КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 червня 2020 року місто Київ

Справа № 371/822/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Лівінського С.В. (суддя-доповідач),

Березовенко Р.В.,

Нежури В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миронівського районного суду Київської області, у складі судді Капшук Л.О., від 02 жовтня 2019 року (повний текст рішення складений 11 жовтня 2019 року) в справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Украгазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі також ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з вказаним позовом. Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 129 027, 96 грн та судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 10 лютого 2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір № ВВ4-29021-Ф/17-DOM у вигляді договору про приєднання до Правил (договірних умов) надання банківських послуг за картковими продуктами, які розміщено на офіційному сайті - www.ukrgasbank.com згідно положень статті 641 ЦК України.

Відповідно до укладеного договору овердрафту, банк відкрив відповідачеві картковий рахунок № НОМЕР_1 , на якому встановлено максимальну суму ліміту дозволеного овердрафту - 300 тис. грн, строк дії дозволеного овердрафту - 12 місяців із базовою процентною ставкою 30,00%, пільгова процентна ставка - 0,0001% (застосовується у разі наявності пільгового періоду) із процентною ставкою на прострочену заборгованість 48%.

Внаслідок порушення зобов`язання за договором овердрафту станом на 18 квітня 2018 року у відповідача перед банком виникла заборгованість в розмірі 129027,96 грн: 90828,67 грн - заборгованість за кредитом (поточна), 25466,38 грн - заборгованість за кредитом (прострочена), 5317,00 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом (поточна), 7415,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом (прострочена).

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 129027,96 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просив його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові у частині основного боргу в розмірі 23 649, 84 грн та в частині стягнення заборгованостіі за нарахованими відсотками за користування кредитом. Вважав, що судове рішення ухвалене за неповного з`ясування всіх обставин справи і неправильного застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вказував, що наявність вимоги про дострокове задоволення вимог позивача щодо всієї суми заборгованості, які відповідач не виконує належним чином, не є підставою для нарахування процентів за договором, який у цій частині змінений позивачем, тому строк дії договору змінився і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі. За наведеного вважає, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом у разі пред`явлення до відповідача таких вимог припиняється.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» просило рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення через неотримання відповідачем спірної вимоги, оскільки у ній банк вимагав повернути всю суму кредиту та сплатити проценти за користування ним у тридцяти денний строк з моменту отримання даної вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 129027,96 грн, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає що скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За приписами п. 2) ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з того, що відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконав, що є підставою для стягнення заборгованості, яка станом на 18 квітня 2018 року становить 129027, 96 грн.

Разом з тим, колегія суддів з цим висновком суду погодитись у повній мірі не може за такого.

Зі справи вбачається та її матеріалами підтверджено таке.

10 лютого 2017 року між сторонами укладено договір овердрафту № ВВ4-29021-Ф/17-DOM у вигляді Договору про приєднання до Правил (договірних умов) надання банківських послуг за картковими продуктами, які розміщено на офіційному сайті www.ukrgasbank.com.

Згідно договору овердрафту, клієнту було встановлено максимальна сума ліміту дозволеного овердрафту 300 тис. грн, строком на 12 місяців зі сплатою 0,00001% річних протягом пільгового періоду, 30% річних (базова процентна ставка) за користування дозволеним овердрафтом (в межах строку кредитування), та 48% річних за користування овердрафтом на прострочену заборгованість.

Відповідно до п. 2.1.4.3.2. правил (договірних умов) надання банківських послуг за картковими продуктами банк має право вимагати дострокового виконання зобов`язання клієнта за договором та цими правилами, зокрема у разі порушення клієнтом строків/термінів сплати будь-яких платежів за договором та цими правилами, в тому числі сплати процентів, комісій, та інших платежів передбачених договором, цими правилами, про що клієнт повідомляється відповідною вимогою.

Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі.

Відповідач порушуючи умови договору, свої зобов`язання в за договором не виконав.

04 грудня 2017 року ПАТ АБ «Укргазбанк» направив ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення протягом 30 днів з моменту отримання вимоги.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частина перша статті 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України (частина друга статті 1050 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» ( в редакції на час звернення з позовом, якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що банк, пред`явивши 04 грудня 2018 року вимогу про повернення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, скористався своїм правом дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором та змінив строк виконання основного зобов`язання в повному обсязі.

Подібний висновок викладений в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), що судом першої інстанції було залишене поза увагою.

За наведеного, оскільки вимогу про дострокове повернення кредиту банком було надіслано ОСОБА_1 04 грудня 2017 року і 30 день її пред`явлення припадає на 03 січня 2018 року, стягнення районним судом заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом (поточної і простроченої) з 4 січня 2018 року на користь позивача з відповідача, на думку колегії суддів, являється безпідставним.

Тому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на думку колегії суддів, слід задовольнити частково, рішення районного суду через неправильне застосування норм матеріального права слід скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення про часткове задоволення позову.

При цьому колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Як вбачається з розрахунку позивача, станом на 3 січня 2018 року заборгованість відповідача перед банком за кредитом (поточна) складала 90828,67 грн, заборгованість за кредитом (прострочена) складала 25466,38 грн, заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом (поточна) складала 28863,51 грн та заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом (прострочена) складала 7415,00 грн і на погашення заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом (поточної і простроченої) у період з 01 липня 2017 року по 25 лютого 2018 року ОСОБА_1 сплачено банку 8107,76 грн і 27076,07 грн, відповідно, що на 404,02 грн більше вказаної заборгованості позивача перед банком за нарахованими відсотками за користування кредитом. Тому вказані кошти, на думку колегії суддів, підлягають до зарахування на погашення заборгованості по кредиту (простроченої) і ця сума має бути зменшена до 25062,36 грн.

За наведеного, всупереч твердженням апелянта, з нього на користь позивача підлягає стягненню спірна заборгованість за кредитом (поточна) у розмірі 90 828, 67 грн та заборгованість за кредитом (прострочена) у розмірі 25 062, 36 грн, а всього 115891,03 грн. В задоволені решти позовних вимог, на переконання колегії суддів, належить відмовити.

Згідно до ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Обґрунтовуючи судове рішення, крім того, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Отже, керуючись ч. 13 ст. 7 , ст. 367, п. 2) ч. 1 ст. 374, п. 4) ч. 1 ст. 376, ст. 381- 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2019 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Украгазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Украгазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Миронівським РВ ГУ МВС України в Київській області 24 травня 2005 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (, місцезнаходження: місто Київ, вулиця Єреванська, 1) заборгованість за кредитом (поточну) у розмірі 90 828, 67 грн та заборгованість за кредитом (прострочену) у розмірі 25 062, 36 грн, а всього 115891,03 (сто п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто одну) грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Миронівським РВ ГУ МВС України в Київській області 24 травня 2005 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (, місцезнаходження: місто Київ, вулиця Єреванська, 1) понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1201, 28 (одна тисяча двісті одна) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Оскільки розгляд справи проведено без повідомлення (виклику) учасників справи, касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках визначених ст. 389 ЦПК України.

Судді: С.В. Лівінський,

Р.В. Березовенко,

В.А. Нежура