Справа № 478/918/20 Провадження №2-з/478/5/2020
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

18.06.2020 року Суддя Казанківського районного суду Миколаївськоїобласті Сябренко І.П. розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , про забезпечення її позову до ОСОБА_3 , третя особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - фермерське господарство «Марія-Послушняк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державний реєстратор Новобузької міської ради Альбертін Олена Вадимівна про скасування у Державному реєстрі прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку,

В с т а н о в и в:

16.06.2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про скасування у Державному реєстрі прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 виданого 04.07.1996 року отримала в постійне користування для розширення селянського (фермерського) господарства земельну ділянку, площею 27,4 га, що розташована на території Казанківської селищної ради.

У березні 2020 року звернулася до Казанківської селищної ради із заявою про надання погодження Головному управлінню Держгеокадастру у Миколаївській області про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж вищезазначеної ділянки в натурі (на місцевості).

Проте вказаного погодження не отримала, натомість 06.05.2020 року за інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дізналася про те, що 29.04.2020 року державним реєстратором Новобузької міської ради Альбертін О.В. було зареєстровано право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :27:000:0133, площею 21,0 га, яка розташована в межах земельної ділянки, що перебуває у її постійному користуванні.

Станом на 29.04.2020 року її право постійного користування спірною земельною ділянкою не припинено, дотепер ФГ «Марія- ОСОБА_4 », засновником якого вона є, обробляє вказану земельну ділянку та сплачує земельний податок в складі єдиного податку платників четвертої групи.

Посилаючись на те, що реєстрація права власності на земельну ділянку за відповідачем здійснена безпідставно з порушенням вимог ч.5 ст.116 ЗК України просила скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №363911011 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 21,0 га, кадастровий номер :27:000:0133, вчинений 29.04.2020 року реєстратором Новобузької міської ради Альбертін О.В.

Ухвалою суду від 18 червня 2020 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_3 , третя особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - фермерське господарство «Марія-Послушняк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державний реєстратор Новобузької міської ради Альбертін Олена Вадимівна про скасування у Державному реєстрі прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку.

Одночасно з пред`явленням позову представник позивача - ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову в якій посилаючись на те, що відповідач здійснив реєстрацію права власності на земельну ділянку, яка перебуває у постійному користуванні позивача, він може вчиняти дії щодо користування земельною ділянкою (збирання урожаю), її відчуження або передачу в оренду третім особам, просив вжити заходів по забезпеченню позову шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо користування та розпорядження спірної земельної ділянки, площею 21,0 г, кадастровий номер :27:000:0133, що розташована на території Казанківської селищної ради Миколаївської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:236, заборонити державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 21,0 г, кадастровий номер :27:000:0133, що розташована на території Казанківської селищної ради Миколаївської області.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та додані матеріали, приходжу такого висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом, на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника). Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.

Пунктом 2ст. 150 ЦПК України встановлено, що, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до змісту п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», у якій судом касаційної інстанції розтлумачено схожі правовідносини, - «забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду».

Відповідно до змісту п. 3 Постанови, - згідно з п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно із роз`ясненням, яке міститься в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд, відповідно до вказаних вище вимог закону та роз`яснень схожих за змістом правовідносин, перевіряючи: чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; а також беручи до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, - вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про скасування у Державному реєстрі прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку.

Підстав для висновку про те, що обраний заявником вид забезпечення позову є співмірним із заявленими в даній справі позовними вимогами та що не вжиття цього виду забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся немає.

Забезпечення позову покликане забезпечити належне виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тобто вплинути на можливе утруднення його виконання чи сприяти уникненню можливості його невиконання. Вказані заходи не стосуються інших можливих подальших наслідків, що можуть виникнути внаслідок задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.149, 150, 153, 258, 260, 353, 354 ЦПК України,

У х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , про забезпечення її позову до ОСОБА_3 , третя особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - фермерське господарство «Марія-Послушняк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державний реєстратор Новобузької міської ради Альбертін Олена Вадимівна про скасування у Державному реєстрі прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, - відмовити.

Копію цієї ухвали невідкладно направити заявнику для відома.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Сябренко І.П.