Постанова

Іменем України

25 березня 2020 року

м. Київ

справа № 610/1590/14-ц

провадження № 61-14584св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 15 листопада 2018 року у складі судді Тімонової В. М. та постанову Харківського апеляційного суду від 20 червня 2019 року у складі колегії суддів: Коваленко І. П., Овсяннікової А. І., Сащенко І. С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (далі - ПАТ «Укртрансгаз») про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди

Позовна заява мотивована тим, що він з лютого 2002 року працював на посаді водія автотранспортних засобів 1 класу Червонодонецького вузла зв`язку Шебелинського цеху технологічного зв`язку (далі - Шебелинський ЦТЗ) Харківського регіонального центру «Газтехзв`язок» Управління «Укргазтехзв`язок», яке на правах філії входить до складу ПАТ «Укртрансгаз». Наказом по Управлінню «Укргазтехзв`язок» від 26 березня 2014 року № 130-к його було звільнено з роботи у зв`язку зі скороченням штатів працівників на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Вважав своє звільнення незаконним, тому ОСОБА_1 просив суд визнати незаконним і скасувати наказ по Управлінню «Укргазтехзв`язок» ПАТ «Укртрансгаз» від 26 березня 2014 року № 130-к про звільнення його з роботи та поновити його на роботі в Управлінні «Укргазтехзв`язок» ПАТ «Укртрансгаз» на посаді водія 1 класу вузла зв`язку Червоний Донець Шебелинського ЦТЗ Харківського регіонального центру «Газтехзв`язок» з 26 березня 2014 року; стягнути з ПАТ «Укртрансгаз» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 134 381,94 грн та інші грошові суми, що виплачувались працівникам, у розмірі 12 827,00 грн. Крім того, вказував, що у зв`язку з незаконним звільненням йому завдана моральна шкода, яка полягає у погіршенні здоров`я і позбавленні можливості реалізації ним своїх професійних навичок, звичок і бажань, тому просив стягнути з ПАТ «Укртрансгаз» 10 000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 16 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 16 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укртрансгаз»про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Заява мотивована тим, що у жовтні 2017 року він звернувся листом до директора Управління «Укргазтехзв`язок» ПАТ «Укртрансгаз» з проханням роз`яснити підстави його звільнення, на який отримав відповідь, дослівно: «філія «Управління «Укргазтехзв`язок» не є уповноваженою особою». Вказане свідчить, що директор філії немає повноважень на видання наказу про скорочення штатної посади. На момент ухвалення рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 16 червня 2015 року вказані обставини йому відомі не були.

Вважає, що ці обставини є нововиявленими та мають істотне значення для вирішення справи, оскільки із відповіді директора Управління «Укргазтехзв`язок» ПАТ «Укртрансгаз» зрозуміло, що наказ по філії Управління «Укргазтехзв`язок» від 25 грудня 2013 року № 291 «Щодо оптимізації структури Харківського регіонального центру», яким було передбачено скорочення з 26 березня 2014 року двох штатних посад водія автотранспортних засобів, одну з яких обіймав він, було видано неуповноваженою особою.

На підставі вказаного ОСОБА_1 просив суд скасувати за нововиявленими обставини рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 16 червня 2015 року.

Короткий зміст судових рішень

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 15 листопада 2018 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 20 червня 2019 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставини рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 16 червня 2015 року відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що обставини, на які посилається заявник як на нововиявлені, не спростовують факти, покладені в основу судового рішення, і ці обставини не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається, а по суті є переоцінкою доказів, які були оцінені судом в процесі розгляду справи. Крім того, в листі, на який посилається ОСОБА_1 , зазначено, що філія «Управління «Укргазтехзв`язок» не є уповноваженим органом і не може коментувати рішення судів, прийняті у справі № 610/1590/14-ц, тобто не містить нововиявлених обставин та не свідчить про наявність підстав для скасування рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 16 червня 2015 року.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 16 червня 2015 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді касаційного цивільного суду від 12 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 березня 2020 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, безпідставно відмовили у задоволенні його заяви про перегляд за нововиявленими обставини рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 16 червня 2015 року, оскільки він зазначив істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі йому на час розгляду справи, так як про ці обставин він дізнався лише 28 листопада 2017 року.

Відзив на касаційну скаргу учасниками справи на подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 16 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2015 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Укртрансгаз»про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 16 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укртрансгаз»про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 здійснюється Верховним Судом у порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими та підстав для їх скасування немає.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Відповідно до частин першої, другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, необхідно розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Колегія суддів погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанції, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 як на нововиявлені, не спростовують факти, покладені в основу судового рішення, і ці обставини не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається, а по суті є переоцінкою доказів, які були оцінені судом в процесі розгляду справи.

Крім того, у листі, на який посилається ОСОБА_1 , зазначено, що філія «Управління «Укргазтехзв`язок» не є уповноваженим органом і не може коментувати рішення судів, прийняті у справі № 610/1590/14-ц, тобто не містить нововиявлених обставин та не свідчить про наявність підстав для скасування рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 16 червня 2015 року.

З урахуванням вказаного, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не є нововиявленими, тому підстав для задоволення його заяви немає.

Крім того, Верховний Суд враховує, що Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (Ponomaryov v. Ukraine, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (Pravednaya v. Russia, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Зі змісту поданої ОСОБА_1 заяви про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами, яка вже є другою у цій справі, вбачається, що ця заява, по суті, є «прихованою апеляцією», а не щирим прагненням заявника виправити судову помилку.

Доводи касаційної скарги не можуть бути підставою для скасування законних і обґрунтованих судових рішень, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який обґрунтовано їх спростував.

У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому їх відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 15 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович