Справа №442/6344/14-ц
Провадження №2/442/9/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Гарасимків Л.І.

при секретарі - Петрів В.М.

відповідача ОСОБА_1

представника третьої особи - Дрогобицької міської Ради - Сенців М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дрогобичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - Дрогобицької міської Ради про усунення перешкод у користуванні майном,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - Дрогобицької міської Ради про усунення перешкод у користуванні майном.

В підтвердження позовних вимог посилається на те, що він, ОСОБА_2 є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на 2-му поверсі. Безпосередньо за даною адресою зареєстрований разом із дружиною ОСОБА_3 та малолітнім сином ОСОБА_4 . Даний факт підтверджується свідоцтвом про право власності від 29.11.2011 серії НОМЕР_1 . Будинок за вищезгаданою адресою належить до Комунальної власності міста та перебуває на балансі Комунального підприємства «Житлове експлуатаційне об`єднання». Згідно схеми-плану будинку АДРЕСА_2 для квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 існує спільний захід (ганок) площею 5,08 м.кв., як допоміжне приміщення за допомогою якого він мав змогу потрапити у коридор та піднімався сходами до свого помешкання. Однак станом на сьогодні він позбавлений можливості вільного доступу до свого помешкання, через протиправні дії відповідача. Так у липні 2012 року відповідач знесла вказаний ганок та розпочала самочинне будівництво прибудови (веранди) до свого помешкання з чим він не погоджується, оскільки це істотно порушує його майнові права. Площа самочинної забудови в декілька разів перевищує попередню площу ганку. Також відповідач звела стіни та встановила двері із замком, об`єднавши внутрішній простір самочинно зведеної веранди, спільного коридору із своїм помешканням. Іншого варіанту потрапити до свого помешкання не існує. Його згоди на прибудову відповідач не запитувала, його усні зауваження, щодо протиправності самочинної прибудови та зайняття спільної земельної ділянки призначеної для обслуговування будинку ігнорує. Врегулювати спір шляхом переговорів видалося неможливим. А тому у нього виникла необхідність звернутися до суду.

В судове засідання позивач не з`явився, однак від нього поступила заява про розгляд справи у його відсутності, а тому суд розглянув справу у відсутності позивача на підставі наявних доказів по справі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала, однак не заперечила того факту, що вона зробила самочинну прибудову (веранду) до свого приміщення, оскільки у неї є психічно хворий син, який не усвідомлює свої дії та не може керувати ними, і задля безпеки останнього вона змушена була це зробити, зазначила те, що вона дійсно перегородила вхід позивачу до свого помешкання. Крім того зазначила, що вона не заперечує проти того, щоб позивач зробив собі окремий вхід сам. Просить в позові відмовити.

Представник третьої особи Сенців М. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, не заперечила щодо задоволення позову.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.80, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У статті 1 Закону України „Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" дано визначення, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Частиною 1 статті 376 Цивільного кодексу України обумовлено, що споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно п.34 ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно із ст.212 Земельного Кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

В силу статті 386 ПК України держава забезпечує рівний захист всіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст.41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.358 ПК України право спільної частково власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю.

Відповідно до ст.391 ПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами ст.376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають, як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ТІК1 України, а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина 4 ст. 376 та ст. 391 ЦК України).

Відповідно до положень ст.ст.16, ст.376 ЦК України користувач земельної ділянки вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, у тому числі шляхом знесення будівлі у разі порушення прав і неможливості усунення цих порушень іншим способом.

Перелік способів захисту права власності, визначений у ст.16 ЦК України не є вичерпним.

Як вбачається із Свідоцтва про право власності на квартиру від 29.11.2011р., виданого Комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради, квартира по АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_2 та членам його сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; загальна площа квартири становить 39,9 м.2., відновна вартість на момент приватизації складає 7,18 грн.

В судовому засіданні не оспорюється той факт, що відповідач ОСОБА_1 на прибудинковій території будинку АДРЕСА_5 , здійснила без належно оформленої дозвільної документації самочинну прибудову ( веранду), тобто самочинно провела реконструкцію кв. АДРЕСА_3 з прибудовою до житлового будинку, зайнявши коридор, який знаходиться у спільному користуванні з кв. АДРЕСА_4 , і приєднала до квартири.

Вищевказаний факт підтверджується Актом КП «ЖЕО» від 08.08.2014р. та поясненням відповідача, даними в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Повноваження Департаменту визначені ст.41 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р. №553.

Крім того, згідно поданих доказів по справі вбачається, що посадовою особою Інспекції із залученням головного спеціаліста відділу містобудування та архітектури Дрогобицької міської ради Комар М.С. у присутності гр. ОСОБА_1 встановлено, що гр. ОСОБА_1 на прибудинковій території, що відноситься до земель місті та не надано в приватну власність або користування у трьохквартирному одноповерховому житловому будинку із мансардним поверхом, провела реконструкцію квартири АДРЕСА_6 без права на виконання будівельних робіт та затвердженої в установленому законодавством порядку проектної документації, чим порушено ст.26 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. №466, ст.7, ст.9, ст.27 Закону України від 13.04.2011р. №466, ст.7, ст.9, ст.27 Закону України «Про архітектурну діяльність», також виявлено, що гр. ОСОБА_1 зайняла коридор, який знаходиться у спільному користуванні, на час перевірки квартира експлуатується, здійснено фото фіксацію та за результатами перевірки складено акт від 26.05.2014р. №3/88, протокол про адміністративне правопорушення від 26.05.2014р. №3/88 і видано припис від 26.05.2014р. за №3/88- про усунення порушення вимог містобудівного законодавства, а саме п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до Законів України «Про регулювання містобудівної діяльності» та «Про основи містобудування» до компетенції органів місцевого самоврядування належить планування забудови земельних ділянок, встановлення режиму їх забудови.

Не оспорюється той факт, що згідно чинного законодавства та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до компетенції органів місцевого самоврядування віднесено вирішення питань у містобудівній сфері, а відповідно до ч.4 ст.33 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», розміщення об`єктів будівництва на території населених пунктів та за їх межами під час комплексної забудови територій здійснюється виконавчим органом сільської, селищної, міської ради відповідно до її повноважень, шляхом надання містобудівних умов та обмежень або видачі будівельного паспорта відповідно до містобудівної документації у порядку.

Крім того, в судовому засіданні достовірно з`ясовано, що відповідача неодноразово було попереджено про те, що б останньою було усунуто порушення вимог містобудівного законодавства, а саме привести об`єкт реконструкції кв. АДРЕСА_6 у відповідність до технічного паспорту.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 є підставними та такими, що підлягають до задоволення, оскільки не виникає жодного сумніву, що відповідачем порушено вимоги містобудівного законодавства, так як останньою було самовільно проведено реконструкцію квартири АДРЕСА_6 і такими діями відповідача порушено права позивача та позбавлено можливості останнього проходу до своєї квартири, яка перебуває у його приватній власності, а відтак заявлені вимоги слід задоволити в повному обсязі, зобов`язавши ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні майном позивача ОСОБА_2 , а саме квартирою АДРЕСА_7 шляхом знесення самочинно збудованої прибудови ( веранди) за адресою АДРЕСА_5 .

Керуючись ст. ст. 4, 12, 133, 141, 354 ЦПК України, ст.ст.317, 358, 376, 391 Цивільного Кодексу України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої соби Дрогобицької міської Ради про усунення перешкод у користуванні майном, задовольнити.

Зобов"язати ОСОБА_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_8 усунути перешкоди у користуванні майном позивача ОСОБА_2 , а саме квартирою АДРЕСА_7 надавши доступ до вказаної квартири, шляхом знесення самочинно збудованої прибудови (веранди) за адресою АДРЕСА_5 .

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 243.40 грн. понесених ним судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 29.10.2020р.

Суддя: Гарасимків Л.І.