Номер провадження: 22-ц/813/3003/20
Головуючий у першій інстанції Маломуж А. І.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ремстрой-Україна» про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на ухвалу Київського районного суду м. Одеси про відмову у забезпеченні позову, ухваленого під головуванням судді Маломуж А.І., 01 серпня 2019року в м. Одеса

встановила:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовмом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ТОВ «Ремстрой-Україна» про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с. 3-7).

Одночасно з позовною заявою до суду надійшло клопотання від позивача про забезпечення позову, у якому він просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01 серпня 2019 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено (а.с. 23-24).

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с. 28-30).

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16 березня 2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16 березня 2020 року зі змінами «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену короновірусом COVID-19» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території України карантину, зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішенні питання про забезпечення позову, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що воно є необґрунтованим, а також на те, що клопотання не містить доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В порядку ст. 150 ЦПК України, способами забезпечення позову є: накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії; заборона іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, тощо.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст.150 ЦПК України).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позову, підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів (Постанова Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Заходи забезпечення позову визначаються, виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини справи.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

При цьому позивач зазначив, що 11.01.2006 року між ПП «Прогрес-Риелт» та ОСОБА_1 укладено Договір № ЛВ/Р-2-200 про інвестування, предметом якого є квартира під будівельним номером АДРЕСА_2 , розрахунковою площею 88,82 кв.м АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 .

02.10.2018 року державним реєстратором Одеської філії КП «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Морозовою О.С. здійснено реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на кв. АДРЕСА_1 (будівельна адреса цієї квартири: кв. АДРЕСА_5 ). Реєстрація права власності була проведена на підставі наступних документів: Акт приймання-передачі до Договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна б/н, укладений 24.04.2014 року між ТОВ «Ремстрой-Україна» і ОСОБА_4 ; Договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № ЛВ/Р-2-2-245, укладений 24.04.2014 року між ТОВ «Ремстрой-Україна» і ОСОБА_2 ; технічний паспорт б/н, виданий 22.06.2018 року ТОВ «АН Експерт». 06.11.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір, за умовами якого квартира за адресою: АДРЕСА_6 була передана ОСОБА_2 в іпотеку у забезпечення виконання зобов`язань за договором позики. 12.11.2018 року ТОВ «Ремстрой-Україна» у відповідь на запит ОСОБА_1 повідомило, що майнові права на кв. АДРЕСА_1 (будівельна адреса: АДРЕСА_7 ) належать ТОВ «Ремстрой-Україна» на праві приватної власності і ніяким особами не відчуджувались; Договір № ЛВ/Р-2-2-245 від 24.04.2014 року купівлі-продажу майнових прав з ОСОБА_2 та інші вказані договори з вказаною особою не укладались; особа ОСОБА_2 ТОВ «Ремстрой-Україна» не відома.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача за захистом своїх прав, оскільки вважає, що ОСОБА_2 протиправно зареєстровано право власності на спірну квартиру.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення позову, оскільки на час розгляду заявленого клопотання ОСОБА_1 суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що що квартира АДРЕСА_8 АДРЕСА_4 , є одна й та сама квартира.

Посилання ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі на відповідь ТОВ «Ремстрой-Україна» від 12.11.2018 року, якою даний факт підтверджується є помилковим з огляду на те, що ТОВ «Ремстрой-Україна» даючи відповідь на запит, послалось на те, що майнові права на квартиру АДРЕСА_9 (будівельна адреса: АДРЕСА_7 ) належать їм, та ніякими особами не відчужувались. Договору купівлі-продажу та ніяких інших договорів з ОСОБА_2 не укладалось. Крім того з наданих до суду першої інстанції договору № ЛВ/Р-2-200 про інвестування вбачається, що квартира під будівельним номером АДРЕСА_10 , займає площу 88,82 кв. м., а з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , займає площу 89,5 кв. м. Тобто з наданих дказів на підтвердження обґрунтованості заявленого клопотання про забезпечення позову не вбачалось ототожнення вказаних квартир.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що апелянт не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вищевказаних висновків суду не спростовують.

Іншіх доказів та обставин, заявник в апеляційній скарзі не навів.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01 серпня 2019 року про відмову у забезпеченні позову постановлено з додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01 серпня 2019 року про відмову у забезпеченні позову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 16.06.2020 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе