Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/340/20
Провадження № 2-о/499/26/20
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

06 квітня 2020 року смт.Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Кравчук О.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та належності правовстановлюючого документу,

В С Т А Н О В И В:

1.Суть питання, що вирішується ухвалою таке.

02 квітня 2020 року ОСОБА_3 (далі також представник) в інтересах ОСОБА_1 (далі також заявник) звернувся до суду з заявою в якій просить встановити факт прийняття спадщини та належності йому Державних актів на право постійного користування землею (далі також заява).

Суд вирішує питання щодо залишення заяви без руху.

2. Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу такі.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина 3 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України, далі також ЦПК).

Тому, до справ окремого провадження слід застосовувати загальні правила позовного провадження.

До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (частина 4 статті 177 ЦПК).

Ставка судового збору за подання до суду заяви у справах окремого провадження становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (стаття 4 Закону України «Про судовий збір», далі також Закон).

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» установлено, що у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року складає 2102 гривні.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (частина 2 статті 9 Закону).

Представник до заяви додав квитанцію про сплату судового збору №75238 від 03 лютого 2020 року за подання заяви (далі також квитанція).

З акту від 02 квітня 2020 року складеного працівниками апарату Іванівського районного суду Одеської області вбачається, що при надходженні заяви, й під час формування цивільної справи за заявою, реєстрації в програмі документообігу суду «Д-3» були виявлені фактичні дані подання тої ж самої квитанції по іншій справі цивільного судочинства №499/11/20, яка подавалась представником до суду. По цій справі, ухвалою судді від 18 березня 2020 року, заява була визнана неподаною та повернута заявнику. Заявник або представник, виходячи з положень пункту 2 частини 1 статті 7 Закону із клопотанням про повернення судового збору до суду не зверталися (а.с. 52).

Отже, надана представником квитанція не може належно підтверджувати сплату судового збору за цією заявою.

Зазначені обставини викликають сумнів в належності наданого представником документу щодо сплати судового збору, тому заявнику, представнику слід здійснити оплату судового збору саме за цією заявою та надати належний документ до суду.

За таких обставин заявник, представник повинні направити до суду докази зарахування судового збору у загальному розмірі 420 гривень 40 копійок, на відповідний рахунок суду, що має підтверджуватися належними документами з наданням їх копій для учасників справи.

Така правова позиція підтверджується роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України який в: пункті 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10, (далі також постанова) роз`яснив, що якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява (скарга) залишається без руху.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення(частина 1, 2, 4, 5 статті 95 ЦПК).

Порядок засвідчення копії документа регламентований підпунктом 5.27 пункту 5 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації, затвердженої наказом Держспоживстандартом від 07 квітня 2003 року №55, де передбачається, що відмітка про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Проте, представник до заяви додав копію заяви з додатками для заінтересованої особи, яка не засвідчена в порядку, встановленому чинним законодавством.

Заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункт 5 частини 3 статті 175 ЦПК).

У заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (частина 1, 2 статті 318 ЦПК).

У заяві не зазначено, виходячи з положень пункту 5 частини 3 статті 175, статті 318 ЦПК докази на підтвердження звернення заявника до відповідної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини; наявності або відсутності постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину із зазначенням підстав для відмови, тощо.

Така правова позиція підтверджується роз`ясненнями Верховного Суду України, який в абзаці 1 пункту 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснив, що заява повинна відповідати вимогам ЦПК. У зв`язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у заяві повинні не лише міститися вимоги, а й бути викладені обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

За таких обставин представнику у заяві слід зазначити докази, що підтверджують кожну вказану в цій ухвалі обставину, або причини неможливості їх зазначення, а у випадку неможливості отримання таких доказів зазначити про це з подальшим направленням до суду відповідних клопотань про забезпечення цих доказів, виклик свідків, тощо.

При цьому, представнику роз`яснюється, що у заяві необхідно саме зазначити, тобто зробити конкретне посилання про наявність таких доказів, які підтверджують викладені обставини, а вже їх надання до суду представник має право забезпечити до початку розгляду справи по суті.

Таким чином, заяву подано без дотримання вимог статей 175, 177 ЦПК.

Тому, з урахуванням частини 1 статті 185 ЦПК, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Суддя роз`яснює представнику, заявнику, що усунення недоліків заяви має відбуватися шляхом подання тексту нової заяви з доданими до неї документами відповідно до кількості заінтересованих осіб.

Суддя привертає увагу, представника, заявника, що суд не може надавати привілеї будь-якому учаснику справи та має здійснювати судочинство в межах, й порядку визначеному процесуальним законом, щоб у стороннього, розсудливого спостерігача не виникало сумнівів в його необ`єктивності. Тому, заявник не має сприймати постановлення ухвали про залишення заяви без руху, як перешкоду у розгляді його заяви, а як необхідність виконання вимог закону для забезпечення справедливого, неупередженого та своєчасного подальшого вирішення цієї справи.

3. Висновок такий.

З огляду на зазначене суд доходить до висновку, що заяву необхідно залишити без руху, надавши заявнику, представнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Керуючись статтями 95, 175, 185, 318 ЦПК, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини та належності правовстановлюючого документу - залишити без руху.

Надати представнику, заявнику строк 10 (десять) днів з дня отримання ним копії ухвали для усунення недоліків заяви, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити представнику, заявнику, що в разі невиконання вимог вказаних в ухвалі про залишення заяви без руху, заява вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяО. О. Кравчук