Справа № 127/2-4698/09
Провадження № 22-ц/801/682/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 рокуСправа № 127/2-4698/09м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого : Копаничук С.Г.

суддів: Медвецького С.К., Оніщука В.В.

при секретарі Богацькій О.М.

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1 ,

третя особа приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26.12.2019 року, постановлену судом під головуванням судді Дернової В.В., за поданням приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,-

В с т а н о в и в :

В грудні 2019 року приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 . Вказав, що на його виконанні перебуває виконавче провадження №57400939 з примусового виконання виконавчого листа №2-4698/09, виданого 06.05.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ПП ВТФ «Агропромсельбуд» на користь АКБ «Форум» коштів за кредитним договором №142/07/20-А від 17.08.2007 року в сумі 917513,46 грн., судового збору в сумі 1700 грн., витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 252 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.08.2018 року у даному виконавчому провадженні було замінено стягувача ПАТ «Банк Форум» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Женева». Зазначив, що боржник ухиляється від добровільного виконання своїх зобов`язань, станом на день звернення до суду з поданням заборгованість ним не погашена. Просив суд подання задовольнити, обмежити боржника в праві виїзду за кордон.

Ухвалою Вінницького міського суду від 26.12.2019 року вищевказане клопотання задоволено, тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон, вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначену ухвалу суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зазначив, що суд першої інстанції, обмежуючи ОСОБА_1 в праві виїзду за кордон з підстав ухилення від виконання покладених на нього обов`язків та неодноразові виїзди за кордон, не дослідив всіх обставин справи. Вказав, що у 2013 році в нього було виявлено онкологічне захворювання, у зв`язку з чим він направлявся до Німеччини, де був прооперований. Оскільки, виключно його лікуючий лікар володіє достатнім обсягом інформації про його фізіологічний стан, він неодноразово здійснював виїзди до Німеччини. Фінансування вищевказаних процедур здійснюється Федерацією боксу України та Українською Православною церквою у Вінницькій Єпархії. Також зазначив, що визнавши приховування боржником двох транспортних засобів, суд першої інстанції керувався виключно формалізмом та не дослідив обставин, що характеризують дані автомобілі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь в справі ,перевіривши ухвалу суду, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає .

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. перебуває виконавче провадження №57400939 з примусового виконання виконавчого листа №2-4698/09, виданого 06.05.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ПП ВТФ «Агропромсельбуд» на користь АКБ «Форум» коштів за кредитним договором №142/07/20-А від 17.08.2007 року в сумі 917513,46 грн., судового збору в сумі 1700 грн., витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 252 грн. (постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 09.10.2018 року).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.08.2018 року було замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» при виконанні рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 08.12.2009 року, ухваленого по цивільній справі №2-4698/09 за позовом Акціонерного комерційного банку «Форум» до ОСОБА_1 , ПП ВТФ «Агропромсельбуд» про солідарне стягнення коштів за кредитним договором, відносно боржника ОСОБА_1 .

Приватним виконавцем Турським О.В. на адресу боржника ОСОБА_1 було направлено постанову від 09.10.2018 року про відкриття виконавчого провадження № 57400939 з примусового виконання виконавчого листа №2-4698/09, що підтверджується супровідним листом від 09.10.2018 року №174 та квитанцією Віділення поштового зв`язку №50.

09.10.2018 року приватним виконавцем Турським О.В. також винесено постанову про арешт рухомого та нерухомого майна боржника ОСОБА_1 .

Боржнику ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на який неодноразово накладено арешти.

Крім того, за боржником ОСОБА_1 зареєстровано транспортні засоби марки «Porsche Cayenne Turbo», 2007 року виготовлення, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , «Lexus LX 470», 2006 року виготовлення, номер державної реєстрації НОМЕР_2 , які постановами приватного виконавця від 11.11.2018 року та від 12.06.2019 року оголошені в розшук.

Згідно відповіді Державної служби морського та річкового транспорту України №502/03/15-18 від 25.10.2018 року відсутні записи щодо суден, власником або судновласником яких є ОСОБА_1 .

Відповідно до листа Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 05.11.2018 року №10/01/32477, станом на 30.06.2018 року, ОСОБА_1 серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів (10 відсотків і більше) акцій приватних акціонерних товариств та (5 відсотків і більше) публічних акціонерних товариств, відсутній.

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 25.10.2018 року №0-2-0.2-14873/2-18 станом на 01.01.2013 року на території області за ОСОБА_1 рахується земельна ділянка - кадастровий номер :02:025:0066, площею 0,0683, розташована у АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа Державної фіскальної служби України від 15.04.2019 року №10468/Т/02-32-50-09-01, ОСОБА_1 отримав доходи з таких джерел - ТОВ «Вілар Д» у 1, 2, 3, 4 кварталах 2018 року по 12000 грн. щоквартально.

Згідно відповідей Пенсійного фонду України від 10.10.2018 року за №, №, від 22.04.2019 року №1314/09-49/05 ОСОБА_1 у 2018 році, та з січня до березня 2019 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Вілар Д»; про осіб боржників, які отримують пенсію відносно ОСОБА_1 інформацію не знайдено.

28.12.2018 року представник боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до приватного виконавця Турського О.В. із заявою, у якій просив припинити розшук транспортного засобу ОСОБА_1 автомобіля марки «Lexus LX 470», у зв`язку з тим, що Центральним відділом ДВС м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області транспортні засоби уже описані та арештовані.

Із відповідей АТ «Укрсиббанк» від 26.02.2019 року №59-1/10/40, АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 06.03.2019 року №81-15-9/2686, АТ «Укрексімбанк» від 12.03.2019 року №204-00/1518, вбачається, що у боржника ОСОБА_1 відсутні рахунки, з яких можливо було здійснити стягнення коштів на погашення заборгованості.

Згідно відповіді УДМС України у Вінницькій області від 19.10.2018 року №0511-981/0511.1-18 ОСОБА_1 документований 03.07.2017 року паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 на термін до 03.07.2027 року.

Згідно інформації, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України 25.03.2019 року за №0.184-10999/0/15-19, громадянин України ОСОБА_3 перетинав державний кордон України у напрямку «виїзду» 03.07.2015 року, 16.10.2015 року, 03.08.2016 року, 30.10.2018 року. При цьому, 30.10.2018 року ОСОБА_1 перетинав кордон через пункт пропуску Бориспіль-D у напрямку міста Анталія, Туреччина.

Задовольняючи подання про тимчасове обмеження, суд першої інстанції виходив з того, що боржнику ОСОБА_1 відомо про наявність виконавчого провадження №57400939 з примусового виконання виконавчого листа №2-4698/09, однак жодних дій щодо добровільного виконання рішення суду він не виконує, від їх добровільного виконання ухиляється, зокрема, приховувує належні йому на праві власності транспортні засоби, неодноразово виїздив за межі України, що одночасно підтверджує його матеріальну спроможність сплатити заборгованість.

Суд, вірно оцінивши докази в їх сукупності , встановив обставини справи ,правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права і дійшов обґрунтованого висновку задоволення клопотання .

Доводи апеляційної скарги про те, що неодноразові виїзди ОСОБА_1 за межі України пов`язані з виявленням у 2013 році у нього захворювання, вартість якого сплачували треті особи, не заслуговують на увагу, оскільки не підтвердженні жодними допустимими, належними, достатніми та достовірними доказами, а ті що додані до апеляційної скарги такими не являються.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-754/0/4-13 Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом у разі коли письмові докази подаються до суду іноземною мовою, додається їх засвідчений у встановленому порядку переклад українською мовою на підставі статті 7 ЦПК (в старій редакції) та положень договорів про правову допомогу щодо мови документів.

Якщо письмовий документ виконаний на іноземній мові, то до нього потрібно переклад. Переклад документа на іноземній мові повинен бути завірений належним чином.

Засвідчення вірності перекладу з однієї мови на іншу регулюється ст. 79 Закону України «Про нотаріат» і пунктами 265-266 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». Засвідчувати вірність перекладу документа з однієї мови на іншу вправі державні та приватні нотаріуси, консульські установи.

Згідно ст. 79 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.

Нотаріальне засвідчення вірності перекладу необхідне у випадку, коли перекладеному документові потрібно надати офіційності, наприклад, для подання у державні органи, для подальшої легалізації тощо.

Засвідчувати вірність перекладу з однієї мови на іншу нотаріус може лише тоді, коли він знає мову, якою викладено документ, і мову, якою треба перекласти його зміст. У випадку коли переклад робить перекладач, який знає відповідну мову, нотаріус засвідчує не вірність перекладу документа, а справжність підпису перекладача під перекладом.

Справжність підпису перекладача на наданих до апеляційної скарги документах не посвідчена нотаріусом, а відповідність копії перекладу документа оригіналу не може посвідчуватись представником ОСОБА_1 .

Відтак, надані до апеляційної скарги письмові докази, зокрема, ксерокопії перекладів документів, не відповідають вимогам ст. 78,79 ЦПК України, оскільки вказані копії не завірені належним чином у встановленому законом порядку перекладачем та нотаріусом, не можуть бути прийняті судом в якості належних, допустимих і достовірних доказів.

Інші доводи скарги також правильні висновки суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржена ухвала постановлена без додержання норм процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість постановленої ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвала є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367-369, 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд ,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26.12.2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий С.Г Копаничук

Судді: С.К. Медвецький

В.В. Оніщук