Справа № 570/461/19
Номер провадження 2/570/679/2019
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2020 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

28.12.2019 року до суду надійшла заява від позивача про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви зазначається, що в процесі розгляду справи представник відповідача заявив клопотання про приєднання доказів по справі, просив приєднати до матеріалів справи письмові докази. Із приєднаних матеріалів вбачається, що земельна ділянка, на якій розташований будинок, власником 1/2 частини якого є позивач, рішенням Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 17 липня 1998 року №32 була передана у приватну власність матері позивача - ОСОБА_3 , 16 березня 1999 року Городоцькою сільською радою Рівненського району Рівненської області ОСОБА_3 виданий Державний акт про право власності на землю І- РВ №031528 на 0.85 га, в тому числі для будівництва і обслуговування житлового будинку 0,25 га.

30 січня 2002 року цю земельну ділянку ОСОБА_3 подарувала відповідачці ОСОБА_2 , договір посвідчений приватним нотаріусом Рівненького районного нотаріального округу Сохацьким І.С., зареєстровано в реєстрі за №69.

27 листопада 2015 року на підставі цього договору була здійснена державна реєстрація земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :06:018:0067, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 46, рішення про державну реєстрацію індексний номер 26741370 від 04.12.2015 року.

25 лютого 2019 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до директора ТзОВ «Землевпорядник- Рівне» з заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :06:018:0067, тобто земельної ділянки на якій розташований житловий будинок, співвласниками якого є позивач і відповідачка. Землевпорядною організацією були проведені замовлені роботи, проведений поділ земельної ділянки 0,25 га на дві земельні ділянки площею 0,1376 га і площею 0,1124 га.

05 березня 2019 року земельна ділянка площею 0,1376 була зареєстрована в Державному земельному кадастрі, серія і номер НВ-019, на підставі витягу з Державного реєстру проведена державна реєстрація прав і обтяжень на підставі рішення про державну реєстрацію індексний номер 45931153 від 13.03.2019 року, номер запису про право власності 30669353, кадастровий номер земельної ділянки :06:018:0084, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 246.

05 березня 2019 року земельна ділянка площею 0,1124 була зареєстрована в Державному земельному кадастрі, серія і номер НВ-019, на підставі витягу з Державного реєстру проведена державна реєстрація прав і обтяжень на підставі рішення про державну реєстрацію індексний номер 45930508 від 13.03.2019 року, номер запису про право власності 30669353, кадастровий номер земельної ділянки :06:018:0083, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 246.

Крім того, відповідачкою заставлена земельна ділянка площею 0,1376 га для забезпечення договору позики сина. Таким чином, позивач вважає, що відповідачка здійснює дії для позбавлення позивача можливості отримати у власність належну йому частину земельної ділянки.

За таких обставин, позивач вважає необхідним звернутися з заявою про забезпечення позову - накладення арешту на спірне майно, а саме: на земельну ділянку, площею 0,1376 га, розташовану в с.Городок Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер земельної ділянки :06:018:0084, а також на земельну ділянку площею 0,1124 га„ розташовану в с.Городок Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер земельної ділянки :06:018:0083, право власності на які зареєстровано в Державному реєстрі речових прав за ОСОБА_2 .

Суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без виклику сторін.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, а також враховуючи характер позовних вимог, з якими позивач звернувся до суду, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною другою статті 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Оцінюючи характер позовних вимог, з якими позивач звернувся до суду і про які він зазначає у своїй заяві про забезпечення позову, суд визнає, що вид забезпечення позову, який позивач просить застосувати, відповідає позовним вимогам і доцільність вжиття таких заходів забезпечення є обґрунтованою.

Згідно з ч.7 ст.153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Суд дослідив, що обов`язкові умови, передбачені ч.3 ст.154 ЦПК України, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, відсутні.

Судом встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову, про які у своїй заяві просить позивач, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Керуючись ст.ст.149,150,153,258,259,260,261,352,353,354,355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволити.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,1376 га, розташовану в с.Городок Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер земельної ділянки :06:018:0084, а також на земельну ділянку площею 0,1124 га„ розташовану в с.Городок Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер земельної ділянки :06:018:0083, право власності на які зареєстровано в Державному реєстрі речових прав за ОСОБА_2 .

Копію цієї ухвали направити на адресу Рівненського Регіонального Центру надання адміністративних послуг (33028, м.Рівне, майдан Просвіти, 2) для виконання, а сторонам для відома.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Рівненського апеляцiйного суду або через Рiвненський районний суд Рівненської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Гнатущенко Ю.В.