ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

08 квітня 2020 року

м. Харків

справа № 643/16518/19

провадження № 22-ц/818/1899/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2019 року, ухвалене у складі судді Харченка А.М., -

у с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом, мотивуючи який зазначило, що 16 червня 2009 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 10350 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості.

Своїм підписом у заяві відповідачка підтвердила, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.

Посилаючись на те, що відповідачка взятих на себе за вищевказаним договором зобов`язань належним чином не виконала, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 11367 грн 62 коп., яка станом на 31 серпня 2019 року складається з: 8144,62 грн - заборгованості за кредитом; 2205,49 грн - заборгованості за процентами; а також штрафів: 500 грн - фіксована частина, 517,51 грн - процентна складова.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 16 червня 2009 року у розмірі 8144 грн 62 коп. та 1376,40 грн судового збору. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів та штрафів скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначив, що розмір процентів за користування кредитними коштами та штрафів за порушення зобов`язань зазначено у підписаній відповідачем довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Судовим розглядом встановлено, що 31 серпня 2019 року ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ «ПриватБанк», на підставі якої відповідачкою отримано кредит у розмірі 10350 грн.

Матеріали справи містять заяву позичальника у якій зазначено, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Крім того Банк додав довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду», яка також містить підпис ОСОБА_1 .

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 31 серпня 2019 року становить 11367 грн 62 коп., яка складається з: 8144,62 грн - заборгованості за кредитом; 2205,49 грн - заборгованості за процентами; а також штрафів: 500 грн - фіксована частина, 517,51 грн - процентна складова.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взятих на себе за договором кредиту зобов`язань щодо повернення отриманих у кредит коштів належним чином не виконав, правовими наслідками чого є стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8144,62 грн, разом з тим, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині, оскільки наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку не містять підпису відповідача.

Проте повністю погодитись з такими висновками не можна.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Матеріали справи свідчать про те, що у заяві позичальника від 16 червня 2009 року процентну ставку за кредитом не зазначено, але у підписаній відповідачкою довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду» вказано, що процентна ставка на місяць дорівнює 2,5 % на суму залишку заборгованості за кредитом.

Крім того, у вказаній довідці, зазначено розмір штрафів - 500 грн (фіксована частина та 5% від суми позову (процентна складова).

Отже сторони погодили умови договору кредиту в частині розміру процентів за користування кредитом та штрафів за порушення зобов`язань за договором.

Оскільки у довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем, визначена базова відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць, а також розмір штрафів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

З огляду на викладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити, з урахуванням викладених позивачем у додаткових письмових поясненнях до апеляційної скарги доводів стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 1874 грн 40 коп., а також штрафи у сумі 1095,03 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню також судовий збір за подання позову у розмірі 1877 грн 96 коп., а також за подання апеляційної скарги у сумі 2816,95 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2019 року в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором та розміру судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (ЄДОПОУ 14360570, ІПН 21) заборгованість за кредитним договором від 31 серпня 2019 року у розмірі 11114 (сто одинадцять тисяч чотирнадцять) грн 05 коп., а також 1877 грн 96 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (ЄДОПОУ 14360570, ІПН 21) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2816,96 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 08 квітня 2020 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді І.П. Коваленко

А.І. Овсяннікова