Справа № 500/4937/16-ц
Провадження № 2/946/802/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Присакар О.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Аубекерової Г.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

13.09.2016 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про дострокове стягнення з ОСОБА_1 загальну заборгованість за кредитом в розмірі 13814,18 євро та 2100,14 грн., свої вимоги мотивує тим, що 29.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі філії - Ізмаїльське відділення № 6708 ВАТ «Ощадбанк» (надалі Банк) та відповідачем був укладений кредитний договір № 1636-ДКФ на суму 45000 євро зі сплатою 12 % річних за користування кредитними коштами, з терміном остаточного погашення не пізніше 28.02.2018 року. 01.11.2008 року між Банком та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої відсоткова ставка збільшена та її розмір складає 12,5 % річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між Банком та відповідачем 29.02.2008 року був укладений іпотечний договір, згідно якого Банку було передано в іпотеку нерухоме майно. Банк належним чином виконав свої зобов`язання по кредитному договору та здійснив видачу кредиту готівкою в сумі 45000 євро. Однак, встановлені кредитним договором терміни повернення наданого кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредит відповідачем не дотримуються. Через невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором № 1636-ДКФ від 29.02.2008 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком станом на 23.08.2016 року становить - 13814,18 євро та 2100,14 грн.

Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 14.11.2016 року, було стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (м. Одеса, вул. Базарна, 17, р/р НОМЕР_2 в ФООУ АТ «Ощадбанк», МФО 328845), загальну заборгованість за кредитом в розмірі 13814,18 євро та 2100,14 грн., і яка складається з: 11584,06 євро - прострочений основний борг по кредиту, 638,88 євро - прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.02.2009 року по 23.08.2016 року; 1440,00 грн. - прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту за період з 01.02.2009 року по 23.08.2016 року; 1400,48 євро - пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 23.08.2013 року по 23.08.2016 року; 103,12 євро - пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 23.08.2013 року по 23.08.2016 року; 660,14 грн. - пеня за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту за період з 23.08.2013 року по 23.08.2016 року; 87,64 євро - 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту за період з 23.08.2013 року по 23.08.2016 року та судовий збір в розмірі 5988,08 грн.

ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд заочного рішення, мотивуючи тим, що рішення по справі було ухвалено за відсутності відповідача, який не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, тим самим був позбавлений можливості надати докази на підтвердження суперечливих обставин підписання додаткової угоди до кредитного договору та розміру суми заборгованості.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 березня 2018 року Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення - задоволено. Заочне рішення від 14 листопада 2016 року ухвалене по цивільній справі № 500/4937/16-ц (провадження 2/500/2779/16) за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасовано.

22.03.2020 року позивач уточнив свої позовні вимоги (т.2., а.с. 65) та просить стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (м. Одеса, вул. Базарна, 17, , МФО 328845, р/р НОМЕР_2 в ФООУ АТ «Ощадбанк») заборгованість за кредитним договором №1636-ДКФ від 29.02.2008 року яка станом на 13.03.2019 року складає 23538,66 євро (еквівалент 699576,03 грн., станом на 13.03.2018 року 1 євро =29,7203 гривень) та 5058,62 гривень, з яких:

сума простроченої заборгованості по кредиту - 11584,06 євро;

сума прострочених процентів за користування кредитом - 4374,25 євро;

сума комісії за користування кредитом - 3920,00 гривень;

сума пені - 7 580,35 євро;

розмір 3 відсотків річних на суму простроченого кредиту - 943,18 грн.;

розмір 3 відсотків річних на суму нарахованих та несплачених процентів -195,44 грн.;

судовий збір у розмірі 5988,08 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні уточнених позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім того, згідно пояснень від 15.10.2019 року зазначив, що без надання позивачем всіх невід`ємних частин до кредитного договору №1636-ДКФ від 29.02.2008 року вказаний договір не може вважатися дійсним. Позивач не надав суду доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який може підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником та сплачено в якості погашення кредиту. Поданий позивачем розрахунок заборгованості за зазначеним кредитним договором не є належним га допустимим доказом наявності цивільно-правових відносин між сторонами у справі, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог, однак він не є тим документом, який підтверджує наявність або відсутність коштів на рахунку особи. Зазначив, що розрахунок заборгованості за позовом розпочинається з 2009 року, за уточненням до позову - з 2012 року, а не з дати підписання кредит ного договору - 29.02.2008 року. 01.11.2008 року між позивачем та відповідачем була підписана додаткова угода №1, до кредитного договору № 1636-ДКФ від 29.02.2008 року, щодо збільшення процентної ставки за користування кредитом до 12.5% річних. Відповідно до II. 4 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» якщо договором про споживчий кредит передбачена змінювана процентна ставка, кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити споживача, поручителя та інших зобов`язаних за цим договором осіб про зміну такої ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. Таке повідомлення має містити підставу зміни розміру процентної ставки, нову процентну ставку та зазначення дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. Разом із повідомленням кредитодавець зобов`язаний надати споживачу новий графік платежів, у якому визначається кількість платежів, що залишаються до сплати після вступу в дію нової ставки, та у разі зміни кількості та періодичності платежів - інформацію про їх нову кількість і періодичність. Якщо визначити розмір, майбутніх платежів неможливо, кредитодавець має повідомити споживача про те, що сума, яка залишилась до сплати, може змінюватись у результаті зміни процентної ставки залежно від поточного балансу поточного рахунку споживача на дату вступу в дію відповідної зміни. Якщо в результаті зміни процентної ставки змінюється розмір платежу, це має бути чітко зазначено в повідомленні. Пунктом 1.10 кредитного договору зазначено, що ...банк має право ініціювати зміну розміру процентів за користування кредитом по цьому договору. В такому разі банк направляє позичальнику відповідне повідомлення з зазначенням нової процентної ставки, а також причин, з якими банк пов`язує необхідність зміни процентів користування кредитом та пропозицію скласти додатковий договір до цього договору та договорів забезпечення виконання зобов`язання. Зазначив, що одних доказів сповіщення відповідача зі сторони позивача про зміну ставки сплати процентів за користування кредитом не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка - не надано. Враховуючи, зо датою складання додаткової угод та дата набрання нею чинності являється одна і таж сама дата, а саме 01.11.2008 року, то вбачається, що повідомлення відповідача про зміну процентної ставки не відбулось взагалі та зобов`язання кредитодавця надати позичальнику новий графік платежів, у якому визначається кількість платежів, не були виконані. У самій додатковій угоді зазначено «Викласти пункт 1.1 кредитного договору в наступній редакції згідно з рішенням кредитного комітету від 2008 року». Отже, для підтвердження правомірності складання додаткової угоди позивач мав би надати цей документ, чого зроблено не було. Більш того, він не був наданий і на запит суду за клопотанням відповідача, що породжує обґрунтовані сумніви в снуванні взагалі цього документу, як підстави внесення зазначених змін до договору. Відповідач зазначив, що підпис у додатковій угоді виконано не ним власноруч, а його дружиною - ОСОБА_2 15.07.2016 року позивач направив до відповідача письмове повідомлення з вимогою про дострокове повернення кредиту, чим змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором. Так, сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту, тобто 15.07.2016 року. Виходячи з цього розрахунок заборгованості який був поданий позивачем не є належним доказом по справі. Оскільки кредитний договір припинив свою дію, то у кредитора відсутні підстави для стягнення відсотків та всіх інших додаткових платежів після дати направлення вимоги про дострокове повернення кредиту. У наданому позивачем розрахунку заборгованості станом на 13.03.2019 рік зазначено, що з 23.08.2016 року заборгованість за основним кредитом відсутня, а далі но тексту від тієї ж дати зазначено, що прострочена заборгованість за кредитом складає 11584,06 євро. Крім того, ч. 2 ст. 258 ЦК передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином, вимога про стягнення неустойки по даній справі повинна розрахуватись тільки з 13.09.2015 року по 13.09.2016 рік, а не за весь час, як про це просить позивач. Позивач зазначає, що 29.02.2008 року відповідач отримав кредит у сумі 45000 євро, що складало 34362244,73 по курсу НБУ (1 євро - 7,636105 грн.). Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Розмір нарахованої відповідачу суми прострочених процентів за користування кредитом 4374,25 євро, пеня 7580,35 євро, а разом 11954,6 євро, що є значно більше за встановлений законом рівень (заборгованість за кредитом у євро - 6750 ( 45000 *15/100)). Також, відповідач зазначив, що відповідно до положень абз.2 ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умовою договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемними. Тобто, кредитний договір в частині встановлення щомісячної комісії винагороди банку за обслуговування кредитної заборгованості є недійсним.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що 29.02.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Ізмаїльського відділення №6708 та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1636-ДКФ про надання кредиту в сумі 45 000,00 євро під 12,0 % річних, з остаточним погашенням кредиту не пізніше 28.02.2018 року на споживчі цілі (т.1, а.с. 14).

29.02.2008 р. у забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань перед Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Ізмаїльського відділення №6708, між Банком та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько В.Г., зареєстрованим в реєстрі за № 1839, предметом якого є нерухоме майно: трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 22).

01.11.2008 р. між Банком та позичальником була укладена додаткова угода №1 до вказаного договору про збільшення процентної ставки за користування кредитом до 12,5 % (т.1, а.с. 25).

Відповідно до п.п.1.1, 1.2 Кредитного договору Банк надає ОСОБА_1 кредит в розмірі 45 000,00 євро з кінцевим строком повернення не пізніше 28.02.2018 р. під 12,0 % річних, процентна ставка за користування кредитом яка була збільшена до 12,5 % на підставі укладеної додаткової угоди №1 до кредитного договору.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на обставину, що додаткова угода №1 до кредитного договору №1636-ДКФ ним не підписувалась, в зв`язку з тим, що дана додаткова угода не визнавалась недійсною в судовому порядку і є чинною.

Пунктами 4.3.1., 4.3.2 Договору встановлено, що позичальник зобов`язується сплачувати необхідні платежі у розмірі та порядку, визначених кредитним Договором, а у випадку порушення виконання зобов`язань, передбачених цим Договором, сплатити Банку штрафні санкції.

У відповідності до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до розрахунку загальної заборгованості за договором № 1636 - ДКФ від 29.02.2008 року (т.2., а.с. 69-84), заборгованість ОСОБА_1 станом на 13.03.2019 року складає 23538,66 євро (еквівалент 699576,03 грн., станом на 13.03.2018 року 1 євро =29,7203 гривень) та 5058,62 гривень, з яких: сума простроченої заборгованості по кредиту - 11584,06 євро; сума комісії за користування кредитом - 4374,25 євро; сума комісії за користування кредитом - 3920,00 гривень; сума пені - 7 580,35 євро; розмір 3 відсотків річних на суму простроченого кредиту - 943,18 грн.; розмір 3 відсотків річних на суму нарахованих та несплачених процентів -195,44 грн.

Суд погоджується з розрахунком суми простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 11584,06 євро та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» суму простроченої заборгованості по кредиту - 11584,06 (одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири євро шість євро центів) євро.

Відповідачем не було надано належних та допустимих доказів повного погашення ним цієї суми, крім цього, у разі незгоди із сумою простроченої заборгованості по кредиту та іншими сумами, відповідач не був позбавлений права заявити клопотання про призначення відповідної судової експертизи, однак він не скористався цим правом.

У відповідності до п.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», що діяв в редакції на час виникнення правовідносин, якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту.

Як вбачається з розрахунку відсотків за користування кредитом відповідачем було порушено строки погашення кредиту та нарахована пеня в сумі 7 580,35 євро.

Виходячи зі змісту п.п.4.2.2, 7.8 Кредитного договору при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, Банк має право вимагати дострокового повернення Кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором у примусовому порядку, строк позовної давності у відповідності до ч.1 ст. 259 ЦК України сторони збільшили до 3 років зі сплати кредиту, відсотків, пені тощо.

Як визначено в абз. 3 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від19.02.1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю).

Проте, положення ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені.

Згідно, ч. 3 ст. 551 ЦК України - розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи викладене, знаходження на утримання відповідача дитини ОСОБА_3 , який є інвалідом з дитинства (т.1, а.с. 223 - 225) та сумлінну сплату відповідачем заборгованості за основним кредитом, суд вважає за доцільне частково задовольнити позовні вимоги про стягнення суми пені в розмірі 7 580,35 євро і зменшити розмір пені стягнувши з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» пеню в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

15.07.2016 року, в зв`язку з тим, що відповідач неналежно виконував умови кредитного договору, позивач надіслав відповідачу вимогу про дострокове (протягом тридцяти днів) погашення заборгованості по кредитному договорі, процентів та штрафних санкцій (т. 1, а.с. 26).

Таким чином, позивач в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором з 28.02.2018 року на 15.07.2016 року.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 14.02.2018 року у справі № 564/2199/15-ц, яка згідно з вимогою ст.360-7 ЦПК України є обов`язковою, та згідно якої після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором.

Таким чином, вимога позивача про стягнення суми прострочених процентів за користування кредитом - 4374,25 євро, підлягає частковому задоволенню, а саме, підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» сума прострочених процентів за користування кредитом в розмірі 577,55 (п`ятсот сімдесят сім євро п`ятдесят п`ять євро центів) євро ( 516, 23 євро + 61, 32 євро), згідно розрахунку прострочених процентів за користування кредитом наданому позивачем станом до 15.07.2016 року (день звернення з вимогою про дострокове повернення кредиту).

Позовну вимогу стосовно стягнення суми комісії за користування кредитом в розмірі 3920грн., суд вважає необґрунтованою і такою, що направлена на порушення прав позичальника, з огляду на наступне.

Так, у рішенні від 11.07.2013 року №7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Згідно статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні або договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту.

Таких правових позицій дотримується Верховний Суд в своїй постанові від 27.11.2019 року, справа № 522/18855/16, провадження № 61-10934св19.

Отже у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача комісії за користування кредитом в сумі 3920 грн. слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про стягнення 3 відсотків річних на суму простроченого кредиту та 3 відсотків річних на суму нарахованих та несплачених процентів, суд вважає, що дана позовна вимога є обґрунтованою і підлягає до задоволення. Суд погоджується з розрахунками відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання, який був наданий позивачем.

Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» розмір 3 відсотків річних на суму простроченого кредиту - 943,18 (дев`ятсот сорок три гривні вісімнадцять копійок) гривень; розмір 3 відсотків річних на суму нарахованих та несплачених процентів -195,44 (сто дев`яносто п`ять гривень сорок чотири копійки) гривень.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.141 ЦПК України, та встановлює, що у зв`язку з тим, при зверненні до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості в розмірі 13814,18 євро та 2100,14 гривень, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 5988,08 грн., та в подальшому при збільшенні позовних вимог не здійснено доплати судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 988,08 (п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім гривень вісім копійок) гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 200, 263-265 ЦПК України, ст.526, 527,530, 1054 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 00032129, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г) в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 09328601, місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Базарна, 17) до ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 00032129, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г) в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 09328601, місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Базарна, 17, МФО 328845, р/р НОМЕР_2 в ФООУ АТ «Ощадбанк») заборгованість за кредитним договором №1636-ДКФ від 29.02.2008 року яка станом на 13.03.2019 року складає 12 161,61 (дванадцять тисяч сто шістдесят один євро шістдесят один євро цент) євро та 11 138,62 (одинадцять тисяч сто тридцять вісім гривень шістдесят дві копійки) гривні, з яких: сума простроченої заборгованості по кредиту - 11584,06 (одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири євро шість євро центів) євро; сума прострочених процентів за користування кредитом - 577,55 (п`ятсот сімдесят сім євро п`ятдесят п`ять євро центів) євро; сума пені - 10 000 (десять тисяч) гривень; розмір 3 відсотків річних на суму простроченого кредиту - 943,18 (дев`ятсот сорок три гривні вісімнадцять копійок) гривень; розмір 3 відсотків річних на суму нарахованих та несплачених процентів -195,44 (сто дев`яносто п`ять гривень сорок чотири копійки) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 00032129, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г) в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 09328601, місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Базарна, 17, МФО 328845, р/р НОМЕР_2 в ФООУ АТ «Ощадбанк») витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 988,08 (п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім гривень вісім копійок) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 16 квітня 2020 року.

Суддя: О.Я.Присакар