Справа № 336/2373/18
Пр. № 2 /336/229/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

20 лютого 2020 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, витребування майна з чужого володіння,

В С Т А Н О В И В:

4 травня 2018 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно.

В заяві зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 сталася смерть його бабки ОСОБА_5 , якій належало право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Після смерті бабки позивач, який є її спадкоємцем за правом представлення у зв`язку зі смертю до відкриття спадщини його матері ОСОБА_6 , що є донькою спадкодавці, вчинив дії з прийняття спадщини, постійно проживаючи разом із спадкодавцем на момент її смерті, а також звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою нотаріуса від 02.05.2018 року у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру та наявності в реєстрі речових прав на нерухомість запису про реєстрацію права власності на спадкове майно за іншою особою. Як стало відомо позивачу, право власності на спірне житло зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 25.11.2016 року, який вчинений за межами цивільної правоздатності бабки, так як її смерть мала місце 10 жовтня 2016 року, між відповідачем ОСОБА_2 як покупцем і особою, що діяла від імені бабки на підставі довіреності, - ОСОБА_4 . Оскільки представник не мав права вчиняти правочини від імені довірителя за межами фізичного існування останнього, способом захисту порушеного права особи, яка є власником майна, є витребування майна у наступного набувача.

У зв`язку з чим позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 , а також витребувати вказане житло з чужого незаконного володіння від ОСОБА_2

20 червня 2018 року на підставі ухвали судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Суркової В.П. заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Заходи забезпечення позову в справі не вживалися.

12 липня 2018 року сталася смерть позивача (а. с. 37).

2 листопада 2018 року провадження в справі на підставі ухвали суду закрито у зв`язку із смертю позивача.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 13.03.2019 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя про закриття провадження в цій справі скасовано, справу направлено до місцевого суду для продовження розгляду.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Суркової В.П. від 27.03.2019 року справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та в справі призначено підготовче судове засідання.

У зв`язку із звільненням у відставку судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Суркової ОСОБА_7 . ОСОБА_8 . 7 травня 2019 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи, внаслідок чого справу передано в провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щасливої О.В.

Ухвалою судді Щасливої О.В. від 12.09.2019 року у відповідності до вимог ч. 1 ст. 55 ЦПК України в справі здійснено заміну позивача - на спадкоємця ОСОБА_3 за заповітом- ОСОБА_1

21 січня 2017 року сталася смерть ОСОБА_4 , у зв`язку з чим ухвалою суду від 20.02.2020 року провадження в справі в частині вимог до ОСОБА_4 закрито.

Судом витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О. нотаріальну справу щодо договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 25.11.2016 року, у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.М. спадкову справу після смерті ОСОБА_5 , у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Козиряцької О.В. - спадкову справу після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 12.09.2019 року підготовче провадження в справі закрито, справу призначено до розгляду по суті.

В судове засідання позивач не з`явилася.

Її представник надала письмове звернення з проханням про задоволення позову, розгляд справи без її участі, яке містить згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Наведені обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду у відсутність позивача і її представника.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явився з невідомих причин, відзиву на позов, заяви про розгляд справи у його відсутність не надав.

За згаданих обставин зі згоди представника позивача, висловленої у її письмовому зверненні, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є онуком і спадкоємцем за правом представлення ОСОБА_9 , смерть якої сталася 10 ІНФОРМАЦІЯ_1 2016 року (а. с. 224). За життя ОСОБА_9 набула права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за правом представлення у зв`язку із смертю спадкоємці першої черги за законом померлої ОСОБА_6 , яка мала місце ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернувся ОСОБА_3 (а. с. 224). Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.М. від 02.05.208 року у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3 відмовлено через відсутність у нього правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а також у зв`язку з реєстрацією спадкової квартири за іншою особою (а. с. 247). Інші спадкоємці до нотаріальної контори, як випливає з матеріалів спадкової справи (а. с. 223-247), не звертались, при цьому в матеріалах цієї спадкової справи наявні відомості про смерть спадкоємиці ОСОБА_9 першої черги за законом ОСОБА_6 , яка мала місце (а. с. 241).

12 липня 2018 року сталася смерть ОСОБА_3 (а. с. 172), який все належне йому майно заповідав ОСОБА_1 , що реалізувала право на отримання спадщини, звернувшись 26 грудня 2018 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Козиряцької О.В. з заявою про прийняття спадщини (а. с. 171).

В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкування за правом представлення внормовано статтею 1266 ЦК України, за змістом якої внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері або батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

При вирішенні спору суд зважає на ті обставини, що ОСОБА_3 , який є спадкоємцем за правом представлення після смерті ОСОБА_9 і фактично проживав із спадкодавцем на час її смерті, про що свідчать відомості про його реєстрацію в квартирі АДРЕСА_1 (а. с. 243), а до того ж звернувся до нотаріальної контори, здійснив право на спадкування і вважається таким, що прийняв спадщину.

Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних.

Інші спадкоємці померлої дій щодо прийняття спадщини не вчинили, як випливає з матеріалів спадкової справи.

За роз`ясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Фізична особа, яка в силу ст. 12 ЦК України є вільною у здійсненні своїх прав, вправі прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

ОСОБА_3 , як зазначено судом, здійснив право на прийняття спадщини, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом встановленого законом строку не відмовився від спадщини.

Звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину увінчалося винесенням постанови нотаріуса про відмову у вчиненні цієї нотаріальної дії.

Разом з тим відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, реєстрація права власності на спадкове майно за іншою особою, які стали підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, не повинні звужувати право учасника цивільних правовідносин.

Наявність вказаної постанови нотаріуса є підставою для звернення до суду, тому суд враховує ці обставини на користь встановлення факту прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_9 .

За змістом ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем ОСОБА_3 за заповітом, у відповідності до вимог ст. 1269 ЦК України протягом встановленого статтею 1270 ЦК України строку, а саме: 26 грудня 2018 року, звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що означає реалізацію нею права на отримання спадщини.

І так як згідно із цивільним законодавством (ст. 1218 ЦК України) до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, то і особа, що прийняла спадщину, вправі витребувати спадкове майно від інших осіб.

Судом встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 185), передано за договором купівлі-продажу від 25.11.2016 року ОСОБА_4 , що діяв від імені ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі довіреності від 18.11.2016 року, ОСОБА_2 (а. с. 183-184).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України

Визнання правочину недійсним судом не вимагається, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Такий правочин є нікчемним, як свідчить зміст частини другої статті 215 ЦК України.

Межі цивільної правоздатності фізичної особи, тобто здатності фізичної особи мати цивільні права та обов`язки, встановлені статтею 25 ЦК України, відповідно до частини 4 якої цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Наведене означає неможливість реалізації цивільних прав та виконання цивільних обов`язків особами за межами їх фізичного існування, що є цілком природним, оскільки волевиявлення особи нерозривно пов`язане з її біологічним існуванням.

В силу ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, а згідно із ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Суд встановив, що відчуження належної спадкодавцеві ОСОБА_9 квартири сталося від її імені на підставі довіреності від 18 листопада 2016 року.

Представництво за довіреністю припиняється, зокрема, у випадку смерті особи, яка її видала, як свідчить зміст п. 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України.

Смерть ОСОБА_9 мала місце ІНФОРМАЦІЯ_1 жовтня 2016 року.

Наведена інформація свідчить про те, що за межами фізичного існування ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вчинений не лише правочин від її імені, а й видана довіреність від імені ОСОБА_9 ОСОБА_4 .

Так як видача довіреності нерозривно пов`язана з фізичним існуванням довірителя і є неможливою за межами цього існування, таке представництво є нікчемним, що не потребує визнання його недійсним в силу наведеної ст. 215 ЦК України.

Нікчемним у зв`язку з викладеним є і договір купівлі-продажу квартири, вчинений і посвідчений нотаріально 26 листопада 2016 року, так недійсність і цього правочину прямо встановлена законом.

Право власника (спадкоємця власника) на захист свого права шляхом висування вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння та від добросовісного набувача внормоване ст. ст. 387, 388 ЦК України, а засобом судового захисту є подання віндикаційного позову.

Як випливає з роз`яснень п. 22 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

Так як законом встановлено презумпцію правомірності набуття права власності (ст. 328 ЦК України), при вирішенні вимоги про витребування майна з чужого володіння суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 388 ЦК України, виходячи з добросовісності набуття ОСОБА_2 спірного майна, оскільки інше не випливає прямо із закону і не встановлено судом.

Оскільки право на квартиру ОСОБА_2 набуте на підставі нікчемного правочину, воно вибуло з володіння власника не з його волі, за межами цивільної правоздатності особи, таке майно відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України підлягає поверненню власнику від добросовісного набувача.

На підставі наведених міркувань суд вважає, що вимога про витребування квартири ґрунтується на положеннях матеріального права і підлягає задоволенню.

Вимога про визнання права власності в порядку спадкування спрямована в русло правовідносин, що регулюють відносини спадкування. Фактичні обставини справи, встановлені судом, дозволяють суду зробити беззаперечний висновок, який вже наведений судом вище, про здійснення позивачем права на спадкування; неможливість реалізації цього права шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину зумовлена об`єктивними перешкодами, а саме: незаконною передачею цього права іншій особі.

У зв`язку з викладеним суд знаходить за можливе застосувати судовий захист в спосіб, обраний позивачем, і визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 та витребувати спірне житло від відповідача.

Керуючись ст. ст. 203, 215, 328, 387, 388, 658, 1217, 1218, 1268-1270, 1266 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 77-81, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , яка зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 , що прийняв квартиру АДРЕСА_1 у спадщину після смерті ОСОБА_5 та не оформив право на спадщину.

Витребувати від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги з дня складення повного рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, який його ухвалив, на підставі письмової заяви відповідачів, поданої ними протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя О.В. Щаслива