Провадження № 22-ц/812/612/20 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 квітня 2020 року м. Миколаїв

справа № 490/2810/19-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Біляєвою В.М.,

переглянувши в апеляційному порядку у письмовому провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовом

приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування»

до ОСОБА_1

про відшкодування шкоди

за апеляційною скаргою

приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування»

на додаткове рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 15 січня 2020 року суддею Черенковою Н.П. в приміщенні цього ж суду (дата складання повного рішення не зазначена),

У С Т А Н О В И В:

15 жовтня 2019 року Центральним районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення, яким на користь позивача - ПрАТ «ПРОСТО-страхування» зі ОСОБА_1 стягнуто 48 447, 73 грн. страхового відшкодування, 960, 50 грн. судового збору, та повернуто з державного бюджету судовий збір в розмірі 960, 50 грн.

29 листопада 2019 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» подало заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення зі ОСОБА_1 3 000 грн. витрат на правничу допомогу.

Позивач посилався на те, що на правничу допомогу у цій справі ним витрачено 3 000 грн., які були сплачені адвокатському бюро «Синюк та партнери», що підтверджується доданими доказами та було зазначено в позовній заяві. Проте суд ці вимоги не вирішив.

Додатковим рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2020 року у відшкодуванні ПрАТ «ПРОСТО-страхування» витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що в порушення вимог пункту 4.5 Договору про надання правової допомоги № 23 від 3 січня 2019 року, укладеного між позивачем та адвокатським бюро «Синюк та партнери», відсутній акт, складений за результатами надання такої допомоги та підписаний кожною зі сторін.

В апеляційній скарзі ПрАТ «ПРОСТО-страхування» просило додаткове рішення скасувати та стягнути 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Апелянт посилався на те, що ці вимоги є обґрунтованими, достатньо доведеними та співмірними, а висновки суду в цій частині суперечать матеріалам справи.

Правом відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористався.

Відповідно до ухвали суду від 2 березня 2020 року та частини 2 статті 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Відповідач ОСОБА_1 повторно подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з заходами щодо протидії поширенню коронавірусу, але обставин, які би перешкоджали у реалізації його прав в умовах встановлених обмежень, не зазначив. Отже, підстав для відкладення розгляду справи, який проводиться без виклику її учасників, суд не вбачає.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Конституційний Суд України зазначав, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами статті 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (частина 2 статті 137 ЦПК).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (частина 3 статті 137 ЦПК).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК).

У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5,6 статті 137 ЦПК).

У разі задоволення позову судові витрати, в тому числі і витрати на правничу допомогу, покладаються на відповідача (пункт 2 частини 2 статті 141 ЦПК).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, в тому числі і витрат на правничу допомогу, суд, зокрема, враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову (частина 3 статті 141 ЦПК).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 141 ЦПК).

Отже, гонорар адвоката визначається за умовами договору про надання правничої допомоги, залежить від обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості. Такі витрати мають бути співмірними (складність справи, витрачений час тощо). На підтвердження своїх вимог сторона, яка вимагає їх відшкодувати, має надати детальний опис робіт, виконаних адвокатом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи (постанова Верховного Суду України від 11 лютого 2019 року у справі № 335/9780/15).

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу ПрАТ «ПРОСТО-страхування» надав договір про надання правової допомоги № 23 від 3 січня 2019 року (далі - Договір) з реєстром справ, що є додатком до договору, за якими така допомога має надаватись (а.с. 46-49, 50).

Крім того, суду надано акт виконаних робіт від 31 січня 2019 року, як додаток до Договору, до якого включено справу страхувальника ОСОБА_1 . Акт підписано обома сторонами Договору (а.с. 51).

Також надано детальний опис робіт (наданих послуг) від 31 січня 2019 року, який містить перелік конкретних дій адвоката (консультації, вивчення матеріалів, збір доказів аналіз судової практики, складання та подання позовної заяви тощо) (а.с. 53).

Отже, за змістом ці документи у сукупності (акт виконаний робіт та детальний опис робіт) підтверджують узгодження сторонами обсягу наданої допомоги та її вартість, що відповідає вимогам пункту 4.5 Договору.

Платіжним дорученням від 5 лютого 2019 року позивач сплатив адвокатському бюро обумовлену Договором суму, включаючи і витрати по цій справі (а.с. 52).

Витрати на професійну правничу допомогу визначені позивачем при подання позову, про що зазначено в позові, а вищезазначені докази долучені до позовної заяви (а.с.2-5).

Отже, судом встановлено, що надані позивачем документи доводять обсяг наданих адвокатом послуг, містять детальний опис конкретних дій адвоката в рамках правничої допомоги та свідчать про їх вартість.

Надані позивачем докази відповідають вимогам частини 2, 3 статті 137 ЦПК та є достатньою підставою для розподілу цих витрат за правилами частини 2 статті 141 ЦПК.

З аргументованими запереченнями щодо співмірності судових витрат, або клопотаннями про їх зменшення (частини 5,6 статті 137 ЦПК) відповідач до суду не звертався.

Оскільки суд першої інстанції не звернув належної уваги на всі надані позивачем докази, додаткове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення з цього питання (розподіл витрат на професійну правничу допомогу).

Керуючись статями 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» задовольнити.

Додаткове рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_1 ) на користь приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» п/р НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805, , адреса: 04050 м. Київ, вул Герцена, 10) 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повну постанову складено 9 квітня 2020 року