських споруд за АДРЕСА_1 , суд аналізуючи встановлених судом обставин та норм права, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що власником спірного будинку згідно із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень є ОСОБА_1 , який належить їй на праві приватної власності. Підставою виникнення права власності є свідоцтво про право на спадщину за заповітом №7985 видане 25.10.1988 року, посвідчене державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Юнко М.Т. Заповіт складений ОСОБА_7 24.04.1988 року, посвідчений секретарем виконкому Середкевичівської сільської ради народних депутатів Яворівського району Смалюх І.М. на користь ОСОБА_1 , є дійсним.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 76, 77, 78 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 не надала суду будь-яких письмових доказів, які б підтверджували її право на проживання в житловому будинку АДРЕСА_1 , не навела будь-яких підстав та не надала будь-яких доказів до суду щодо підставності визнання її власником будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

В абз. 3 п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до ст.1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням зазначених норм закону, вимога про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом №7985, виданого 25.10.1988 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Юнко М.Т., за яким ОСОБА_1 успадкувала спірний житловий будинок після смерті ОСОБА_7 - не підлягає задоволенню, оскільки таке видано на правових підставах, так як житловий будинок АДРЕСА_1 належав спадкодавцю на праві приватної власності, згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 01.06.1976 р., яке видане на підставі рішення Немирівської селищної ради народних депутатів № 31 від 29.03.1976 р. Оскаржуване свідоцтво про право на спадщину за заповітом видавалося на ім`я спадкоємця на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке не було визнано недійсним; заповіт ніким не оспорювався і ніким не скасовано. Оскільки інші вимоги позивача є похідними від первинної вимоги про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, то такі також не підлягають задоволенню.

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які покликається позивач за зустрічним позовом, як на підставу своїх вимог, а відповідач за зустрічним позовом як на підставу своїх заперечень, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, на підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про необхідність скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 18.11.2014 року, шляхом заборони вчиняти будь-які дії (відчуження, заміна огорожі, добудови, знесення споруд, проведення або відключення комунікацій, тощо), щодо житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 39 ,818 ЦК України, ст.ст. 98, 99 ЖК УРСР, керуючись ст.ст. 81, 141, 158, 223, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про виселення задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Немирівської селищної ради Яворівського району Львівської області, Другої Львівської державної нотаріальної контори, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та рішення про державну реєстрацію прав та визнання права власності відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 солідарно судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 18 листопада 2014 року, якою заборонено вчиняти будь-які дії (відчуження, заміна огорожі, добудови, знесення споруд, проведення або відключення комунікацій, тощо), щодо житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Яворівський районний суд Львівської області.

Повне найменування сторін за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про виселення тимчасових мешканців із жилого приміщення:

Позивач ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа - Орган опіки та піклування Яворівської районної державної адміністарції Львівської області, , юридична адреса: Львівська область, м. Яворів, вул. Ів. Франка, 8.

Повне найменування сторін за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Немирівської селищної ради Яворівського району Львівської області, Другої Львівської державної нотаріальної контори, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки", реєстраційної служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання недійсним документів на підставі яких було оформлено право власності на нерухоме майно та визначення власника даного майна у судовому порядку:

Позивач - ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Немирівська селищна рада Яворівського району Львівської області, , адреса місцезнаходження: Львівська область, Яворівський район, смт Немирів, пл.Ринок, 1.

Відповідач - Друга Львівська державна нотаріальна контора, , адреса місцезнаходження: 79013, м. Львів, вул. С. Бандери,3.

Відповідач Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки", , адреса місцезнаходження: 79024, м. Львів, Шевченківський район, вул. Липинського, 54.

Суддя Н.А.Кондратьєва