Номер провадження: 22-ц/813/2323/20
Номер справи місцевого суду: 523/2791/18
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О. М., Заїкіна А. П.,

за участю секретаря Бикової К.А.,

учасники справи:

представник позивача - ОСОБА_1 ,

представник віжповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката Вознюка Матвія Пилиповича на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02.05.2019 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_4 звернулася з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди, що завдані скоєнням ДТП.

Свої вимоги мотивує тим, що 14 червня 2017 року, о 16:35 годині, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz 410D» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Манежна та Пішонівська, у м. Одесі, не надав перевагу автомобілю «Nissan Juke» реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_4 , яка рухалась по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення вказаних автомобілів. Автомобілі отримали механічні пошкодження.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02.05.2019 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригод було задоволено частково, постановлено:

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 300 242,62 грн.;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір в сумі 3 707,23 грн.;

в іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що відповідно Висновку № 30715170, вартість матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобіля «Nissan Juke» реєстраційний номер НОМЕР_2 , склав 400242 (чотириста тисяч двісті сорок дві) гривні 62 копійки.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця Відповідача була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне), відповідно до поліса серії АЕ № 7753601, який був дійсним на момент ДТП у сумі 100 000,00 (сто тисяч) гривень.

Таким чином, позивачу повністю не компенсовано матеріальну шкоду за пошкоджений автомобіль у розмірі 300 242,62 грн.

Оскільки автомобіль позивача «Nissan Juke» реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав пошкодження, і йому матеріальна шкода не відшкодована, матеріали справи протилежного не містять, то позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

19 червня 2019 року представником відповідача - адвокатом Вознюком Матвієм Пилиповичем було подано апеляційну скаргу на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02.05.2019 року, відповідно до якої відповідач просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення матеріальної шкоди - скасувати та постановити у відповідній частині нове рішення, яким вказані позовні вимоги залишити без задоволення.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про спричинення матеріальної шкоди саме у розмірі 400242 гривень взявши за основу заключення-висновок експерта оціночної діяльності ТОВ «Хавк Холдінг», який не є належним доказом.

Також апелянт вказує, що суд першої інстанції незаконно відхилив клопотання про призначення експертизи, не витребував акт оцінки вартості ремонту пошкодженого автомобіля та не звернув увагу на заяву позивачки, відповідно до якої вона надала згоду на отримання страхової суми саме у розмірі 100 000 гривень.

Позивач не скористалась правом надати відзив чи пояснення на апеляційну скаргу.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

10.07.2019 року Ухвалою Одеського апеляційного суду в складі судді Кравця Ю.І було залишено без руху апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Вознюка Матвія Пилиповича на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02.05.2019 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.09.2019 року провадження по вказаній цивільній справі було відкрито.

На підставі Розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями №5027 від 05.11.2019 року та у відповідності до пунктів 2.3.49., 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду за вказаною цивільною справою було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 05.11.2019 року визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду під головуванням судді Князюка О. В.

Ухвалою від 21 листопада 2019 року справу було прийнято до провадження та повторно направлено копію ухвали про відкриття провадження від 16.09.2019 року сторонам у справі для відома.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката Вознюка Матвія Пилиповича на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02.05.2019 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було прийнято до провадження.

Ухвалою від 24 грудня 2019 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду.

16 квітня 2020 року ухвалою Одеського апеляційного суду було задоволено клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката Вознюка Матвія Пилиповича, призначено по справі судово-товарознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

25 травня 2020 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшли матеріали вказаної цивільної справи з клопотанням судового експерта Івахнюк Володимира Павловича про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової автотоварознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи №523/2791/18.

Ухвалою від 28 травня 2020 року провадження у справі поновлено, справу призначено до розгляду.

У судовому засіданні 15.10.2020 року головуючим суддею було оголошено клопотання судового експерта В.П. Івахнюк про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення автотоварознавчої експертизи №20-3586.

Представник відповідача - ОСОБА_5 на питання головуючого зазначив щодо можливості подальшого розгляду справи без проведення судової автотоварознавчої експертизи, також повторно наголосив на тому, що висновок про оцінку вартості матеріальної шкоди №30715170, що міститься в матеріалах справи є неналежним доказом .

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

14 червня 2017 року, о 16:35 годині, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz 410D» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Манежна та Пішонівська, у м. Одесі, не надав перевагу автомобілю «Nissan Juke» реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_4 , яка рухалась по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення вказаних автомобілів. Автомобілі отримали механічні пошкодження.

Автомобіль «Nissan Juke» реєстраційний номер НОМЕР_2 , на праві власності належить позивачу ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 08.10.2016 року. (а.с. 6).

Винність відповідача ОСОБА_3 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №087080 від 13.07.2017 року, складеним співробітником УПП в м. Одесі, в установленому законом порядку. На підставі цього протоколу, визнання вини в настанні пригоди самим відповідачем ОСОБА_3 , суддя Суворовського районного суду м. Одеси виніс постанову від 28.07.2017 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП. Зазначеною постановою суду відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. (а.с. 7).

Відповідно ж до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто враховуючи вищевикладене, факт винуватості ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 14 червня 2017 року, о 16:35 годині, є встановленим і доказуванню не підлягає.

Для оцінки нанесеного збитку автомобілю «Nissan Juke» реєстраційний номер НОМЕР_2 , позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Хавк Холдинг», для проведення автотоварознавчого дослідження, та отримав Висновок № 30715170 від 31 липня 2017 року.

Відповідно Висновку № 30715170, вартість матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобіля «Nissan Juke» реєстраційний номер НОМЕР_2 , склав 400242 (чотириста тисяч двісті сорок дві) гривні 62 копійки. (а.с. 10-18).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця Відповідача була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне), відповідно до поліса серії АЕ № 7753601, який був дійсним на момент ДТП. (а.с. 8).

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності володільців наземних транспортних засобів» Позивачем до Страховика було подано заяву про виплату страхового відшкодування та надано всі необхідні документи та у жовтні 2017 року було отримане страхове відшкодування у розмірі 100 000,00 (сто тисяч) гривень.

Таким чином, позивачу повністю не компенсовано матеріальну шкоду за пошкоджений автомобіль у розмірі 300 242,62 грн. - 400242,62 грн., - 100000,00грн., котру позивач і просить стягнути з відповідача.

Мотивувальна частина

застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду відповідає в повній мірі.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідно Висновку № 30715170, вартість матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобіля «Nissan Juke» реєстраційний номер НОМЕР_2 , склав 400242 (чотириста тисяч двісті сорок дві) гривні 62 копійки.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця Відповідача була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне), відповідно до поліса серії АЕ № 7753601, який був дійсним на момент ДТП у сумі 100 000,00 (сто тисяч) гривень.

Таким чином, позивачу повністю не компенсовано матеріальну шкоду за пошкоджений автомобіль у розмірі 300 242,62 грн.

Оскільки автомобіль позивача «Nissan Juke» реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав пошкодження, і йому матеріальна шкода не відшкодована, матеріали справи протилежного не містять, то позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Колегія погоджується із вказаним висновком з огляду на наступне.

Згідно з ст. 22.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року N 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.

У статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 1,6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом взято до уваги звіт про оцінку транспортного засобу, який не є належним доказом вартості матеріального збитку, завданого автомобілю позивача, з огляду на положення ст. 106 ЦПК України, колегією суддів відхиляються, оскільки оцінка транспортного засобу проводилася відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що між страховою компанією та позивачем було складено протокол узгодження суми страхового відшкодування, за яким сторони досягли згоди про розмір страхового відшкодування в сумі 100 000,00 грн, тобто позивач погодився, що вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 100 000,00 грн, а не 400 242,62 грн, не заслуговують на увагу.

Відповідно до заяви від 31.07.2017 року позивач звернувся до АТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування, за якою сторони досягли згоди про розмір страхового відшкодування в сумі 100 000,00 грн (а.с. 9).

Відповідно Висновку № 30715170, вартість матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобіля «Nissan Juke» реєстраційний номер НОМЕР_2 , склав 400242 (чотириста тисяч двісті сорок дві) гривні 62 копійки. (а.с. 10-18).

Позивачем не заперечується, що йому було відшкодовано АТ «СГ «ТАС» суму страхового відшкодування у розмірі ліміту, а саме 100 000 гривень.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Оскільки із ліміту відповідальності страховика виплачено 100 000 грн страхового відшкодування, залишок такого відшкодування становить 400 242,62 грн.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Вознюка Матвія Пилиповича - залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02.05.2019 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

О. М. Таварткіладзе