Справа № 736/401/20
Номер провадження 2-з/736/2/20
У Х В А Л А

06 квітня 2020 року м. Корюківка

Суддя Корюківського районного суду Чернігівської області Кутовий Ю.С. розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до Державного агентства лісових ресурсів України, Державного Підприємства «Корюківське лісове господарство» -

в с т а н о в и в:

До Корюківського районного суду Чернігівської області з заявою про забезпечення позову звернувся Петренко Олег Анатолійович, в якій просить в порядку забезпечення позову до Державного агентства лісових ресурсів України та Державного Підприємства «Корюківське лісове господарство» зупинити дію наказу Державного агентства лісових ресурсів України № 182-К від 31.03.2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 » до набрання законної сили судовим рішенням у справі. Також просить заборонити державним реєстраторам згідно вимог ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», приватним нотаріусам проводити реєстраційні дії відносно ДП «Корюківське лісове господарство» (15300, Україна, Чернігівська обл., м. Корюківка, вул. Індустріальна, б. 40, ) в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме державну реєстрацію змін про керівника юридичної особи, державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи, до набрання законної сили рішення по справі.

Свої вимоги аргументує тим, що дізнався про наказ від 31.03.2020 року про його звільнення з посади директора під час перебування на лікарняному. Вважає зазначений наказ незаконним, оскільки звільнення його з посади відбулось з порушенням процедури, встановленої законодавством та контрактом.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про таке.

Заява про забезпечення позову відповідає вимогам, які містяться у Главі 10 Розділу І ЦПК України, підстави для її повернення заявнику відсутні.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову (п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як передбачено положеннями ч. 7ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них зокрема належить: заборона вчиняти певні дії.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п. п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст.2,18,153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободвід 04.11.1950 № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет можливого позову є визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, та заявлений позивачем захід забезпечення позову у виді зупинення дії спірного наказу та заборони вчиняти повноважним особам дії щодо реєстрації змін про керівника юридичної особи, є взаємопов`язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача. При цьому, зупинення стягнення у виконавчому провадженні до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Враховуючи предмет даного позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та можливим предметом позовних вимог про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, суд вважає за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову,до завершення розгляду даної справи судом та набранням рішенням суду законної сили.

Керуючись ст.ст. 149-151, 259, 260, 353 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити дію наказу Державного агентства лісових ресурсів України № 182-К від 31.03.2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 » до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Заборонити державним реєстраторам згідно вимог ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», приватним нотаріусам проводити реєстраційні дії відносно ДП «Корюківське лісове господарство» (15300, Україна, Чернігівська обл., м. Корюківка, вул. Індустріальна, б. 40, ) в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме державну реєстрацію змін про керівника юридичної особи, державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи, до набрання законної сили рішення по справі.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю. С. Кутовий