Номер провадження: 22-ц/813/2566/20
Номер справи місцевого суду: 501/4922/15-ц
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сегеди С.М., Гірняк Л.А.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 грудня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Смирнова В.В., -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності.

В обґрунтування свого позову позивачка зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді частини квартири АДРЕСА_1 .

Позивачка для належного оформлення права власності на спадкове майно звернулася до Іллічівської міської державної нотаріальної контори, так як вона є спадкоємцем по закону та має право на обов`язкову частку в спадковому майні.

Однак, в оформленні спадкових прав їй було відмовлено через відсутність свідоцтва про народження.

На підставі викладеного, позивачка просила суд встановити, що ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною матір`ю ОСОБА_1 , визнати за нею право власності на 1/16 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування майна після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 21 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволений частково. Встановлено, що ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки ст. Термез, Термезського району, Сухандарьїнської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у задоволені позову, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволені позову про визнання права власності на спадкове майно, ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити позов про визнання право власності на 1/16 частини квартири, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що вона у встановлений строк звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини, підстави для усунення її від спадкування відсутні, відмову від спадщини вона не заявляла, є відмова нотаріуса у оформленні спадкових прав, а тому рішення суду підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову про визнання права власності на спадкове майно.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

За результатами автоматичного розподілу визначено склад колегії суддів: Калараш А.А.- головуючий суддя, судді - Заїкін А.П., Таварткіладзе О.М. (а.с. 7 т. 2).

В зв`язку з відрахуванням зі штату судді Одеського апеляційного суду ОСОБА_4 , у зв`язку з призначенням на посаду судді Верховного Суду, за результатами автоматичного розподілу визначено склад колегії суддів: Комлева О.С. - головуючий суддя, судді - Заїкін А.П., Таварткіладзе О.М., що є підставою для прийняття справи до провадження (а.с. 25 т. 2).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.05.2019 року прийнято до провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на обов`язкову частку у спадщині (а.с. 27 т. 2).

З метою дотримання розумних строків розгляду справи в судовому засіданні апеляційної інстанції, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2019 року судді - Заїкін А.П., Таварткіладзе О.М., які входили до складу колегії суддів були замінені суддями Гірняк Л.А. та Сегеда С.М. на підставі п. 3.12. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затвердженими рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.12.2018 року з подальшими змінами (а.с. 31 т.2).

Сторони про розгляд справи на 15 квітня 2020 року були сповіщені належним чином (а.с. 38, 40, 42т. 2).

Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с. 43-44 т. 2 ).

Справа перебуває на розгляді у суді апеляційної інстанції з лютого 2019 року.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, та від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно із ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Стаття 1269 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 травня 1998 року, виданого Іллічівською міською радою, належала 1/4 частка квартири АДРЕСА_1 (а.с. 78 т. 1).

ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6 т. 1).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 (а.с. 71 т. 1).

Під час розгляду справи позивачка ОСОБА_1 надала суду копію свідоцтва про народження, виданого повторно 10.01.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є донькою ОСОБА_5 (а.с. 236 т. 1).

Згідно з актового запису ОСОБА_5 20 березня 1956 року уклала шлюб з ОСОБА_6 , та змінила прізвище на ОСОБА_6 (а.с. 237-239 т. 1).

ОСОБА_2 , одружилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , та змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с. 70 т. 1).

До кола спадкоємців 1 черги після смерті ОСОБА_3 є її доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

За життя ОСОБА_3 14.02.2007 року склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_2 (а.с.68 т. 1).

Судом встановлено, що у відповідності до вимог ст. 1269 ЦК України, заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_2 подала 11.11.2013 року (а.с. 62 т. 1), а ОСОБА_1 подала 01.04.2014 року (а.с. 85 т. 1).

Відповідно до ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є непрацездатною, а тому має право на обов`язкову частку у спадковому майні (а.с. 88 т. 1).

При вирахуванні розміру обов`язкової частки припускається, що заповіту взагалі немає, а відтак враховуються частки усіх без винятку спадкоємців, закликаних до спадкування за законом, тобто тих, які були в живих на час відкриття спадщини (ст.1222 ЦК України).

Тому суд приходить до висновку про те, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , її спадкоємцями 1 черги є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які у випадку відсутності заповіту успадкували по 1/8 ( 1/2 від 1/4) частини квартири.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_3 залишила заповіт на ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 є непрацездатною та має право на обов`язкову частку, яка рахується у відповідності до ст. 1241 ЦК України, має право на 1/2 частину, яка б її належала за відсутності заповіту.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що обов`язкова частка для ОСОБА_1 складає 1/2 частин від 1/8 частин спірного майна, тобто 1/16 від всієї квартири.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, щодо визнання права власності на обов`язкову частку за ОСОБА_1 , суд першої інстанції зробив висновок про те, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визнання майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Однак, з таким висновком колегія суддів не погоджується за таких підстав.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового шляху для відновлення порушеного права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась своєчасно до нотаріуса про отримання спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , однак 04.03.2015 року, нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що відсутні документи, які підтверджують що вона є донькою померлої (а.с. 5 т. 1).

ОСОБА_1 у травні 2018 року отримала з відділу ЗАГСу м. Термеза Сурхандарьїнської області республіки Узбекистан, документи, які підтверджують, що вона є донькою ОСОБА_3 (а.с. 237-240 т. 1).

Після отриманих документів, ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса, надавши копії документів про підтвердження її родинних відносин з ОСОБА_3 , однак їй було відмовлено з тих підстав, що правоустановлюючи документи щодо належності майна ОСОБА_3 відсутні, та запропоновано звернутися до суду (а.с. 247 т. 1).

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 в рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, яке видано 21.05.1998 року (а.с. 18 т. 1).

ОСОБА_2 отримала 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 28.08.2007 року (а.с. 76 т. 1).

З урахуванням наведеного, колегія суддів прийшла до висновку про те, що матеріали справи містять достатньо доказів про належність 1/4 частини квартири на праві власності ОСОБА_3 .

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову в частині визнання права власності на обов`язкову частку спадщини.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та заслуговують на увагу суду.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки, висновки суду першої інстанції зроблені при невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині оскарження нею судового рішення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апел яційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 грудня 2018 року в частині визнання права власності на спадкове майно - скасувати.

Прийняти постанову.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/16 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування майна після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повний текст судового рішення складений 21 квітня 2020 року.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________С.М. Сегеда

______________________________________ Л.А. Гірняк