Справа №295/1386/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.

при секретарі судового засідання Капустинської Г.О.,

представника відповідача Струкової Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» про визнання неправомірною бездіяльності щодо виключення його, ОСОБА_1 з громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс», -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що він, будучи учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії та інвалідом 2 групи, членом Міської громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок», просив визнати недійсним рішення громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» в особі правління цієї організації від 23.01.2020 р. в частині виключення його, ОСОБА_1 , з членів цієї організації.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із викладеними у ньому запереченнями проти задоволення позову з посиланням на те, що ОСОБА_1 рішенням правління громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» від 18.01.2020 р. (протокол № 6) було виключено із членів цієї організації за несплату членських внесків. Також правлінням рекомендовано це рішення затвердити на загальних зборах членів цієї організації. Оскільки ОСОБА_1 , як вибувший (виключений) з членів громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» оскаржує рішення правління цієї організації про виключення його з членів організації, яке прийнято не 23.01.2020 р., як зазначив позивач у позові, а 18.01.2020 р., то відповідно до ст.ст. 55, 167 ГК України, Закону України «Про кооперацію», постанови Великої Палати ВС від 24.04.2019 р. у справі № 509/577/18 даний спір виник із корпоративних відносин, а тому згідно ст. 12 ГПК України, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Відповідач просив закрити провадження у даній справі та стягнути з відповідача судові ваитрати на професійну правничу допомогу.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, мотивуючи таку позицію викладеними у відзиві обставинами та пояснила, що ОСОБА_1 дійсно має у власності гараж № НОМЕР_1 на території громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» і до 23.04.2019 р. був членом цієї організації. Зважаючи на те, що він систематично не сплачував членські внески, то рішенням правління (протокол № 4) від 23.04.2019 р. громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Авто» (з 10.09.2019 р. правонаступник громадська організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс») його було виключено з членів цієї організації. В подальшому, незважаючи на вказане рішення, ОСОБА_1 продовжував звертатися з різними заявами до організації, а тому 18.01.2020 р. на правлінні було повторно розглянуто питання щодо членства ОСОБА_1 в цій організації та прийнято рішення (протокол № 6) про виключення його з членів громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» за несплату членських внесків. Зауважила, що відповідно до статуту цієї організації ОСОБА_1 не є її членом, відповідно до норм Господарського кодексу та Закону України «Про кооперацію» даний спір виник із корпоративних відносин, а тому згідно ст. 12 ГПК України підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які сторони послалася як на підставу своїх позицій, на підставі доказів, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права, прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в позовній заяві ставить питання про визнання недійсним судом рішення громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» від 23.01.2020 р. в частині виключення його з членів цієї організації (кооперативу).

Відповідно до частини першої ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із положеннями частини першої ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, су, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу. Цивільний процесуальний кодекс України встановлює, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Господарський процесуальний кодекс України установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (пункт 3 частини першої статті 20 цього кодексу).

Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку (ч. 1 ст. 80 ЦК України.

Юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Товариства поділяються на підприємницькі та непідприємницькі (частини перша та друга статті 83 ЦК України).

За змістом статей 85 і 86 ЦК України, статей 6 і 19-1 Закону України «Про кооперацію» громадська організація «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» належить до непідприємницьких товариств.

Із 28 березня 2014 р. процесуальний закон передбачив юрисдикцію господарського суду щодо розгляду справ, які виникають з корпоративних відносин у спорах не лише господарського товариства з його учасниками (засновниками, акціонерами, членами), але й інших юридичних осіб з їхніми учасниками (засновниками, акціонерами, членами), якщо такий спір пов`язаний, зокрема, з діяльністю відповідної юридичної особи й управлінням нею (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2018 р. у справі № 478/2192/13-ц).

Визначаючи наявність юрисдикції господарського суду на підставі пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України у редакції, чинній з 28 березня 2014 р. до 15 грудня 2017 р., або пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 р., слід враховувати, чи пов`язаний цей спір із виникненням, здійсненням або припиненням корпоративних прав, зокрема, права на участь в управлінні юридичною особою через її статутні органи.

Згідно з частиною першої статтею 94 Господарського кодексу України кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначаються Законом України «Про кооперацію».

Кооператив юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядуванням (ст. 2 Закону України «Про кооперацію»).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Обслуговуючий кооператив це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу (ст. 2 Закону України «Про кооперацію»).

Корпоративні права характеризуються, зокрема, тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами.

Отже, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини його членів з кооперативом, що пов`язані зі створенням, діяльністю, припиненням діяльності такої юридичної особи, а також з управлінням нею, є корпоративними (аналогічний за змістом висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 р. у справі № 509/577/18 та від 1 жовтня 2019 р. у справі № 910/7554/18.

З матеріалів справи вбачається, що згідно громадська організація «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» є правонаступником прав і обов`язків Гаражного кооперативу "Світанок" (), Міської громадської організації «ГК «Світанок» та громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Авто», є добровільним об`єднанням фізичних осіб, створеним на здійснення та захисту прав і свобод людини та громадянина, задоволення суспільних, зокрема, економічних, соціальних, культурних, освітніх та інших інтересів своїх членів та/або інших осіб. До прав членів ГО «ГК «Світанок Плюс» належить, серед іншого, право звертатись до органів громадської організації із запитами та пропозиціями з питань, пов`язаних із діяльністю організації, одержувати відповіді, оскаржувати бездіяльність керівних органів ГО «ГК «Світанок Плюс», вимагати розгляду скарг та заяв на загальних зборах тощо.

Оскільки спір виник між учасником (учасником, який вибув) юридичної особи (членом ГО «ГК «Світанок Плюс») та цією особою і пов`язаний із діяльністю й управлінням нею, зокрема щодо членства в цій організації та зрозуміло й права на управління цією організацією (кооперативом), то суд приходить до висновку, що такий спір виник із корпоративних відносин і належить до юрисдикції господарського суду згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 ГПК України. До зазначених висновків щодо застосування відповідних норм права дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові по справі № 640/1029/18 від 18.12.2019 р.

За п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За наведених обставин провадження у справі № 295/1386/20 підлягає закриттю, оскільки розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду (п.3 ч.1 ст.20 ГПК України).

Згідно ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно із ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На обґрунтування вимог стосовно стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат стороною відповідача надано ордер, договір про надання правової допомоги від 06.11.2019 р., акти приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги у судовій справі № 295/1386/20 від 26.05.2020 р., від 20.10.2020 р., підписані керівником громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» Грабовським В.В. та адвокатом Струковою Л.В., згідно з яким винагорода (гонорар) адвоката становить 5 000,00 грн., сплата яких підтверджується видатковими касовими ордерами від 04.06.2020 р. № 141 на суму 3500,0 грн. та від 20.10.2020 р. № 257 на суму 1500,0 грн.

У відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В даному випадку в матеріалах справи міститься заява про стягнення судових витрат з позивача на користь відповідача, датована 20.10.2020 р.

Враховуючи наведене, оскільки суд дійшов до висновку про закриття провадження у даній справі, стороною відповідача понесено судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 5000,00 грн., що підтверджено документально, п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору та зазначеним нормативним актом або іншими законодавчими актами він не звільнений від сплати інших витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких відносяться витрати на професійну правничу допомогу, суд стягує з позивача на користь відповідача 5000,00 грн. на оплату професійної правничої допомоги.

Керуючись ст. ст. 255, 259 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі № 295/1386/20 за позовом ОСОБА_1 до громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» про визнання неправомірною бездіяльності щодо виключення його, ОСОБА_1 , з громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 5 000,00 грн.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.Г. Перекупка