ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/22/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.,

секретар судового засідання Гриньова А.М.,

з участю: прокурора Параскевича О.Г.,

представника Міністерства юстиції України Лукова А.В.,

представника позивача ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/30061/18 за апеляційними скаргами Державної казначейської служби України, Прокуратури Хмельницької області, Міністерства юстиції України на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 травня 2019 року (суддя Мазурок О.В., повне судове рішення складено 16 травня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Хмельницької області, Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, суд

у с т а н о в и в :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що 20 жовтня 1998 року Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку було засвідчено випуск акцій (видано свідоцтво), що здійснюється ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» на загальну суму 3051600 грн, номінальною вартістю 0,25 грн, форма випуску акцій документарна та внесено до Загального реєстру випуску цінних паперів.

Згідно з випискою з Реєстру власників іменних цінних паперів про стан особового рахунку №88-00/14669 на 11 листопада 2003 року він був власником простих іменних акцій ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» у кількості 1320338 шт. сумарною номінальною вартістю 330084,50 грн, що складало 10,8167% у Статуті ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів».

28 листопада 2002 року постановою начальника слідчого відділу прокуратури Хмельницької області в кримінальній справі, порушеній за фактами зловживань у ВАТ «Хмельницький КХП», з метою забезпечення заявленого в кримінальній справі цивільного позову, можливої конфіскації майна і відшкодування завданих збитків державі, яка є акціонером, накладено арешт на належне йому та членам сім`ї нерухоме та рухоме майно, в тому числі й на цінні папери.

Всього було обмежено в обігу шляхом їх блокування реєстроутримувачем на особовому рахунку власника, що полягало в забороні їх відчуження, 1320338 штук простих іменних акцій номінальною вартістю 330084,50 грн.

Зазначена постанова від 28 листопада 2002 року про накладення арешту винесена з порушенням вимог ст. 126 КПК України 1960 року, є незаконно, оскільки обвинуваченим чи підозрюваним у цій справі він ніколи не був, а відповідно не міг бути цивільним відповідачем. При накладенні арешту арештовані цінні папери не були описані та передані на відповідальне зберігання.

Накладення арешту на цінні папери порушило його права та членів сім`ї на розпорядження належними їм акціями ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів».

На загальних зборах акціонерів ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» 22 травня 2004 року було прийнято рішення про реорганізацію ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» шляхом перетворення у ТОВ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів».

За розпорядженням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку №236-е від 07 грудня 2004 року скасовано реєстрацію випуску акцій ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів», свідоцтво про реєстрацію випуску акцій ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» анульовано.

У 2012 році кримінальні справи щодо ОСОБА_2 і ОСОБА_3 закриті за відсутністю в їх діях складу злочину та за недоведеністю участі ОСОБА_2 у вчиненні злочину.

Судовими рішеннями в справі №686/26129/14-ц встановлено, що накладення арешту на цінні папери порушило права батька ОСОБА_3 на розпорядження належним на праві власності майном, зокрема акціями ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів», що тягне за собою відшкодування на його користь на загальних підставах завданої йому шкоди, яка визначається в розмірі вартості належних йому акцій ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів». Позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення шкоди в розмірі вартості іменних акцій у кількості 1676056 шт. у сумі 1451411,89 грн задоволені. Стягнуто зазначену суму за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

На виконанні у Хмельницькому міському відділі ДВС Хмельницького міського управління юстиції перебував виконавчий лист про стягнення з нього на користь ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» коштів у сумі 20250 грн і 202,5 грн державного мита. 19 листопада 2003 року державним виконавцем був накладений арешт на майно - квартиру, автомобіль, прості іменні акції ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» у кількості 1320338 штук номінальною вартістю 330084,50 грн. Вартість арештованого майна перевищувала суму стягнення. При накладенні арешту на акції державним виконавцем був порушений Порядок накладення арешту на цінні папери, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 1999 року №1744. Про накладення арешту на майно, проведення оцінки акцій державний виконавець його не повідомив, чим позбавив права на оскарження цих дій.

Постановою начальника слідчого відділу прокуратури Хмельницької області від 19 березня 2004 року був скасований арешт, накладений на належні йому акції. В рамках виконавчого провадження проведено їх оцінку (194001 грн) і 23 березня 2004 року реалізовано через ТОВ «Брокбізнесцентр» за 211254,08 грн.

Незаконність дій державного виконавця оскаржував до вищестоящих інстанцій і в судовому порядку, які встановили наявність порушень. Провадження в справі за його позовом до Хмельницького міського відділу ДВС Хмельницького міського управління юстиції про визнання незаконними дій і повернення акцій було закрито судом у зв`язку з ліквідацією відділу ДВС.

Вартість простих іменних акцій ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» на час їх реалізації була значно вищою 1156481,30 грн, що підтверджується висновком експертизи в цивільній справі №686/11154/13-ц.

Внаслідок накладення арешту на цінні папери прокуратурою Хмельницької області в кримінальній справі та державним виконавцем при проведенні виконавчих дій було порушило його право на розпорядження належними цінними паперами, їх реалізація за заниженою ціною призвела до позбавлення права власності та заподіяння матеріальної шкоди. Відповідальність за таку шкоду має нести держава відповідно до ст.ст. 1166, 1173, 1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Тому, ОСОБА_1 просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на відшкодування шкоди 945227,22 грн (вартість акцій 1156481,30 грн - кошти від реалізації акцій 211254,08 грн, які були повернуті).

Прокуратура Хмельницької області і Міністерство юстиції України в суді першої інстанції заявили про застосування позовної давності (т.1, а.с.107, 158).

Позивач у відповіді на відзив (т.1, а.с.129-133) просив поновити строк позовної давності, оскільки вважає його пропущеним з поважних причин. Протягом 2004-2018 років незаконність накладення арешту та реалізацію акцій оскаржував у порядку адміністративного та кримінального судочинства. З 2004 по 2009 рік тривало провадження в справі №2а-204/2007 за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького міського відділу ДВС Хмельницького міського управління юстиції про визнання незаконними дій і було закрито судом у зв`язку з ліквідацією відділу ДВС. З 2007 року по 2013 рік розглядалася справа (провадження К/9991/492/12) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління юстиції у Хмельницькій області про скасування постанови про результати перевірки виконавчого провадження. Судовими рішеннями у цій справі встановлена незаконність дій державного виконавця. На протязі 6 років 7 місяців (2007-2012 роки) тривало досудове розслідування у кримінальній справі №19/4539, порушеній за фактом зловживання службовим становищем службовими особами відділу ДВС Хмельницького міського управління юстиції під час виконавчих дій по виконавчому провадженню. 01 листопада 2012 року кримінальна справа закрита. У 2012 році закрита кримінальна справа №29/2253 відносно батьків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 із зняттям незаконно накладеного арешту на усе майно ОСОБА_1 29 січня 2013 року зверталися до прокуратури Хмельницької області з приводу відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства. У справі №686/11154/13-ц, що розглядалася судами протягом 2013-2015 років, була встановлена незаконність 10-річного кримінального переслідування проти сім`ї ОСОБА_4 . Постановою Верховного Суду від 06 червня 2018 року в справі №686/26129/14-ц встановлено, що накладення арешту на цінні папери порушило права батька ОСОБА_3 на розпорядження належним на праві власності майном, що є підставою для відшкодування шкоди в розмірі вартості акцій. У серпні 2018 року до прокуратури Хмельницької області подана заява про вчинене кримінальне правопорушення службовими особами відділу ДВС. Отримано відповідь, якою фактично відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР, яку оскаржив у судовому порядку.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду хмельницької області від 07 травня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 завдану майнову шкоду в сумі 945227,22 грн. Судові витрати віднесено на рахунок держави.

Державна казначейська служба України, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права. Судом не зазначено, яким саме державним органом завдана шкода позивачеві, причинний зв`язок між завданою майновою шкодою та діями відповідачів, натомість ухвалено рішення про стягнення коштів з Державної казначейської служби за рахунок Державного бюджету. Всупереч вимогам закону ОСОБА_1 оскаржував оцінку майна у виконавчому провадженні, результати торгів.

Міністерство юстиції України, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що є неналежним відповідачем у справі. Хмельницький міський відділ ДВС Хмельницького міського управління юстиції, на виконанні в якому перебував виконавчий лист про стягнення коштів з ОСОБА_1 , був ліквідований згідно з наказом Хмельницького обласного управління юстиції від 26 серпня 2005 року №524/к «Про ліквідацію відділів державної виконавчої служби», виданого на підставі наказу Міністерства юстиції України від 19 серпня 2005 року №1482/к «Про ліквідацію відділів державної виконавчої служби територіальних управлінь юстиції» та припинив свою діяльність 04 травня 2006 року у зв`язку з ліквідацією без правонаступництва. Позивач не надав доказів причинного зв`язку між діями державного виконавця та завданою шкодою. Суд безпідставно не застосував позовну давність за заявою відповідачів.

Прокуратура Хмельницької області, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Суд не врахував те, що арешт, накладений на акції, у кримінальній справі був знятий 19 березня 2004 року у зв`язку із зверненням начальника відокремленого підрозділу реєстратора у Хмельницькій філії ПриватБанку Проценка Л.В. і старшого державного виконавця МВ ДВС Хмельницького міського управління юстиції Веретюка О.А. для виконання рішення в цивільній справі. Позивача позбавлено права власності на акції не внаслідок арешту за постановою прокуратури області від 28 листопада 2002 року, а в результаті їх реалізації виконавчою службою. Суд помилково зазначив про порушення прокуратурою п.п. 6, 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку накладення арешту на цінні папери» №1744 від 22 вересня 1999 року. У рішенні не наведено жодної правової підстави вважати, що виконавчою службою під час реалізації акцій були допущені порушення, внаслідок яких завдано шкоду. Арешт і вилучення майна ОСОБА_1 не оскаржені в судовому порядку, оцінка цінних паперів не визнана незаконною. При стягненні шкоди в розмірі 945227,22 грн судом не зазначено яким чином вона обрахована. Акції позивача були реалізовані 23 березня 2004 року, проте до уваги взято висновок експертизи у справі №686/11154/13-ц, у якій вартість акцій визначена станом на 01 травня 2004 року. Правомірність реалізації акцій встановлена судовим рішенням у зазначеній справі. Судом безпідставно не застосована позовна давність.

У відзивах ОСОБА_1 просить залишити апеляційні скарги без задоволення, посилаючись на законність судового рішення. Аргументи є ідентичними, викладеним у позовній заяві.

У засіданні апеляційного суду прокурор і представник Міністерства юстиції України апеляційні скарги підтримали. Представник ОСОБА_1 визнав їх необґрунтованими в повному обсязі. Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч. 1, ч. 2 і ч. 5 ст. 263 ЦПК України).

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію випуску акцій Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку 20 жовтня 1998 засвідчила випуск акцій, що здійснювався Відкритим акціонерним товариством «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» на загальну суму 3051600 грн, номінальною вартістю по 0,25 грн, форма випуску документарна, простих іменних 12206400 штук, на суму 3051600 грн, реєстраційний номер в Загальному реєстрі випуску цінних паперів №188/22/1/98 (т.1, а.с.65).

Відповідно до виписки з Реєстру власників іменних цінних паперів про стан особового рахунку 88-00/14669 від 11 листопада 2003 року, виданої уповноваженою особою реєстратора TOB «Цінні папери АПК», на рахунку ОСОБА_1 знаходилось 1320338 шт. простих іменних акцій номінальною вартістю 330084,50 грн, що складає 10,817% в статуті ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів», які заблоковані (т.1, а.с.73).

Начальником слідчого відділу прокуратури Хмельницької області 14 травня 2003 року, 14 і 28 серпня 2003 року, 02 вересня 2003 року, 23 і 27 лютого 2004 року, 29 березня 2004 року були порушені кримінальні справи відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_2 за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 191 ч. 5, 15 ч. 2, 191 ч. 5, 209 ч. 2, 364 ч. 2, 366 ч. 2 КК України (т.1, а.с.68).

З метою забезпечення цивільного позову, заявленого в кримінальній справі, можливої конфіскації майна і відшкодування збитків державі постановою начальника слідчого відділу прокуратури Хмельницької області від 28 листопада 2002 року накладено арешт на нерухоме і рухоме майно, в тому числі цінні папери, які належали ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 (т.1, а.с.75).

Вказана постанова була направлена для організації виконання директору Хмельницької філії «ПриватБанк» з посиланням на те, що саме підпорядкована йому філія банку здійснює ведення системи реєстру.

Всього було заблоковано 1320338 шт. належних позивачеві простих іменних акцій номінальною вартістю 330084,50 грн. Іменні цінні папери були обмежені в обігу шляхом їх блокування реєстроутримувачем на особовому рахунку власника, що полягало в забороні їх відчуження на підставі постанови про накладення арешту на майно від 28 листопада 2002 року.

17 липня і 23 серпня 2012 року слідчий в особливо важливих справах прокуратури Хмельницької області виніс постанови про закриття кримінальних справ відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_2 закрито за відсутністю в діях складу злочину та недоведеністю участі у вчиненні злочину.

Постановою слідчого в особливо важливих справах прокуратури Хмельницької області від 27 серпня 2012 року знято накладений у кримінальній справі №29/2253 арешт з усього майна ОСОБА_1 , на яке цей арешт накладався (т.1, а.с.139).

На звернення ОСОБА_1 та членів його сім`ї до Прокуратури Хмельницької області у 2013р., 2015р. про поновлення порушеного права власності на акції отримали відмову.

На виконанні у Хмельницькому міському відділі ДВС Хмельницького міського управління юстиції перебував виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» коштів у сумі 20250 грн і 202,5 грн державного мита.

19 листопада 2003 року державним виконавцем Веретюком О.А. був накладений арешт на майно боржника - квартиру, автомобіль, прості іменні акції ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» у кількості 1320338 штук номінальною вартістю 330084,50 грн.

19 березня 2004 року у зв`язку із зверненням начальника відокремленого підрозділу реєстратора у Хмельницькій філії ПриватБанку Проценка Л.В. і старшого державного виконавця МВ ДВС Хмельницького міського управління юстиції Веретюка О.А. для виконання рішення в цивільній справі в кримінальній справі був знятий арешт, накладений на цінні папери ОСОБА_1 (т.1, а.с.82-83).

У виконавчому провадженні проведено оцінку простих іменних акцій, належних позивачеві (194001 грн), і 23 березня 2004 року їх реалізовано через ТОВ «Брокбізнесцентр» за 211254,08 грн. Різниця між сумою коштів від реалізації акцій і сумою боргу повернута ОСОБА_1 .

Наведене підтверджується матеріалами справи, встановлено судовими рішеннями в справах №686/11154/13-ц, №686/26129/14-ц і не заперечується сторонами.

Встановивши незаконність накладення слідчим відділу прокуратури Хмельницької області 28 листопада 2002 арешту на усе майно ОСОБА_1 у кримінальній справі №29/2253, порушеній за фактом зловживання посадовими особами ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів», яка в липні - серпні 2012 року була закрита за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу злочину та недоведеністю участі ОСОБА_2 у вчиненні злочину, що порушило права позивача на розпорядження належними йому акціями, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відшкодування шкоди відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі ч. 1 і ч. 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Частиною 6 статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон), підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові, зокрема, внаслідок незаконного накладення арешту на майно.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Статтею 2 Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Відповідно до ст. 3 Закону в наведених у статті 1 цього Закону випадках громадяниноі відшкодовується (повертаються), зокрема, майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи досудового слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт.

Майно, зазначене в пункті 2 статті 3 цього Закону, повертається в натурі, а в разі неможливості повернення в натурі його вартість відшкодовується за рахунок тих підприємств, установ, організацій, яким воно передано безоплатно. У разі ліквідації підприємств, установ, організацій, яким майно було передано безоплатно, або недостатності у них коштів для відшкодування шкоди вартість майна (частина вартості) відшкодовується за рахунок державного бюджету (ч. 2 і ч. 3 ст. 4 Закону).

Незаконність дій державного виконавця Хмельницького міського відділу ДВС Хмельницького міського управління юстиції при виконанні виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» коштів у сумі 20250 грн і 202,5 грн державного мита полягає в не направленні боржникові копії постанови про відкриття виконавчого провадження, в накладенні арешту на майно позивача вартістю значно більшою ніж сума, що підлягала до стягнення, у не повідомленні боржника про опис та арешт цінних паперів, їх оцінку, чим завідомо позбавлено права боржника на оскарження вказаних дій, та відчуженні належних позивачеві простих іменних акцій у кількості 1320338 шт. номінальною вартістю 330084,50 грн, за заниженою ціною (211254,08 грн).

Частково зазначена незаконність дій посадової особи органу ДВС встановлена судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління юстиції у Хмельницькій області про скасування постанови про результати перевірки виконавчого провадження (ухвала Вищого адміністративного суду України від 30 травня 2013 року, провадження №К/9991/492/12 (т.1, а.с.78)).

Частиною 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій, передбачено, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Згідно з ч. 2 і ч. 3 ст. 55 цього Закону державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника.

Копія постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника не пізніше наступного після її винесення дня надсилається боржнику.

На підставі ч. 4 ст. 57 зазначеного Закону державний виконавець про оцінку арештованого майна повідомляє сторони, які мають право оскаржити оцінку майна до суду в 10-денний строк з дня отримання повідомлення.

Відповідно до висновку проведеної у справі судово-економічної експертизи №3022/19-26 від 10 квітня 2020 року вартість 1320338 шт. простих іменних акцій ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів», належних ОСОБА_1 , станом на 23 березня 2004 року (дата реалізації у виконавчому провадженні) становить 1115949,68 грн.

Пославшись у рішенні на незаконність дій даржавного виконавця органу ДВС, суд першої інстанції не зазначив норму права, на підставі якої підлягає відшкодуванню державою завдана позивачеві шкода.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Накладення державним виконавцем арешту на цінні папери та їх реалізація за значно заниженою ціною порушило права позивача на розпорядження належними йому акціями та призвело до заподіяння шкоди.

Отже, наявні підстави для задоволення позову про відшкодування шкоди.

У зв`язку з наведеним вище, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційних скарг про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Оскільки шкода підлягає відшкодуванню за рахунок коштів державного бюджету незалежно від вини посадових осіб відповідних органів, то колегія суддів вважає, що відповідальність за завдану позивачеві шкоду посадовими особами обох органів є однаковою з урахуванням положень ст. 1190 ЦК України.

У рішенні суду першої інстанції не зазначено з чого виходив суд при вирішенні позову з урахуванням заяви відповідачів про застосування позовної давності, а саме, що позивач не пропустив позовну давність, чи суд визнав поважними причини пропущення позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Апеляційний суд визнає поважними причини пропуску ОСОБА_1 позовної давності, оскільки на протязі тривалого часу з 2004 року по 2018 рік він оскаржує порушене право на розпорядження належними йому акціями в адміністративному, цивільному та кримінальному судочинстві, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Разом з тим, не можна погодитись із визначеним судом розміром відшкодування шкоди, оскільки при його визначенні суд врахував висновок експертизи в справі №686/11154/13-ц, у якій вартість акцій визначена станом на 01 травня 2004 року, а продаж акцій позивача здійснено 23 березня 2004 року.

Враховуючи визначену відповідно до висновку судово-економічної експертизи в цій справі вартість належних ОСОБА_1 простих іменних акцій ВАТ «Хмельницький комбінат хлібопродуктів» у кількості 1320338 шт. станом на 23 березня 2004 року в сумі 1115949,68 грн і розмір коштів від реалізації акцій у сумі 211254,08 грн, за рахунок яких відбулося виконання рішення суду (20452,50 грн) і різниця повернута позивачеві, розмір відшкодування шкоди складає 904695,60 грн (1115949,68 грн - 211254,08 грн).

Доводи апеляційної скарги, що Міністерств юстиції України є неналежним відповідачем у справі не заслуговують на увагу з таких підстав.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення урядового органу державного управління у складі Міністерства юстиції» від 23 квітня 2005 року №320 на базі органів державної виконавчої служби у складі Міністерства юстиції був утворений Департамент державної виконавчої служби як урядовий орган державного управління.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про ліквідацію Департаменту державної виконавчої служби» від 16 листопада 2006 року №1622 ліквідовано Департамент державної виконавчої служби, що діє у складі Міністерства юстиції як урядовий орган державного управління та установлено, що Міністерство юстиції є правонаступником Департаменту державної виконавчої служби.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Передача повноважень щодо примусового виконання судових рішень від відділів ДВС у складі Міністерства юстиції України до Департаменту державної виконавчої служби та від Департаменту державної виконавчої служби до Міністерства юстиції України не змінила характер і джерело цих повноважень. Вони відносяться до компетенції органів державної влади, що забезпечує державою безперервність примусового виконання судових рішень.

Тому, при вирішенні питання щодо реформування органів державної виконавчої служби в процесі виконавчого провадження слід виходити з наявності процесуального правонаступництва.

Інші доводи апеляційних скарг на висновки суду не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні з викладенням мотивувальної частини в редакції цієї постанови та зменшенням стягнутої з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 суми відшкодування шкоди до 904695,60 грн.

Документально підтверджені витрати відповідачів по оплаті судового збору за подання апеляційних скарг відповідно до ч. 1 і ч. 7 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог (95,7%) необхідно компенсувати кожному з них по 568,25 грн за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України, Прокуратури Хмельницької області, Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 травня 2019 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови та зменшити стягнуту на користь ОСОБА_1 суму відшкодування шкоди до 904695 грн 60 коп (дев`ятсот чотири тисячі шістсот дев`яносто п`ять грн 60 коп).

В решті рішення суду залишити без змін.

Витрати Державної казначейської служби України, Прокуратури Хмельницької області, Міністерства юстиції України по оплаті судового збору за подання апеляційних скарг у сумі 568 грн 25 коп (п`ятсот шістдесят вісім грн 25 коп) компенсувати кожному за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 травня 2020 року.

Суддя-доповідач О.І. Талалай

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта