Справа № 274/7182/19
Провадження № 2/0274/720/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"08" квітня 2020 р. м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Хуторна І.Ю.,

за участі секретаря судових засідань Поступайло Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

12.11.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 111577219, спільною сумісною власністю її та ОСОБА_2 , а також в порядку поділу майна подружжя, визнати за нею та відповідачем право власності на 1/2 частину вказаної квартири.

На обґрунтування позовних вимог вказала, що з 16.08.2002 по 31.10.2017 вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі.

За час спільного життя вони придбати квартиру АДРЕСА_1 . Оформили спільне майно на ім`я відповідача, оскільки між ними існували довірливі відносини.

Після припинення фактичних шлюбних відносин відповідач заявив, що квартира оформлена на його ім`я, а тому він є єдиним власником.

Вирішити спір в добровільному порядку не вдається, тому змушена звернутись до суду.

У строк встановлений судом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження, тобто, починаючи 26.02.2020, від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов.

Направлений до суду 13.03.2020 відзив, суд залишив без розгляду, як такий, що поданий з порушенням процесуального строку.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 27.12.2019 у справі відкрито спрощене провадження.

Сторони в судове засідання не з`явились, про день розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника позивача, адвоката Єрмака О.В. надійшла заява про розгляду справи в його відсутності.

Представник відповідача, адвоката Паламарчук С.В. просив розглянути справу в його відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.08.2002, який за рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 31.10.2017 - розірвано (а.с.9)

ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 20.09.2007, р.№6299, на праві власності належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1 . Житлова площа 34,7 кв.м., житлова 17,3 кв.м. Реєстраційний номер майна 11577219. Квартира не перебуває під заборонами, відомості про квартиру не включені до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження (а.с.10-13)

Ринкова вартість квартири станом на 24.10.2019 року становить 600 000,00 грн., що доводиться звітом про незалежну оцінку майна (а.с.14-24).

Норми права, які застосував суд

За положеннями статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною першою статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з частиною першою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Оцінка аргументів сторін, висновки суду

Статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Доказів, що квартира АДРЕСА_1 придбана за особисті кошти ОСОБА_2 , а тому не відноситься до спільного майна подружжя, суду не надано.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 набута сторонами за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю.

Зважаючи, що жодна із сторін не ставила питання про присудження йому квартири зі сплатою грошової компенсації іншому співвласнику, поділ в натурі однокімнатної квартири не є можливим, тому виходячи з рівності часток в спільному майні подружжя, слід виділити у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частці квартири, залишивши квартиру у їх спільній частковій власності сторін.

У задоволенні позову, в частині визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя, суд відмовляє, оскільки позивачка не довела доказами той факт, що відповідач заперечував, що спірна квартира є спільним майном подружжя, а отже порушував право позивачки, гарантоване законом та таке порушене чи невизнане право підлягало захисту у саме у судовому порядку.

Розподіл судових витрат

За положеннями статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати по сплаті судового збору за вимогу про поділ квартири, у розмір 3000 гривень, оскільки їх понесення позивачкою доведено, такі витрати пов`язані з розглядом справи та їх розмір є обґрунтованим виходячи з ціни позову.

Керуючись статтями 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поділити спільне майно подружжя: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 34,7 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м, визнавши за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності по Ѕ частці квартири за кожним, залишивши квартиру в їх спільній частковій власності.

У задоволенні позову про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області або через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня складення.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк подання апеляційної скарги продовжується на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя І.Ю. Хуторна