Ухвала

06 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 759/4104/20

провадження № 61-47вп20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В., розглянувши питання визначення підсудності за позовом громадянки України ОСОБА_1 до громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ :

До Верховного Суду надійшла ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 04 березня 2020 року про визначення підсудності цивільної справи № 759/4104/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, посвідченого свідоцтвом про шлюб від 04 лютого 2020 року серії НОМЕР_1 , виданим Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Відповідно до статті 29 ЦПК України підсудність справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Виходячи із тлумачення статті 29 ЦПК України та враховуючи роз`яснення, викладені у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, Верховний Суд визначає підсудність справи про розірвання шлюбу тільки в разі, якщо ніхто з подружжя не проживає в Україні.

Разом з тим, з матеріалів справи, надісланих Верховному Суду Святошинським районним судом м. Києва, вбачається, що ОСОБА_3 є громадянином Ісламської Республіки Іран, його останнім відомим місцем проживання (відповідно до позовної заяви ОСОБА_1 ) є АДРЕСА_1 , в Україні зареєстрованого місця проживання ОСОБА_3 не має; ОСОБА_1 є громадянкою України і зареєстрована та проживає в Україні, за адресою: АДРЕСА_2 .

З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_1 є громадянкою України і в матеріалах справи наявні докази її проживання на території України, підстави для визначення Верховним Судом підсудності справи про розірвання шлюбу, укладеного 09 березня 2016 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , відсутні.

Підсудність цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу може бути визначена на підставі норм національного законодавства України (на підставі пункту 7 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», частин другої, дев`ятої статті 28 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Між Україною та Ісламською Республікою Іран діє Договір про правові відносини та правову допомогу в цивільних і кримінальних справах від 11 травня 2004 року, ратифікований Законом України від 07 вересня 2005 року. Відповідно до статті 3 обсяг правової допомоги, яка може надаватися установами юстиції Сторін, включає у тому числі встановлення місцезнаходження осіб, вручення і пересилання документів.

Керуючись статтями 3, 29 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У визначенні Верховним Судом підсудності цивільної справи № 759/4104/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, посвідченого свідоцтвом про шлюб від 04 лютого 2020 року серії НОМЕР_1 , виданим Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк