ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 680/279/17
Провадження № 22-ц/4820/258/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.

секретаря: Журбіцького В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новоушицького районного суду Хмельницької області від 12 листопада 2019 року (суддя Яцина О.І.) за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на дії державного виконавця, в якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця Старокостянтинівського РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області Вовнянко Д.Л. щодо порядку виконання виконавчого листа виданого 11.05.2017 року по справі №680/279/17 Новоушицьким районним судом Хмельницької області про нарахування аліментів у розмірі не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, замість стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 700 грн. на кожну дитину щомісячно. Просив зобов`язати державного виконавця зробити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів з серпня 2018 року по вересень 2019 року з урахуванням стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 700 грн. на кожну дитину щомісячно.

В обґрунтування скарги зазначив, що в Старокостянтинівському РВ ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа виданого Новоушицьким районним судом Хмельницької області від 11 травня 2017 року по справі № 680/279/17. Вказаним рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання трьох неповнолітніх дітей аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. на кожну дитину, починаючи з 11 квітня 2017 року до їх повноліття.

З часу винесення рішення скаржник сплачує аліменти, проте державним виконавцем в усній формі йому було повідомлено, що за ним рахується заборгованість. 07 жовтня 2019 року на вимогу боржника державним виконавцем Вовнянко Д.Л. було надано розрахунок заборгованості, відповідно до якого станом на 07.10.2019 року існує борг в розмірі 15178,50 грн.

Вважає, що державний виконавець, нараховуючи аліменти у серпні - листопаді 2018 року по 2916 грн. щомісячно, у грудні 2018 року - червні 2019 року в розмірі 3040,50 грн. щомісячно, в липні - вересні 2019 року в розмірі 3177,00 грн. замість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, яка визначена рішенням суду на трьох дітей (700?3) 2100 грн., вийшов за межі повноважень, наданих йому Законом України «Про виконавче провадження». На думку скаржника, посилання на ст.182 СК України в розрахунку заборгованості є безпідставним, оскільки дана стаття встановлює обставини, які враховуються судом, а не державним виконавцем при визначенні розміру аліментів.

Крім того, стягувач ОСОБА_2 із заявами чи вимогами про стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до державного виконавця не зверталась. Стягувач не позбавлена можливості звернутися до суду відповідно до ст.192 СК України з позовом про збільшення розміру аліментів. Також ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за позовом одержувача аліментів рішенням суду може бути змінено і спосіб стягнення аліментів.

Ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області від 12 листопада 2019 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що дії державного виконавця щодо стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у збільшеному розмірі, ніж визначено виконавчим листом по справі № 680/279/17 є правомірними, оскільки відбулись зміни у Законі України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та задовольнити його скаргу.

В обґрунтування скарги зазначав, що судом не враховано порушення державним виконавцем вимог чинного законодавства щодо повідомлення боржника та стягувача про розрахунок заборгованості щомісяця. Вважає неправильним висновок суду про те, що державний виконавець вправі самостійно приводити виконавчий документ у відповідність до положень статті 71 ЗУ «Про виконавче провадження». Стягнення аліментів у розмірі не менше мінімального гарантованого розміру стосується випадків коли, аліменти стягуються у частці від заробітку (доходів) платника аліментів, а не тоді коли аліменти стягуються у твердій грошовій сумі.

У відзиві на апеляційну скаргу державний виконавець Вовнянко Д.Л. вважає дії державного виконавця у вказаній справі такими, що ґрунтуються на вимогах Закону та нормах Сімейного кодексу України, а тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а ухвалу Новоушицького районного суду залишити без змін.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

Державний виконавець Старокостянтинівського РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Старокостянтинівському районному відділі ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області перебуває виконавче провадження № АСВП 53959750 з примусового виконання виконавчого листа Новоушицького районного суду Хмельницької області №680/279/17 виданого 11 травня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 700 (сімсот) гривень на кожну дитину, починаючи з 11 квітня 2017 року до їх повноліття.

Згідно із наданим державним виконавцем розрахунком заборгованості від 07 жовтня 2019 року аліменти нараховані з серпня по листопад 2018 року по 2916 грн. щомісячно, з грудня 2018 року по червень 2019 року в розмірі 3040,50 грн. щомісячно, з липня по вересень 2019 року в розмірі 3177,00 грн. Станом на 07 жовтня 2019 року заборгованість становить 15178,50 грн.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України (у редакції, чинній до моменту прийняття Закону України від 17.05.2017 року №2037-VIII) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року №2037-VIII, частину другу ст.182 СК України викладено в такій редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, - і за її межами (ч.1 ст.18 ЦПК України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

При цьому, судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема, право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльністю державного виконавця регламентовано розділом VII ЦПК України.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Законом України від 03 липня 2018 року №2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто, законодавством передбачено механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру передбаченого СК України, при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Таким чином, у разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального гарантованого розміру аліментів є підставою для самостійного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням такого збільшення з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, тобто з 08.07.2017 року за відповідною постановою державного виконавця.

За таких обставин, висновок суд першої інстанції про відмову у задоволенні скарги є правильним.

Твердження апелянта про те, що в разі зміни мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, стягувач у зв`язку з цим, має можливість звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на підставі ст.192 Сімейного кодексу України є помилковим.

Аналіз змісту ст.192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст.192 СК України.

Наведені у апеляційній скарзі інші доводи зводяться до незгоди з висновком суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, які він обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права і підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 377, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Новоушицького районного суду Хмельницької області від 12 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 квітня 2020 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк