Справа № 675/2590/19
Провадження № 2/675/242/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" жовтня 2020 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Короля О.В., за участю секретаря судового засідання Сопронюк С.Л., учасників справи:

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідачі 1, 2: представники не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ріпківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Ріпківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області (по тексту відповідач 1), Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області (по тексту відповідач 2) про встановлення факту родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 являється матір`ю ОСОБА_1 ; визнання в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , права на земельну частку (пай), розміром 2, 99 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі, яка перебувала в колективній власності КСП «Колос» в с. Ріпки Ізяславського району Хмельницької області.

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_2 (по тексту - ОСОБА_2 , спадкодавець), після смерті якої відкрилася спадщина, яку прийняв шляхом вступу в управління спадковим майном.

Звертає увагу, що будучи спадкоємцем за законом, який спадщину після смерті своєї матері позбавлений можливості оформити спадкові права з огляду на розбіжності при написанні свого по батькові у свідоцтві про народження та в паспорті громадянина України.

На думку позивача співставлення повних даних наданих ним письмових доказів, які логічно та послідовно доповнюють одне одного, не суперечачи по своїй суті та змісту, та показання свідків підтверджують факт родинних відносин між ним та спадкодавцем, як сином та матір`ю.

Також зазначає, що являючись єдиним спадкоємцем, який виявив бажання та прийняв спадщину позбавлений реалізувати свої спадкові права на земельну частку (пай), розміром 2, 99 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі, яка перебувала в колективній власності КСП «Колос» в с. Ріпки Ізяславського району Хмельницької області.

Так вказує, що його матері ОСОБА_2 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ХМ №0278185, однак позбавлений можливості узаконити на його свої спадкові права, оскільки той був виданий після смерті спадкодавця.

На думку позивача, з огляду на те, що він є спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину в установленому порядку та є спадкоємцем першої черги за законом, який має намір прийняти спадщину у вигляді права на земельну частку (пай) згідно сертифікату Серія ХМ №0278185, спадкодавець при усьому цьому була членом КСП «Колос» в с. Ріпки Ізяславського району Хмельницької області та ще за свого життя була включена до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, виданого колективним сільськогосподарським підприємством «Колос», який був невід`ємною частиною Державного акту, то є необхідність в судовому порядку вирішити питання про визнання за ним такого права.

Відповідачем 2 подано відзив, згідно якого просив відмовити в позові в частині вимог до Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області, оскільки в силу вимог чинного законодавства остання не є належним відповідачем по даній категорії справ.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та з врахуванням наданих письмових доказів та показань свідків просив їх задовольнити.

Представник відповідача 1 у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, до суду подано письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача 2 у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, до суду подано письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності з покликанням на необхідність урахуванням під час постановлення судового рішення, поданого ним письмового відзиву.

Суд, вивчивши доводи позивача, заслухавши його вступне слово, допитавши свідків, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим 20.05.1996 року Ріпківською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області.

У відповідності до даних довідки Ріпківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 07.11.2019 року №699 випливає, що згідно відомостей погосподарської книги №1 за 1996 рік ОСОБА_2 до дня своєї смерті була зареєстрована та фактично проживала по АДРЕСА_1 . Згідно такої довідки також вбачається, що після смерті ОСОБА_2 фактично в управління спадковим майном вступив її син ОСОБА_1 .

Згідно повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори №2374/01-16 від 19.12.2019 року та інформаційних довідкок зі Спадкового реєстру №58824924 від 19.12.2019 року, №58824928 від 19.12.2019 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була заведена спадкова справа №527 та 09.12.1997 року видано свідоцтво про право на спадщину.

У відповідності до копії матеріалів спадкової справи №527, наданої Хмельницьким обласним державним нотаріальним архівом, встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкова справа була заведена на підставі письмової заяви сина останньої ОСОБА_1 та саме йому як сину 09.12.1997 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом.

Суд констатує, що попри розбіжності в зазначенні по батькові позивача в свідоцтві про народження НОМЕР_2 , виданого 25.01.1960 року Ріпківською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області, свідоцтві про народженні серія НОМЕР_3 , виданого 29.05.2018 року повторно Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області та паспорті громадянина України зареєстрована спадкова справа та вже видане свідоцтво про спадщину саме ОСОБА_1 засвідчує, що він дійсно є рідним сином ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім цього, в судовому засіданні допитані в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 засвідчили, що їм достоменно відомо, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 являлася рідною матір`ю позивача ОСОБА_1 .

Проаналізувавши відомості, відображені у вказаних вище документах, які логічно та послідовно доповнюють одне одного, не суперечачи по своїй суті та змісту, показання свідків, суд вважає доведеними обставини, викладені у позовній заяві щодо встановлення факту родинних відносин.

Суд не вбачає суперечностей у наданих позивачем документах та показаннях свідків, обставини, які можуть ставити під сумнів той факт, який просить встановити заявник, матеріали справи також не містять.

Як визначає п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. При цьому сам перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, визначений ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Як визначають приписи ч.ч. 1 та ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Тим самим факт, про встановлення якого просить позивач, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на спадкування, що передбачено Цивільним кодексом України, оскільки є спадкоємцем першої черги за законом.

З огляду на зазначене вбачається, що обставини, викладені у позові в частині встановлення факту родинних відносин знайшли своє підтвердження письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, показаннями свідків, є достовірними та обґрунтованими, сумніву в суду не викликають, а відтак суд доходить висновку про обґрунтованість позову в зазначеній частині.

У частині позову щодо визнання за позивачем права на земельну частку (пай), розміром 2, 99 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі, яка перебувала в колективній власності КСП «Колос» в с. Ріпки Ізяславського району Хмельницької області, крім встановленого вище, судом враховано наступне.

Так, у відповідності до довідки відділу в Ізяславському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №97-22-0.25-707/161-19 від 03.05.2019 року встановлено, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 належить право на земельну частку (пай) згідно розпорядження Ізяславської районної державної адміністрації №260 від 11.12.1996 року в розмірі 2, 99 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі в КСП «Колос».

Як вбачається з сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ХМ №0278185, останній було зареєстровано 12.12.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право земельну частку (пай) за №428 та видано для ОСОБА_2 . Такий сертифікат засвідчує, що ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) згідно розпорядження Ізяславської районної державної адміністрації №260 від 11.12.1996 року в розмірі 2, 99 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі в КСП «Колос».

З огляду на встановлені вище обставини, суд констатує, що сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ХМ №0278185 було видано ОСОБА_2 вже після її смерті.

Разом з цим, суд враховує, що згідно даних Державного акту на право колективної власності на землю ХМ №13 від 27.07.1995 року та Додатку 1 до нього - списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, виданого колективним сільськогосподарським підприємством «Колос» (с. Ріпки Ізяславського району Хмельницької) вбачається, що ОСОБА_2 під №305 рахується в списках членів КСП «Колос» с. Ріпки Ізяславського району Хмельницької області та являлася пенсіонером з їх числа.

Вказана обставина підтверджується також і довідкою Ріпківської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області №275 від 11.04.2019 року.

Таким чином суд констатує, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом є єдиним спадкоємцем за законом, який мав намір та прийняв спадщину, в тому числі, і у вигляді права на земельну частку (пай) згідно сертифікату Серія ХМ №0278185, однак позбавлений можливості оформити свої права на спадщину в зв`язку з видачею вказаного сертифікату на право на земельну частку (пай) вже після смерті спадкодавця, що стверджується повідомленням Ізяславської державної нотаріальної контори №2133/02-16 від 29.11.2019 року.

Вирішуючи спір по суті в частині такої заявленої позовної вимоги судом також враховано наступне.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Разом з тим, статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7 (з змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 року №2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідні положення ЗК).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (по тексту - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Суд констатує, що відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

За пунктом 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, що право спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Оскільки, сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ХМ №0278185, як правовстановлюючий документ був виданий після смерті спадкодавця, яка в свою чергу під час одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, що доведено під час судового розгляду, то належним та фактично єдиним можливим способом захисту спадкових прав позивача є право на звернення до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) у порядку з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Також при вирішені спору суд враховує і позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладену в постанові від 17.03.2020 року по справі № 396/1683/18-ц.

При цьому, необхідно врахувати, що згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

Натомість ст. 5 цього ж закону визначає повноваження саме сільських, селищних, міських рад щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), але аж ніяк не районних державних адміністрацій.

Тим самим, виходячи з приписів ч. 1 ст. 3, ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», на думку суду, враховуючи предмет та підстави позову, відповідач 2 не є належним відповідачем по справі, а відтак підстави для задоволення позову в частині заявлених до нього позовних вимог відсутні.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, з урахуванням позицій учасників справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 81, 89, 259, 264, 265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 являється матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай), розміром 2, 99 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі, яка перебувала в колективній власності КСП «Колос» в с. Ріпки Ізяславського району Хмельницької області.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 16.10.2020 року.

Суддя О.В. Король