КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 759/4617/20 Головуючий у І-й інстанції - Горбенко Н.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Світича Павла Володимировича, діючого в інтересах Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 14 липня 2020 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

В березні 2020 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову Товариство зазначало, що 16 лютого 2019 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного засобу, шляхом підписання заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням платіжного засобу (платіжної картки) №375694811/041218.

За умовами вказаного договору відповідачу встановлено відновлювальну кредитну лінію в розмірі 40 000 грн.

При цьому позивач вказував, що свої зобов`язання за вказаним договором Банком було виконано у повному обсязі. Разом з тим, відповідачем не своєчасно виконувались взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної сплати коштів за кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 42 686,89 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 липня 2020 року у задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі Світич П.В., діючий в інтересах АТ «Державний ощадний банк України», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким провадження у даній справі - закрити.

Вирішити питання щодо судового збору, сплаченого в загальному розмірі 4 802,50 грн., який складається з суми судового збору, сплаченого за подання позову в розмірі 1 921 грн., та судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в розмірі 2 881,50 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Київського апеляційного суд від 31 серпня 2020 року дану справу призначено в порядку письмового провадження у відповідності до ч.1 ст. 369 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем були виконанні зобов`язання, покладені на нього кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

З матеріалів справи слідує, що 16 лютого 2019 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного засобу, шляхом підписання заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням платіжного засобу (платіжної картки) №375694811/041218.

За умовами вказаного договору відповідачу встановлено відновлювальну кредитну лінію в розмірі 40 000 грн.

Судом встановлено, що станом на 23 грудня 2019 року сума заборгованості за договором складала 42 686,89 грн. з яких: 38 900,19 - заборгованість за договором; 3 597,68 грн. - заборгованості по сплаті процентів та комісії за користування кредитом; 34,81грн. - комісія за розрахунко-касове обслуговування; 118,27 грн. - сума 3% річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу; 16,27 грн. - сума 3% від простроченої суми заборгованості по процентам; 12,25 грн. сума інфляційних втрат від простроченої суми суми заборгованості по основному боргу; 7,42 грн. - сума інфляційних втрат від простроченої суми заборгованості за процентами та комісією, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим представником позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, в процесі розгляду даної справи 18 червня 2020 року відповідачем ОСОБА_1 сплачено на рахунок позивача заборгованість у розмірі 42 532,70 грн. Дана обставина підтверджується копією квитанції № від 18 червня 2020 року.

Згідно довідки від 19 червня 2020 року, виданої керуючим ТВБВ №10026/0132 Філії Головного управління по м. Києву та Київській області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Гузоватою Л.Л., кредитний ліміт в сумі 40 000 грн. погашено повністю та закрито (а.с. 56).

Суд повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справим, зібраним по справі доказам дав належну правову оцінку та прийшов до обгрунгтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Рішення суду відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права й не може бути скасованим з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції в порушення ч.2 ст. 255 ЦПК України не було вирішено питання про повернення позивачу сплаченого судового збору, не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду, оскільки судом першої інстанції було вирішено питання про розподіл судового збору у відповідності з вимогами ч.2 ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду й посилання в апеляційній скарзі на те, що суд, в порушення вимог п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України не закрив провадження у справі в зв`язку з відсутністю предмета спору.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який спір.

Проте, поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

При цьому, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Разом з тим, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №456/647/18.

З матеріалів справи слідує, що Банк, звертаючись з позовною завою ставив питання про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 42 686,89 грн. Тобто, на момент відкриття провадження у справі предметом спору було стягнення заборгованості за кредитним договором у вказаній сумі. Тільки під час розгляду справи, після сплати відповідачем заборгованості у повному розмірі, предмет спору припинив своє існування, й тому представник позивача мав в межах вимог процесуального закону припинити подальший розгляд справи з метою повернення Товариству «Державний ощадний банк України», проте таких клопотань суду першої інстанції не заявляв, в зв`язку з чим відсутні підстави для закриття провадження у справі у відповідності до п.2 ч. ст. 255 ЦПК України.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції, сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги не підлягає стягненню з відповідача - покладається на позивача згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Світича Павла Володимировича, діючого в інтересах Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: