Справа №442/803/20
Провадження №2/442/516/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі :

головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря судового засідання - Малик О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

06 лютого 2020 року, ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого покликається на те, що Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 квітня 2019 року, шлюб між ним та ОСОБА_3 розірвано.

За час подружнього проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 .

04 червня 2019 року Дрогобицьким міськрайонним судом ухвалено рішення про стягнення з нього ( ОСОБА_1 ) аліментів на користь відповідачки ОСОБА_3 в розмірі 1100 грн. щомісячно починаючи з 19.03.2019 року і до досягнення сином ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття.

Починаючи з вересня 2018 року син ОСОБА_4 проживає разом з ним та фактично повністю знаходиться на його утриманні. При цьому, що протягом всього часу з нього стягуються аліменти на утримання сина в користь відповідачки, що є неприпустимим та абсурдним, а тому вирішив звернутися в суд з даним позовом.

06.02.2020 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку.

07.02.2020 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

19.03.2020 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 09.04.2020.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, від його представника ОСОБА_6 поступило клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують з підстав викладених в позовній заяві, просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча про місце та час проведення судового засідання була повідомлена вчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву не подала.

Згідно правил ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони.

Поряд з цим, ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 07 листопада 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу РС Дрогобицького МРУЮ у Львівській області зареєстрували шлюб, який 09 квітня 2019 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду № 442/1912/19 шлюб між ними розірвано. Прізвище ОСОБА_3 після розірвання шлюбу визначено як ОСОБА_7 .

За час подружнього проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 .

04 червня 2019 року Дрогобицьким міськрайонним судом ухвалено рішення № 442/1913/19 яким вирішено: Стягувати аліменти з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 на утримання сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі по 1100 гривень щомісячно, починаючи з 19.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.ч.1,2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, частинами сьомою, восьмою статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі(ч.3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати (ст. 191 СК).

Згідно ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

З довідки виданої ОСББ «Тустань 108/2» та Акту про факт обстеження квартири АДРЕСА_1 , вбачається, що власником вказаної вище квартири є ОСОБА_9 , у згаданій квартирі окрім неї також проживає: ОСОБА_1 (син) та ОСОБА_4 (внук).

З характеристики виданої Дошкільним навчальним закладом № 6, вбачається, що ОСОБА_4 з 20.08.2016 року по даний час навчається у даному закладі, і вихованням дитини займається батько - ОСОБА_1 .

Аналіз фактичних обставин справи і зібраних у справі доказів свідчить про те, що син ОСОБА_4 фактично проживає разом із своїм батьком, за адресою: АДРЕСА_2 . Доказів того, що кошти, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за судовим рішенням від 04.06.2019 року, використовуються в інтересах дитини, матеріали справи не містять. Не містять матеріали справи і доказів щодо участі матері в утриманні дитини.

У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Зважаючи на те, що син ОСОБА_4 не проживає разом з матір`ю, остання самоусунулась від виконання батьківського обов`язку, син знаходиться на утриманні батька, вказані обставини, на думку суду, мають істотне значення, які у відповідності до ч.2 ст.197, ст.181 СК України дають підстави для звільнння батька від сплати аліментів, з огляду на це позов підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , то суд виходить з наступного:

Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України).-

Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз`яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У відповідності до вимог ст. 182 СК України суд враховує, що позивачка перебуває у гіршому матеріальному становищі, ніж відповідач. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

Суд переконаний, що позивач потребує допомоги на утримання сина, а відповідач зобов`язана таку допомогу надавати, а тому позов підлягає до задоволення.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

У разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів, присуджених з нього за рішенням Дрогобицького міськрайонного суду № 442/1913/19 від 04 червня 2019 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 - починаючи з 06 лютого 2020 року.

Виконавчий лист № 442/1913/19 виданий Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області на підставі рішення суду від 04 червня 2019 року - повернути в суд.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 аліменти на утримання: сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_5 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн. щомісячно, починаючи з 06 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 840,80 гривень судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 09.04.2020 року

Суддя О.В. Крамар