ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/793/20 Справа № 204/6300/17 Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Ліани Леонідівни, Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про визнання дій нотаріуса протиправними та скасування рішення нотаріуса,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року позивачзвернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 25.09.2017 року йому стало відомо про те, що приватний нотаріус Вдовіна Л.Л., на підставі договору іпотеки, № DNDVGA 000000406 від 13.12.2006 року із змінами, прийняла незаконне рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32509565 від 23.11.2016 року, чим грубо порушила його права як власника - іпотекодавця. Зазначає, що вказаним рішенням позивач був незаконно позбавлений права власності на власне нерухоме майно 1/2 будівлі магазину за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для проведення державної реєстрації вказаної будівлі були підроблені документи, а саме документи, що підтверджують наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя. Однак, його підпис на накладній про отримання повідомлення є підробленим, жодного повідомлення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки він не отримував. Більш того, наголошує, що його фінансові зобов`язання за кредитним договором він виконав, про що свідчить рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2016 року по справі № 200/9872/15-ц. Приймаючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, нотаріус грубо порушила норми Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Вважає, що нотаріус під час вчинення реєстраційних дій не виконала покладених на неї обов`язків, діяла не чесно, не сумлінно, всупереч вимогам закону, а державна реєстрація об`єкта нерухомості була здійснена незаконно, без виконання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Зазначив також, що внаслідок невиконання своїх обов`язків приватний нотаріус незаконно позбавила позивача права власності на належне йому нерухоме майно та завдала йому значної моральної шкоди. Крім того, виходячи з електронних копій документів, підставою для перереєстрації права власності на будівлю є звернення заступника керівника напрямку ПАТ КБ «Приват банк» ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Вдовиної Л.Л. від 02.11.2016 року № ЕРР0000/2-7394, в якому зазначено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не заперечує проти перереєстрації об`єкта нерухомості, а саме: нежитлова нерухомість будівля магазину загальною площею 190,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , позичальник ОСОБА_3 , з наявності заборон та іпотеки». Отже, у відповідності до листа мова йде про 190,8 кв.м., а не про 334 кв.м., відомості про які внесено нотаріусом в реєстр. Відповідальність за подання фіктивних документів несе ПАТ КБ «Приватбанк».

Враховуючи уточнені позовні вимоги, позивач просив суд визнати протиправними дії нотаріуса Вдовіної Л.Л. стосовно незаконного позбавлення позивача права власності на будівлю магазину за адресою: АДРЕСА_1 шляхом державної реєстрації прав на вказану будівлю, індексний номер 32509565 від 15.11.2016 року, на нового власника - АТ «КБ ПриватБанк»; скасувати рішення нотаріуса Вдовіної Л.Л. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32509565 від 15.11.2016 року стосовно будівлі магазину за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати запис у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 17615337 про державну реєстрацію прав, індексний номер 32509565 від 15.11.2016 року стосовно будівлі магазину за адресою: АДРЕСА_1 ; відновити в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис від 20.10.2008 року, у відповідності до якого власниками будівлі магазину за адресою: АДРЕСА_1 були - ОСОБА_3 , частка власності Ѕ, та ОСОБА_1 , частка власності Ѕ; визнати право власності Ѕ будівлі магазину за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 ; стягнути з нотаріуса ОСОБА_4 та АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача 100 000 грн. завданої моральної шкоди - по 50 000 грн. з кожного.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Л.Л. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 32509565 від 15 листопада 2016 року, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності № 17615337, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, стосовно будівлі магазину, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про право власності № 17615337 від 15 листопада 2016 року щодо будівлі магазину, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В своїй апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк»не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк», не скористались.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 грудня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №DNDVGA00000406, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати ОСОБА_3 кредит у розмірі 165 900,00 доларів США на термін до 13.12.2010 року, а ОСОБА_3 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним в строки та в порядку, що передбачені кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 13.12.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № DNDVGA00000406, згідно якого ОСОБА_1 виступив поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором № DNDVGA00000406 від 13.12.2006 року та зобов`язався відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, а також сплату інших винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Вищевказані обставини були встановлені рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2016 року та визнавались сторонами справи, а тому суд дійшов висновку, що вони не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_3 за кредитним договором № DNDVGA00000406 від 13 грудня 2006 року, між ЗАТ КБ «ПриватБанк», як іпотекодержателем, та ОСОБА_3 , як іпотекодавцем, було укладено Договір іпотеки № DNDVGA00000406 від 13 грудня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловою Т.Є., зареєстрований в реєстрі за № 2536, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: незавершений будівництвом об`єкт нерухомого майна (будівля магазину) літ. А-2, А1-2, А2-2, готовністю 79 відсотків, загальною площею 190,8 кв.м., ганок літ. а.

17 листопада 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», як іпотекодержателем, та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , як іпотекодавцями, було укладено Договір про внесення змін № 1 до Договору іпотеки № DNDVGA00000406 від 13.12.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловою Т.Є., зареєстрований в реєстрі за № 1117, яким внесено зміни та доповнення в договір іпотеки, зокрема у пункт 7, згідно якого в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором іпотекодавці надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля, магазин літ. А-2 з мансардою та ганками літ. а і а1 загальною площею 334,4 кв.м., яка розташована за адресою:

АДРЕСА_2 , що предмет іпотеки належав іпотекодавцям ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві власності на новостворене майно по Ѕ частині за кожним на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська б/н від 25.06.2008 року справа № 2-1616-2008 та зареєстрованого КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» згідно з витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за № 20636684 від 20.10.2008 року (реєстраційний номер 16563568).

15 лютого 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», як іпотекодержателем, та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , як іпотекодавцями, було укладено Договір про внесення змін № 2 до Договору іпотеки № DNDVGA00000406 від 13.12.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловою Т.Є., зареєстрований в реєстрі за № 193, яким було внесено зміни у пункт 2 Договору.

ОСОБА_3 зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором виконував неналежним чином, у зв`язку з чим у останнього виникла прострочена заборгованість за кредитним договором.

У пункті 16.7.1 Договору іпотеки № DNDVGA00000406 від 13 грудня 2006 року сторонами було обумовлено, що іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.

Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» вирішило використати досудовий метод врегулювання спору - звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття у свою власність предмету іпотеки, у зв`язку з чим за вих. № ЕРР0000/2-7394 від 2 листопада 2016 року заступник керівника напрямку Credit Collection ПАТКБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Л.Л. з листом, в якому просив здійснити реєстрацію права власності нерухомого майна, а саме нежитлової нерухомості будівлі магазину загальною площею 190,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за іпотеко держателем ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідно до ст.ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку».

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 73889442 від 24.11.2016 року вбачається, що 15 листопада 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. право власності на нежитлову будівлю магазин літ. А-2 з масандрою, ганки літ. а. а1 загальною площею 334,4 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) було зареєстровано за ПАТ КБ «ПриватБанк», номер запису про право власності 17615337. Підставою виникнення у ПАТ КБ «ПриватБанк» права власності у вказаному Витягу зазначено: договір іпотеки, серія та номер 2536, виданий 13.12.2006, видавник Орлова Т.Є. приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 32509565 від 23.11.2016.

Судом встановлено, що на підтвердження факту завершення 30-денного строку з моменту отримання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 письмової вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», останнім було надано приватному нотаріусу Вдовіній Л.Л. як державному реєстратору, відповідні повідомлення про намір Банку здійснити перехід права власності до іпотекодержателя на предмет іпотеки, а також накладні експрес доставки «Меркурій» № 0007586, в якій міститься відмітка про отримання ОСОБА_1 вищевказаного Повідомлення 12 вересня 2019 року.

Судом встановлено, що з повідомлення заступника директора з контролю якості ТОВ «Служба експрес-доставки «Меркурій» вих. № 317/09 від 26.09.2017 року вбачається, що відправлення під номером 0007586 ніколи не проходило через дану кур`єрську службу та не доставлялось, даний номер накладної повністю відсутній в їх базі даних. У вказаному повідомленні також висловлено припущення про нецільове використання фірмових накладних невідомими особами.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що жодних доказів належного повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» позивача про намір Банку здійснити перехід права власності до іпотекодержателя на предмет іпотеки матеріали справи не містять та стороною відповідача таких доказів не надано.

Враховуючи викладене, суд також прийшов до висновку про скасування рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Л.Л. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 32509565 від 15 листопада 2016 року, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності № 17615337, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, стосовно будівлі магазину, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ., а також про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про право власності № 17615337 від 15 листопада 2016 року щодо будівлі магазину, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Відмовляючи у задоволенні вимоги позивача щодо відновлення в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису від 20.10.2008 року, згідно якого власниками будівлі магазину за адресою: АДРЕСА_1 , були ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що такий запис має бути автоматично поновлений після внесення запису про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про право власності № 17615337 від 15 листопада 2016 року.

Також, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на Ѕ частину будівлі магазину за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки зі скасуванням рішення державного реєстратора та запису про право власності на спірне нерухоме майно втрачаються і ті правові наслідки, які з нього випливали.

Відмовляючи у задоволенні вимоги позивача щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій нотаріуса Вдовіної Л.Л. стосовно незаконного позбавлення позивача права власності на будівлю магазину за адресою: АДРЕСА_1 шляхом державної реєстрації прав на вказану будівлю на нового власника - АТ «КБ ПриватБанк», суд першої інстанції посилався на те, що під час розгляду не було встановлено протиправності дій приватного нотаріуса Вдовіної Л.Л. щодо незаконного позбавлення позивача права власності на вказану будівлю магазину.

Відмовляючи у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення з приватного нотаріуса Вдовіної Л.Л. в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн., суд виходив з того, що під час розгляду справи судом не встановлено порушення саме приватним нотаріусом Вдовіною Л.Л. законних прав та інтересів позивача.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність та необгрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., оскільки позивачем не надано суду жодних належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження заподіяння позивачу моральної шкоди, не обґрунтовано в чому саме виразились моральні страждання позивача, не доведено причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням її заподіювача.

Колегія суддів переглядає рішення суду лише в частині задоволених позовних вимог позивача, оскільки в іншій частині оскаржуваного рішення апелянтом не оскаржується.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що Банком було надано нотаріусу усі необхідні документи для здійснення державної реєстрації, таким чином, у приватного нотаріуса Вдовіної Л.Л. були всі наявні підстави для здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно за АТ КБ Привабанк. Крім того, апелянт зазначає, що на підтвердження вручення позивачу повідомлення вих. 495 від 9 вересня 2016 року про намір Банку здійснити перехід права власності до іпотекодержателя на предмет іпотеки, АТ КБ «ПриватБанк» було надано Накладну експрес доставки «Меркурій» № НОМЕР_1 , в якій міститься відмітка про отримання ОСОБА_1 вищевказаного Повідомлення 12 вересня 2019 року. Апеялнт вважає безпідставними твердження позивача про те, що підпис у вказаній накладній належить не йому, оскільки це нічим не підтверджено.

Однак, колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта з наступних підстав.

Згідно частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

У пункті 16.7.1 Договору іпотеки № DNDVGA00000406 від 13 грудня 2006 року сторонами було обумовлено, що іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

При цьому, у пункті 27 вищезазначеного Договору іпотеки сторонами було обумовлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку, зокрема, шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити іпотекодавця.

Так, дійсно, на підтвердження вручення позивачу ОСОБА_1 . Повідомлення вих. 495 від 9 вересня 2016 року про намір Банку здійснити перехід права власності до іпотекодержателя на предмет іпотеки, ПАТ КБ «ПриватБанк» було надано Накладну експрес доставки «Меркурій» № НОМЕР_1 , в якій міститься відмітка про отримання ОСОБА_1 вищевказаного Повідомлення 12 вересня 2019 року.

Однак, як вбачається з повідомлення заступника директора з контролю якості ТОВ «Служба експрес-доставки «Меркурій» вих. № 317/09 від 26.09.2017 року, відправлення під номером 0007586 ніколи не проходило через дану кур`єрську службу та не доставлялось, даний номер накладної повністю відсутній в їх базі даних. У вказаному повідомленні також висловлено припущення про нецільове використання фірмових накладних невідомими особами.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

АТ КБ «ПриватБанк» не спростував інформацію, яка міститься в повідомленні заступника директора з контролю якості ТОВ «Служба експрес-доставки «Меркурій» вих. № 317/09 від 26.09.2017 року, а також не надав доказів належного повідомлення позивача про намір Банку здійснити перехід права власності до іпотекодержателя на предмет іпотеки.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції належним чином перевірив фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених позовних вимог в частині скасування рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Л.Л. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 32509565 від 15 листопада 2016 року, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності № 17615337, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, стосовно будівлі магазину, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , а також скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про право власності № 17615337 від 15 листопада 2016 року щодо будівлі магазину, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України, як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду в оскаржуваній частині відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 липня 2019 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова