Справа № 644/2470/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 жовтня 2020 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сітало А. К.,

за участю секретаря Трач М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів,-

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила: стягнути з ФОП ОСОБА_2 на її користь суму попередньої оплати в розмірі 15400 грн. сплачену за договором купівлі-продажу вхідної двері «Прайм №2» та її монтаж; стягнути з відповідача на її користь пеню у розмірі 3 % вартості замовлення за 21 день прострочення зобов`язання, яка становить 9702,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 16 вересня 2019 року між нею та ФОП ОСОБА_2 укладено письмовий договір купівлі-продажу № 280972. Договір укладено за місцем знаходження офісу відповідача: АДРЕСА_1 . Предметом договору є придбання вхідної двері «Прайм № 2» та її монтаж. Загальна вартість двері та робіт з монтажу склала 19150,00 грн. Відповідно до умов п. 3.1. договору позивач здійснила попередню оплату за двері та її встановлення в розмірі 15400,00 грн. Іншу частину суми у розмірі 3750,00 грн. позивач повинна була сплатити відповідачу після підписання Акту прийому-передання виробу.

Відповідно до п. 4.2. договору, відповідач повинен був виконати взяті на себе зобов`язання протягом 21 - 45 робочих днів з дати отримання передоплати 16 вересня 2019 року. Таким чином, ОСОБА_2 зобов`язався поставити товар та виконати всі роботи у максимальний термін до 11 листопада 2019 року. Але ОСОБА_2 до теперішнього часу своїх зобов`язань не виконав.

На початку лютого 2020 року, за взаємною згодою між позивачем та ОСОБА_2 у договір було внесено правку, про те, що ОСОБА_2 зобов`язується в строк до 29 лютого 2020 року поставити двері або повернути кошти отримані як попередню оплату. Запис у договорі про нові строки та повернення оплати було зроблено ОСОБА_2 власноручно.

16 березня 2020 року позивач засобами поштового зв`язку направила на адресу відповідача претензію з вимогою повернення їй сплачених коштів та пені відповідно до положень ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

До теперішнього часу жодних прийнятих на себе зобов`язань ОСОБА_2 не виконав, кошти позивачу не повернув, на претензію відповіді не надав, спілкування з приводу боргу уникає.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомили.

Від позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти розгляду справи в заочному порядку позивач не заперечувала. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16 вересня 2019 року між позивачем та ФОП ОСОБА_2 укладено письмовий договір купівлі-продажу № 280972. Предметом договору є придбання вхідної двері «Прайм № 2» та її монтаж. Загальна вартість двері та робіт з її монтажу визначена сторонами у сумі 19150,00 грн. Відповідно до умов п. 3.1. договору позивач здійснила попередню оплату за двері та її встановлення в розмірі 15400,00 грн. Іншу частину суми у розмірі 3750,00 грн. позивач повинна була сплатити відповідачу після підписання Акту прийому-передання виробу.

Відповідно до п. 4.2. договору, відповідач повинен був виконати взяті на себе зобов`язання протягом 21 - 45 робочих днів з дати отримання передоплати 16 вересня 2019 року. Таким чином, ОСОБА_2 зобов`язався поставити товар та виконати всі роботи у максимальний термін до 11 листопада 2019 року. Але ОСОБА_2 до теперішнього часу своїх зобов`язань не виконав.

На початку лютого 2020 року, за взаємною згодою між позивачем та ОСОБА_2 у договір було внесено правку, про те, що ОСОБА_2 зобов`язується в строк до 29 лютого 2020 року поставити двері або повернути кошти отримані як попередню оплату. Запис у договорі про нові строки та повернення оплати було зроблено ОСОБА_2 власноручно.

16 березня 2020 року позивач засобами поштового зв`язку направила на адресу відповідача претензію з вимогою повернення їй сплачених коштів та пені відповідно до положень ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

До теперішнього часу жодних прийнятих на себе зобов`язань ОСОБА_2 не виконав, кошти позивачу не повернув, на претензію відповіді не надав, спілкування з приводу боргу уникає.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем по справі зобов`язання за договором від 16 вересня 2019 року не виконане, а тому позовні вимоги в частині стягнення передоплати підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зазначені у вказаній статті.

Положеннями частини першої-другої статті 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до ч.1 ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

За положеннями статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Згідно вказаного вище договору загальна вартість замовлення складає 19150,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ч. 3 вказаної статті зазначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивачем у позові визначена загальна вартість продукції та послуги у розмірі передоплати - 15400,00 грн.

Позивач просить стягнути пеню за 21 день прострочення виконання зобов`язання (з 01.03.2020 р.).

Таким чином, суд розглянув дане питання виходячи із суми зазначеної у позові та в межах строку прострочення зазначеного у ньому та розраховує пеню за 21 день (15400,00 грн. х 21 х 3%,), що становить 9702,00 грн.

Отже, загальна сума яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у зв`язку з порушенням умов зобов`язання, складає 25102,00 грн.

Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Розподіл судових витрат, суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 95, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-282, 354, 430 ЦПК України, п. 9 ч. 1, п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) збитки в розмірі 15400,00 грн. та пеню за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 9702,00 грн., а всього стягнути 25102,00 грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; Код отримувача (код ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106) за подання позовної заяви у розмірі 840 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ст.354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Повне судове рішення складено 29.10.2020 року.

Суддя: А. К. Сітало