Провадження № 2/235/1256/20
Справа № 235/3063/20
РІШЕННЯ
19 жовтня 2020 року м. Покровськ
Красноармійський міськрайонний суд Донецької області
у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.
за участю секретаря Овчаренко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Дорофієнко Віктор Васильович, до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про припинення обтяження, -
У травні 2020 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Дорофієнко В.В., звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПриватБанк ») про припинення обтяження.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивачу на праві приватної власності належить нерухоме майно: технічний обмінний пункт, склад ГСМ, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . 30 жовтня 2003 р. між AT КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір застави № 65/03-Ю, який посвідчений приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Москаленко О.В. за реєстровим № 6297 від 30.10.2003р. Одночасно вказаним нотаріусом була накладена заборона відчуження нерухомого майна від 30.10.2003 р. Згідно з положеннями вказаного заставного договору в якості забезпечення виконання кредиторських зобов`язань по кредитному договору № 65/03- П від 29.10.2003 р. в заставу було передане та накладено заборону на нерухоме майно, а саме: будівлю, технічний обмінний пункт за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач підготував заяву іпотекодержателя про повне виконання кредиторських зобов`язань та про припинення дії іпотечного договору за № 20.1.0.0.0/7-200305/7336 від 20.03.2020 p., в якій вказано, що у зв`язку з повним виконанням ТЗОВ «Донбасбуд» зобов`язань по кредитному договору № 65/03-Ю від 29.10.2003 p., договір застави № 65/03-Ю між Приватбанком і ОСОБА_1 припинив дію. З урахуванням викладеного ПриватБанк, керуючись вимогами ст.4 Закону України «Про іпотеку», просить здійснити державну реєстрацію припинення,: заборони відчуження щодо об`єктів нерухомого майна (будівля, технічний обмінний пункт за адресою: АДРЕСА_1 ) та іпотеки щодо об`єктів нерухомого майна (будівля, технічний обмінний пункт за тією ж адресою). У зв`язку із спливом часу у нього не збереглися вказані кредитний договір та договір застави, але факт існування таких договорів не заперечує відповідач та підтверджує вказаний факт, зокрема у вказаній Заяві іпотекодержателя про повне виконання кредиторських зобов`язань та про припинення дії іпотечного договору за № 20.1.0.0.0/7- 200305/7336 від 20.03.2020 р. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру відносно нерухомого майна. На його звернення відповідач направив йому копію вказаної вище Заяви іпотекодержателя про повне виконання кредиторських зобов`язань та про припинення дії іпотечного договору за № 20.1.0.0.0/7-200305/7336 від 20.03.2020 р. та повідомив що банком підготовлено та передано нотаріусу документи для зняття заборони відчуження». Однак станом на 19.05.2020 p. відповідач не звернувся до держателя або реєстратора Державного реєстру із заявою про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру відносно нерухомого майна, чим порушує його право власності.
На підставі вищевказаного просив зняти припинити обтяження у вигляді зняття арешту (заборони на відчуження) з нерухомого майна технічного обмінного пункту, склад ГСМ, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20-23).
У встановлений судом строк відповідач подав відзив, в якому зазначив що вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав. Відповідно до ст. 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження.
Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином Зобов`язання по кредитному договору №65/03-Ю від 29.10.2003р., було виконано 29.10.2004р. Строки зберігання первинних документів за кредитними та депозитними операціями в банках, які видали кредит або розмістили депозит, відповідно до п.117 переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України, із зазначенням строків зберігання, затвердженого постановою Правління Національного банку України 20.06.2019 № 80 встановлюються у п`ять років.
Позивач звернувся до банку із заявою про надання інформації щодо обтяження заставного майна 02.03.2020p. тобто майже через 14 років після погашення кредиту і закінчення строку дії договору застави. На дату звернення ОСОБА_1 і на теперішній час відповідач не має можливості подати державному реєстратору заяву про припинення обтяження за договором застави від 29.10.2003р., оскільки строк зберігання кредитної справи закінчився, і копія договору застави, необхідна для звернення до реєстратора із заявою, у банку відсутня. Згідно ст. 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень записи про обтяження зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк. Предметом позову є зняття заборони відчуження з заставного майна внесеного до Державного реєстру обтяжень 30.10.2003р. на підставі повідомлення обтяжувача. Дія вищевказаного обтяження скінчилась 30.10.2008р., оскільки інформація щодо продовження строку дії реєстрації відсутня. Отже, доводи, викладені в позовній заяві, є необґрунтованими, оскільки на теперішній час предмет позову відсутній (а.с.33).
Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутністю позивача, позов підтримали.
Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав клопотання, надав клопотання, в якому просив справу розглянути за його відсутності, врахувати позицію відповідача, викладену у відзиві.
Дослідивши письмові докази і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідний зміст спірних правовідносин.
ОСОБА_1 є власником технічного обмінного пункту, складу ГСМ, що належать йому на підставі свідоцтва про право власності, виданого 25 листопада 2002 року виконавчим комітетом Красноармійської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Красноармійської міської ради від 20 листопада 2002 року № 690 (а.с.8).
Право власності на обмінний пункт, склад ГСМ зареєстровано за ОСОБА_1 у Красноармійському БТІ 26 листопада 2002 року у реєстровій книзі № 5 за реєстровим № 396 (а.с.8 зв).
Інформація про реєстрацію за позивачем права власності на обмінний пункт, склад ГСМ, внесена Красноармійським БТІ 21 березня 2005 року за реєстраційним номером 2942725 (а.с.9).
Обставиною визнаною відповідачем, а тому такою, яка відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню, є те, що 30 жовтня 2003 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір застави № 65/03-Ю, який посвідчений нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Москаленко О.В. за реєстровим № 6297 від 30.10.2003р.
Одночасно вказаним нотаріусом була накладена заборона відчуження нерухомого майна від 30.10.2003р. Згідно з положеннями вказаного заставного договору в якості забезпечення виконання кредиторських зобов`язань по кредитному договору № 65/03-Ю від 29.10.2003р. в заставу було передане та накладена заборона на нерухоме майно, а саме будівлю, технічний обмінний пункт за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10, 13-15).
Зобов`язання з виконання кредитного договору № 65/03-Ю від 29.10.2003р. повністю виконано ТЗОВ «ДОНБАСБУД».
20.03.2020р. відповідачем підготовлено заяву іпотекодержателя про повне виконання ТЗОВ «ДОНБАСБУД» кредиторських зобов`язань та про припинення дії іпотечного договору за № 20.1.0.0/7-200305/7336, яку станом на час розгляду справи судом не було подано держателю або реєстратору Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.11).
Статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У відповідності до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1).
Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (ч.2).
Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.3).
Згідно положень ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Особи може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст.572 ЦК України, ст.1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
У відповідності до п.1 ч.1 ст.593 ЦК України право застави припиняється, зокрема, у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.
Аналогічне положення містить в собі й ст.28 Закону України «Про заставу».
У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані (ч.2 ст.593 ЦК України).
У ст.599 ЦК України міститься положення про те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Положеннями с.5 ст.43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження.
Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.
Згідно із ч.3 ст.44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.
Суд приходить до висновку про те, що з повним виконанням зобов`язань за кредитним договором, забезпеченого заставою, паво застави за договором застави № 65/03-Ю, укладеному 30.10.2003р. між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , припинилось.
В порушення вимог ст.ст.43, 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо майна позивача відсутні, чим порушуються права позивача.
У зв`язку з наведеним підлягають захисту судом законні права позивача шляхом припинення обтяження у вигляді заборони на відчуження належного йому нерухомого майна та виключення запису про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 321, 391, 572, 593 ЦК України, ст.ст.1, 28 Закону України «Про заставу», ст.ст.43, 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», керуючись ст.ст.4, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Припинити обтяження у вигляді заборони на відчуження нерухомого майна технічного обмінного пункту, складу ГСМ, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Красноармійської міської ради 25.11.2002р. на підставі рішення виконавчого комітету Красноармійської міської ради за № 690 від 20.11.2002р., зареєстрованого 12.09.2005р. за № 2375925 приватним нотаріусом Богатовою І.О. на підставі договору застави від 30.10.2003. № 65/03-Ю, укладеного між Акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Москаленко О.В. за реєстровим № 6297 від 30.10.2003р., на підставі повідомлення 932/1 від 30.10.2003р. приватного нотаріуса Москаленко О.В., та виключити запис про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Згідно п.3 Розділу Х11 «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) № 731-1Х від 18.06.2020 року під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Дата складання повного судового рішення 29 жовтня 2020 року

Суддя Г.В. Назаренко

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 19 жовтня 2020 року. Повне рішення складене 29 жовтня 2020 року.

Суддя Г.В. Назаренко