Справа № 234/2148/17
Провадження № 2/234/13/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі :

головуючої судді -Демидової В.К.

при секретарі- Воропаєвої Ю.Ю.,

за участю позивача- ОСОБА_1 ,

представника позивача- ОСОБА_2 ,

представників відповідача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краматорську, в порядку загального позовного провадження,

цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання недійсним спадкового договору та договору купівлі- продажу,-

Обставини справи:

17 лютого 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 про визнання недійсним спадкового договору та договору купівлі- продажу, яку мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_6 . Після її смерті відкрилась спадщина у виді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 12 січня 2017 року, звернувшись до нотаріуса Першої Краматорської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, їй було повідомлено, що у 2013 році між відповідачем ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено спадковий договір, який був посвідчений приватним нотаріусом Соловйовою С.С. У зв`язку з чим, вона звернулась із запитом до Державного реєстру та отримала інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З довідки вона дізналась про те, що відповідач отримав у власність Ѕ частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , згідно спадкового договору від 18.09.2013 року № 4611 та на Ѕ частину житлового будинку згідно договору купівлі -продажу № 3934 від 09.09.2015 року. Договори були засвідчені приватним нотаріусом Соловйовою С.С. Вважає спадковий договір № 4611 від 18.09.2013 року та договір купівлі -продажу № 3934 від 09.09.2015 року, які були укладені між ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , згідно яких відповідачем було отримано у власність спірний житловий будинок недійсним, оскільки її мати ОСОБА_6 , останні роки життя страждала на низку захворювань, в тому числі психічних. Психічне здоров`я матері розладилось у 2010 році після смерті батька. Вона дуже сумувала за ним, впала в депресію, могла часами сидіти, дивлячись в одну точку, не впізнавала рідних та знайомих, виходячи з дому не могла найти зворотній шлях. Після того, як її приводили додому чужі люди, вона стала виходити з дому лише з сусідкою. Зазначене свідчить про те, що за станом здоров`я на момент укладення спадкового договору, вона не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Цими обставинами скористався відповідач в період, коли вона тимчасово виїжджала на заробітки (літо -осінь 2013 року та 2015 рік), таємно від неї уклав з матір`ю спадковий договір та договір купівлі -продажу, забрав правовстановлюючі документи на будинок. Тому просить визнати недійсним спадковий договір № 4611 від 18 вересня 2013 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Соловйовою С.С. та визнати недійсним договорі купівлі -продажу № 3934 від 09 вересня 2015 року Ѕ частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Соловйовою С.С. та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати у виді судового збору.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 21 березня 2017 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання недійсним спадкового договору та договору купівлі- продажу.

Ухвалою суду від 14 квітня 2017 року вказана справа призначена до судового розгляду по суті на 21 квітня 2017 року.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 30 жовтня 2017 року по справі призначена посмертна судово -психіатрична експертиза.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 07 серпня 2018 року по справі призначена повторна посмертна судово -психіатрична експертиза, проведення якої доручено експертам Київського науково - дослідного інституту судових експертиз.

Відповідно до повідомлення Київського науково-дослідний інститут судових експертиз , згідно п.1.2. «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08 жовтня 1998 року проведення судово -медичної та судово -психіатричної експертизи не належить до компетенції науково - дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 04 вересня 2018 року по справі призначена повторна посмертна судово-психіатрична експертиза, проведення якої доручено експертам Комунальної лікувально - профілактичної установи «Міська психіатрична лікарня № 7 м. Маріуполя (Донецька область, м. Маріуполь, вул. Пашковського,4).

Відповідно до повідомлення Комунальної лікувально - профілактичної установи «Міська психіатрична лікарня № 7 м. Маріуполя, лікарня не є спеціалізованою судово- психіатричною установою, тому проведення такої експертизи на базі лікарні неможливе.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 17 жовтня 2018 року по справі призначена повторна посмертна судово -психіатрична експертиза, проведення якої доручено експертам КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради ( м. Дніпро вул.Бехтерева,1).

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 06 травня 2019 року по справі призначена комісійна посмертна судово -психіатрична експертиза, проведення якої доручено Комунальному закладу охорони здоров`я Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №3.

09.10.2019 року ухвала Краматорського міського суду Донецької області від 06 травня 2019 року повернута на адресу суду без виконання, у зв`язку з несплатою рахунка-фактури на проведення експертизи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 повністю підтримали заявлені позовні та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі та пояснила, що позивачка ОСОБА_1 в період з 2013 року до 2016 року з травня по жовтень проживала в Криму. Її чоловік ОСОБА_5 постійно доглядав матір, робив ремонт в квартирі, готував їжу, убирав, міняв електроприлади. ОСОБА_1 з матір`ю не ладили та остання завжди казала, що все своє мано заповість сину. ОСОБА_6 була психічно та фізично здорова, сама себе обслуговувала. Приблизно у 2016 році мати почала скаржитись на поганий сон, тому вони були в лікарні, їй було виписано снодійне та заспокійливе. 17 вересня 2013 року ОСОБА_6 заповідала своєму сину ОСОБА_5 Ѕ частину належного їй будинку, а 9 вересня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі продажу Ѕ частки належного їй будинку. В період укладання цих договорів померла була повністю здорова та розуміла значення своїх дій, вказані договори нотаріально посвідчені і відповідають вимогам законодавства. Тому у задоволенні позовних вимог просила відмовити у повному обсязі.

Представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні також просили у задоволенні позовних вимог відмовити через необґрунтованість.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 05 грудня 2016 Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 .

Після її смерті відкрилась спадщина у виді будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається зі спадкового договору № 4611 від 17 вересня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Соловйовою С.С., ОСОБА_6 передає після своєї смерті у власність ОСОБА_5 належну їй Ѕ частку жилого будинку АДРЕСА_1 , який належить відчужувачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 21.03.1995 року державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-986, зареєстрованого у Краматорському бюро технічної інвентаризації 13.04.1995 року за № 9354, та право власності зареєстровано у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису про право власності № 2528629 від 17.09.2013 року.

Згідно договору купівлі -продажу № 3934 від 09 вересня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Соловйовою С.С., ОСОБА_6 , передала у власність ОСОБА_5 Ѕ частину жилого будинку АДРЕСА_1 .

За клопотанням сторін у судовому засіданні були допитані ряд свідків.

Так, допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що померлу ОСОБА_6 знала багато років. Вона знає, що з 2011 року ОСОБА_6 почала погано розмовляти, не вміла висловити свої думки, а з 2015 року вона вже не впізнавала нікого.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що померлу ОСОБА_6 знала десь 30 років. Вона дружила з її матір`ю та розповідала їй, що син постійно вимагає від неї переписати на нього будинок. Після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 почала скаржитись, що в неї щось негаразд з головою, не розуміла де знаходиться, не пам`ятала, куди поклала речі. З нею проживала її донька ОСОБА_1 , яка піклувалася про неї. У 2015 році ОСОБА_6 перестала впізнавати її, взагалі нічого не пам`ятала.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він знає померлу ОСОБА_6 з дитинства, вони сусіди. У 2013 році, приблизно навесні він зустрічав її в магазині, на вулиці, та вона його не впізнавала. Він допомагав її шукати, коли вона збігла з дому. Вона навіть не впізнавала свою доньку.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що сім`ю ОСОБА_12 знає з 1981 року. У 2013 році, вона розмовляла зі ОСОБА_6 , яка їй розповідала, що в неї зламався котел у будинку та син дав їй гроші на ремонт. Потім вона її декілька разів бачила на ринку, вона робила покупки та останній раз бачила її у 2015 році на день народженні у невістки. Вказує, що ОСОБА_6 постійно була у задовільному стані здоров`я.

Свідок ОСОБА_13 судовому засіданні пояснила, що вона є племінницею ОСОБА_6 Померла завжди була здоровою та добре виглядала. В серпні 2016 року вона схудла, одна сама себе обслуговувала. Син завжди їй допомагав. Вона розповідала, що з донькою в неї складі відносини.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що вона є невісткою померлої ОСОБА_6 , знала її з 2009 року. У 2015 році вона приїжджала на день народження її доньки, привозила подарки. З 2014 року її особисто просив ОСОБА_15 передавати їй гроші та продукти харчування. Вона завжди почувала себе добре, все сама по хазяйству робила, іноді приїжджала до неї у гості з правнучкою.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що він є лікарем -психіатром. Він не пам`ятає, чи оглядав він хвору ОСОБА_6 . Однак оглянувши її медичну картку він пояснив, що ОСОБА_6 була у нього на прийомі та він підтвердив діагноз, який раніше поставив їй інший лікар. Діагноз був поставлений шляхом огляду та їй були виписані ліки.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що вона дільничний лікар психіатр. ОСОБА_6 живою вона не бачила, тільки констатувала її смерть.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що він є лікарем -психіатром. ОСОБА_6 була у нього на прийомі, та їй був поставлений діагноз слабоумство.

Статтею 1304 ЦК України визначено, що спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 1305 ЦК України, набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

Згідно зі статтею 1308 ЦК України, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчуджувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Спадковий договір також може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчуджувача.

На спадковий договір, як і на будь-який інший правочин, поширюються загальні вимоги щодо їх дійсності, додержання яких є необхідною умовою його чинності.

Правові підстави визнання недійсними правочинів, у тому числі спадкового договору, визначені нормами глави 16 ЦК України, на що також вказує Пленум Верховного Суду Україну в п. 28 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Відповідно до вимог ст.215 ч.1,3 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 203 ч.1,2,3 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст.30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 7 Закону України від 2 вересня 1993 року (зі змінами і доповненнями) №3422-Х11 «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Стаття 43 вищевказаного Закону передбачає, що не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб-її учасників або їх уповноважених представників. При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії.

Відповідно до вимог ст. 44 Закону України «Про нотаріат» під час посвідчення правочинів визначається обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які беруть у них участь.

Визначення обсягу цивільної дієздатності фізичної особи здійснюється за паспортом або іншими документами, передбаченими ст..43 цього Закону, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії.

Нотаріус зобов`язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Встановлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін.

Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що при укладенні спірних договорів, їх зміст не суперечить Цивільному кодексу України, Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

По справі була проведена посмертна судово - психіатрична експертиза № 1 від 01 лютого 2018 року, згідно з висновком якої, ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент складання нею спадкового договору від 18 вересня 2013 року № 4611 та договору купівлі -продажу № 3934 від 09 вересня 2015 року, посвідчених приватним нотаріусам Соловйовою С.С. виявляла легкий когнитивний розлад на фоні церебросклерозу, без психопродукції. На момент складання нею спадкового договору від 18 вересня 2013 року № 4611 та договору купівлі -продажу № 3934 від 09 вересня 2015 року, ОСОБА_6 могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Згідно висновку судово -психіатричного експерта № 23 від 15 листопада 2018 року, ОСОБА_6 на момент складання договору купівлі -продажу від 09 вересня 2915 року виявляла ознаки хронічного стійкого психічного розладу у формі деменції.

У той період часу ( на момент складання договору купівлі -продажу від 09 вересня 2915 року) вона не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Визначити психічний стан і вирішити експертні питання щодо ОСОБА_6 на момент складання спадкового договору від 17 вересня 2013 року неможливо.

Відповідно до вимог ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта має бути мотивоване в судовому рішенні.

Судом встановлено, що в матеріалах справи містяться два висновки експерта, результати яких є протилежними.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997, при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Суд дійшов висновку, що позивачем не доведено того, що при складані спадкового договору від 18 вересня 2013 року № 4611 та договору купівлі -продажу № 3934 від 09 вересня 2015 року, ОСОБА_6 не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Щодо заявленого клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про застосування строків позовної давності, то суд виходить з того, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц). Із досліджених в суді доказів, суд вважає, що строк звернення позивача до суду із позовом пропущений, однак із врахуванням вищезазначеного відмовляє з підстав необґрунтованості позову.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, судові витрати залишаються за позивачем.

При вищевикладених обставинах та керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 10, 13, 76-81, 82, 89, 141, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання недійсним спадкового договору та договору купівлі- продажу- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області (Перехідні положення п.п. 15.5, 15), протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.К.Демидова