Справа № 274/6180/20
Провадження № 2/0274/1814/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"29" жовтня 2020 р. м. Бердичів
БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі: головуючого судді Хуторної І.Ю.,
з участю секретаря Поступайло Х.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
14.09.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
На обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала, що вказана квартира належить їй на праві власності та у квартирі зареєстрований її син ОСОБА_2 , який не проживає в квартирі із 2015 року, оскільки виїхав до Польщі. Витрати по оплаті комунальних послуг вона несе самостійно.
Відзив на позовну заяву не надходив.
У судовому засіданні позивачки підтримала позов, пояснила, що син п`ять років тому виїхав до Польщі та не планує повертатися до України. На даний час вони не підтримують зв`язку. У 2019 році помер її чоловік та вона не має коштів на оплату комунальних послуг. Визнавши сина таким, що втратив право на користування її житлом, вона зможе оформити субсидію.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, за адресою зареєстрованого місця проживання.
Судом відповідно до статті 280 ЦПК України ухвалено проводити заочний розгляд справи.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позову, з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 156 ЖК УРСР, з урахуванням положень частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Права власника житлового будинку, квартири визначені статтями 383 ЦК України та 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За положеннями частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Судом встановлено, що на підставі договору купівлі продажу від 21 січня 2005 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 ( а.с. 10-13).
Відповідно до довідки МК ВЖРЕП № 7 від 31.08.2020 № 1876 у квартирі АДРЕСА_1 із 25.03.2009 зареєстрований її син ОСОБА_2 , 1996 р.н. ( а.с. 5).
Відповідно до Акта МК ВДРЕП № 7 від 09.09.2020 № 26 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований проте не проживає протягом 5 років син власниці - ОСОБА_2 ( а.с. 6).
Згідно свідоцтва про смерть, чоловік позивачки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свідок ОСОБА_4 , пояснила, що ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 близько п`яти років. Він виїхав до Польщі.
Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що позивачка її сусідка. Син позивачки ОСОБА_2 не проживає у квартирі більше року, він виїхав до Польщі.
За положеннями частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Оскільки доказів про поважність причин непроживання відповідача у квартирі, належній на праві власності позичці понад рік суду не надано, позивачка заперечує проти реєстрації відповідача в її житлі, відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житлом.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття його з реєстраційного обліку.
Керуючись статтями 258, 259, 263, 265, 280, 282 Цивільного процесуального кодексу України,
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду або через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Відповідач, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Суддя І.Ю. Хуторна