УХВАЛА

10 червня 2020 року

м. Київ

справа №760/15863/19

провадження №61-8442ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Штелик С. П., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк» на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року та на постанову Київського апеляційного суду від 31 березня 2020 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року АТ «КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого посилалося на те, що Банк надав відповідачу кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 5500 грн. Відповідач не виконував належним чином умови договору, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 127 082,53 грн, яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 31 березня 2020 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 5377,71 грн заборгованості за кредитним договором.

26 травня 2020 року АТ «КБ «Приват Банк» засобами поштового зв`язку подано до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року та на постанову Київського апеляційного суду від 31 березня 2020 року, в якій скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

В пункті 8 статті 129 Конституції України зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що у даній справі позивачем заявлена ціна позову у розмірі 127 082,53 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102*100=210 200).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Як на підставу оскарження в касаційному порядку судових рішень, ухвалених у малозначній справі, скаржник посилається на те, що дана справа має для нього виняткове значення, оскільки невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором перешкоджає стабільній роботі Банку, обмежує права та порушує майнові інтереси позивача. Крім того, суди, ухвалюючи оскаржувані судові рішення у цій справі, проігнорували правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04 грудня 2019 року у справі №750/6058/17-ц, від 23 грудня 2019 року у справі №572/1169/17, від 12 лютого 2020 року у справі №382/327/18-ц, від 26 лютого 2020 року у справі №355/1091/17 щодо погодження сторонами розміру відсоткової ставки в підписаній відповідачем Довідці про умови кредитування, внаслідок чого було порушене формування єдиної правозастосовчої практики. Вважає, що на підставі підпунктів а) та в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у цій малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

З цього приводу Верховний Суд зазначає, що критерій винятковості справи для скаржника носить суб`єктивне значення, а доводи скарги з цього приводу зводяться до незгоди з результатом розгляду справи, що не є безумовною підставою для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених в малозначній справі. Крім того, скаржник просить переглянути в касаційному порядку судові рішення у малозначній справі, оскільки касаційна скарга має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, однак, не обґрунтовує цю підставу належним чином, натомість, Верховний Суд неодноразово надавав правові висновки у подібних правовідносинах, цим самим сформувавши практику розгляду такого роду спорів.

За таких підстав скаржник не обґрунтував належним чином потребу у касаційному перегляді судових рішень, ухвалених у малозначній справі для формування єдиної правозастосовчої практики, а посилання скаржника зводяться лише до переоцінки обставин справи, що в контексті статті 400 ЦПК України не входить до компетенції Верховного Суду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Зазначена справа є малозначною в силу закону та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Оскільки АТ «КБ «Приват Банк» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк» на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року та на постанову Київського апеляційного суду від 31 березня 2020 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик