Справа № 357/2487/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

розглянувши подання Головного державного виконавця Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Карпенко Наталії Василівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,-

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Карпенко Н.В. звернулась до суду з поданням, у якому просила тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього згідно вимоги про сплату боргу №Ф-491-17У від 08.08.2019 р.

В обґрунтування своєї вимоги посилається на те, що на виконанні Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби ЦМУ МЮ (м. Київ) знаходиться виконавче провадження № 60428215, відкрите на підставі вимоги про сплату боргу №Ф-491-17У виданій 08.08.2019 р., про стягнення з ФОП ОСОБА_1 боргу по єдиному соціальному внеску в сумі 23 785,08 грн. на користь держави.

Оглянувши матеріали подання, суд дійшов висновку, що вказане подання не підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, судом встановлено, що згідно вимоги про сплату боргу №Ф-491-17У від 08.08.2019 р., з ФОП ОСОБА_1 на користь держави стягнуто борг по єдиному соціальному внеску в сумі 23 785,08 грн.

На підставі вказаної вимоги державним виконавцем Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби ЦМУ МЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 60428215 від 31.10.2019 р., та зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно.

В результаті вжитих виконавцем заходів було встановлено, що за боржником ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно не зареєстровано, доходи відсутні.

У поданні державний виконавець зазначив, що на адресу боржника було направлено виклик до ДВС, для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклик не з`являлася, про причини неявки виконавця не повідомляла, декларацію про доходи та майно не надає.

Відповідно вимог ч. 1, 3, 4 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи управі виїзду за межі України може бути постановлена судом за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно п. 19 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Пунктом 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб),що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом,- до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України, доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Разом з тим слід зазначити, що відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

Вивчивши подання державного виконавця та враховуючи положення вимог ч. 4ст. 441 ЦПК України, вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов`язаний довести суду, з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Державним виконавцем не надано безспірного доказу, який би свідчив про свідоме, злісне ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього згідно вимоги ГУ ДФС. Факт ухилення має підтверджуватися сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити в поданні.

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежено лише законом. Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-ХІІ та у п. 18 ч. З ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Державний виконавець, заявляючи вимогу про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за кордон, крім посилання на нормативні акти, не зазначив, в чому проявляється ухилення боржником ОСОБА_1 від виконання зобов`язань згідно вимоги ГУ ДФС №Ф-491-17У від 08.08.2019 р., та її намагання виїхати за межі України, щоб уникнути фінансової відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, а також конституційні права громадянина України щодо його права у виїзді з України та в`їзду в Україну, які у разі задоволення подання можуть бути істотно порушені, суд вважає, що у задоволенні даного подання слід відмовити за відсутністю для цього законних підстав.

Керуючись ст..ст.10,18 ЗУ «Про виконавче провадження» ст. 441 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні подання державного виконавця Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Карпенко Наталії Василівни - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяЛ. М. Кошель