РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2020 року м. Рівне

Справа № 567/1464/19

Провадження № 22-ц/4815/403/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Хилевича С.В., Гордійчук С.О.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

боржник - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 27 грудня 2019 року в складі судді Назарук В.А., постановлену в м. Острог,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття.

Заяву мотивував тим, що 07.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції між ним та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб. За час шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає разом з ним та перебуває на його утриманні, а ОСОБА_2 проживає окремо.

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 27 грудня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на незаконність ухвали суду через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що заявником не подано доказів проживання дитини разом з ним не відповідає дійсності, так як ним до заяви було долучено відомості про реєстрацію місця проживання особи, згідно яких ОСОБА_3 зареєстрована по АДРЕСА_1 , тобто за адресою його місця проживання.

Крім того, згідно адресної картки, сформованої адміністратором відділу реєстру територіальної громади управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради 27.01.2020 року, в АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (дата реєстрації 12.09.2015).

З наведених підстав просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену у п.1 ч.1 ст.353 ЦПК України розглядається апеляційним судом без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційна скарга розглядається у письмовому проваджені без виклику учасників справи.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у видачі судового наказу на підставі п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що подана заява не містить викладу обставин та зазначення доказів, що переконливо свідчать про те, що саме ОСОБА_1 має право на отримання аліментів на утримання дитини.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч.ч. 1,2 ст. 160 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно п.5 ч.2 ст.163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються також інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п. 4 ч. 3ст. 163 ЦПК України).

Пунктом 8 ч.1 ст.165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до положень статті 181 СК України за рішенням суду аліменти можуть бути присуджені тому з батьків, разом з яким проживає дитина.

Отже, з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів вправі звернутися до суду той з батьків, з ким вона проживає.

До заяви про видачу судового наказу ОСОБА_1 додано копії свідоцтва про шлюб, укладеного між ним та ОСОБА_4 , свідоцтва про народження, згідно якого вони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також відомості про реєстрацію місця проживання особи, відповідно до яких ОСОБА_3 зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Заявник ОСОБА_1 також зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією його паспорту.

Згідно ч. 5 ст. 165 ЦПК України у разі, якщо боржником у заві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

На виконання вказаної норми, судом першої інстанції було витребувано інформацію про місце реєстрації ОСОБА_2 з Оженинської сільської ради, якою надано відповідь про реєстрацію місця проживання зазначеної особи за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, суд першої інстанції звернувся до Оженинської сільської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно наданої Оженинською сільською радою відповіді №1094/02-16 від 27.12.2019 року ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідно до зазначеної відповіді сільської ради ОСОБА_3 за вищевказаною адресою не проживає.

Крім того, Розділом ІІ ЦПК України не передбачено під час розгляду заяви про видачу судового наказу збирання судом доказів на підтвердження чи спростування права грошової вимоги, за якою подано заяву, зокрема, для встановлення місця проживання дитини, на утримання якої просить стягнути аліменти заявник.

Із доданої ОСОБА_1 до апеляційної скарги, адресної картки, сформованої 27.01.2020 року адміністратором відділу реєстру територіальної громади управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, вбачається, що в , кв. АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (дата реєстрації 12.09.2015 року).

Відтак, суд першої інстанції, пославшись на довідку Оженинської сільської ради від 27.12.2019 року про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , дійшов помилкового висновку про відмову у видачі судового наказу з підстав відсутності доказів проживання заявника разом з дитиною, на утримання якої він просив стягнути аліменти.

Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Наведені норми дають підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржене судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 27 грудня 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: Бондаренко Н.В.

Хилевич С.В.

Гордійчук С.О.