Справа № 333/4415/19
Провадження № 2/333/247/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2020 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого-судді Кулик В.Б.,
за участю секретаря судового засідання Носаченка С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, районна державна адміністрація м. Бердянськ Запорізької області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_1 звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.09.2005 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від спільного шлюбу вони мають доньку - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 27.05.2008 року шлюб між сторонами по справі було розірвано, дитина залишилася проживати з позивачем та перебувала на її утриманні. Спорів стосовно місця проживання дитини між сторонами не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з позивачем.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання доньки, а саме: життям доньки не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2011 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , у розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття, починаючи з 15.10.2010 року. Відповідач аліменти не сплачує, його заборгованість по аліментам станом на 01.08.2019 року складає 136 740 грн. 66 коп.

23.09.2017 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , з моменту реєстрації другого шлюбу вихованням та утриманням неповнолітньої ОСОБА_2 займається позивач та її чоловік.

Позивач зазначає, що на сьогоднішній день ОСОБА_2 вже 13 років, в останнє вона бачила батька у 5 років, остання не має до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачила. Дитина не заперечує проти позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, та бажає надалі мешкати з позивачем та вітчимом.

Зазначені факти позивач розцінює як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином. У судовому засіданні, що відбулося 15.01.2020 року позивач надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, у разі повторної неявки відповідача проти винесення заочного рішення не заперечувала. Крім того, додатково пояснила, що після розірвання шлюбу між нею та відповідачем, за період часу з 2008 року по 2011 рік, ОСОБА_3 бачив доньку не більше трьох разів. У 2011 році дочка серйозно захворіла, їй була необхідна операція та подальше дороге лікування. Позивач повідомила про це відповідача та прохала його надати дитині матеріальну допомогу. Однак ОСОБА_3 після цієї розмови зник, та більше до доньки не приходив, станом її здоров`я не цікавився, на зв`язок не виходив. До 2015 року з дитиною спілкувалася тільки його мати, бабуся ОСОБА_2 . З її слів ОСОБА_3 поїхав на заробітки, але куди та на скільки, їй було невідомо. У 2015 році мати відповідача померла, з цього часу вона взагалі нічого про нього не знає, його контактів у неї не має. Донька намагалася розшукати батька через соціальні мережі, але також не знайшла. Аліментів на утримання доньки відповідач взагалі не сплачує, деякий час, перебуваючи у статусі безробітної, вона отримувала від держави матеріальну допомогу. Зазначила, що з 2015 року вона почала проживати разом з ОСОБА_5 , з яким у 2017 році зареєструвала шлюб. Саме з 2015 року її чоловік допомагає їй виховувати та утримувати доньку, під час навчання приводить та забирає дитину зі школи, між ним та донькою склалися теплі, доброзичливі відносини. Також пояснила, що спільним знайомим було відомо, де вона мешкає разом із дитиною, та відповідач за бажанням міг би її знайти. Зі свого боку ніяких перешкод у спілкуванні з дитиною вона ОСОБА_3 не чинила.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до приписів ч. 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином .

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Представники третіх осіб - РА ЗМР по Комунарському району, органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, надали заяви про розгляд справи за відсутності представників органу опіки та піклування, в інтересах дитини.

Представник третьої особи - РДА м. Бердянськ Запорізької області, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. Його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, взявши до уваги пояснення позивача, надані останньою у судовому засіданні 15.01.2018 року, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.09.2005 року, який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_1 , виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 27.05.2008 року, актовий запис № 239, розірвано (а.с. 5).

Позивач та відповідач є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управляння юстиції 14.02.2006 року (а.с. 5, на звороті).

Відповідно до рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2011 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.10.2010 року і до повноліття дитини (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3 , виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 23.09.2017 року, позивач 23.09.2017 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , актовий запис № 1295 (а.с. 13).

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно з Декларацією прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».

В статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 не виконує свої обов`язки по сплаті аліментів, у зв`язку з чим, станом на 01.08.2019 року у нього наявна заборгованість у розмірі 136 740 грн. 66 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості від 26.07.2019 року (а.с. 9-11), довідкою про несплату аліментів від 29.07.2019 року (а.с. 6), виданими Комунарським відділом державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 9-11).

Відповідно до довідок Департаменту реєстраційних послуг ЗМР за № 04-26/3-12999 від 17.07.2019 року та за № 04-26/3-13000 від 17.07.2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4, на звороті).

Відповідно до довідки від 19.07.2019 року за № 249, за підписом директора Бердянської ЗОШ № 7 ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчалася у 7-А класі Бердянської ЗОШ № 7 з 10.12.2018 року по 24.04.2019 року та вибула до Бердянської гімназії № 3 (за сімейними обставинами). Як зазначено у довідці, за весь період навчання ОСОБА_2 у школі про неї піклувалися мати ОСОБА_1 та вітчим ОСОБА_5 . Батько ОСОБА_3 , зі слів класного керівника ОСОБА_8 , батьківські збори не відвідував, навчанням доньки не цікавився, участі у вихованні дитини не приймав (а.с. 7).

На теперішній час є ученицею 7-А класу Бердянської гімназії № 3, що підтверджується довідкою від 29.07.2019 за № 291 (а.с. 12).

Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР № 01-71/13923 від 02.09.2019 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 10.02.2007 року по теперішній час (а.с. 15).

Згідно з актом обстеження умов проживання, складеного відділом по Комунарському району служби (управління) у справах дітей ЗМР від 19.09.2019 року, умови проживання відповідача ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 , з`ясувати не вдалось. Зі слів сусідки, яка мешкає поруч у будинку АДРЕСА_4 , за вказаною адресою мешкає сестра ОСОБА_3 - ОСОБА_9 , але її наразі не має, у будинку йде ремонт. Де знаходиться сам ОСОБА_3 сусідка не знає, останній раз бачила його більше року тому (а.с. 20).

Крім того, представник третьої особи - органу опіки та піклування РА ЗМР по Комунарському району у судовому засіданні, що відбулося 15.01.2020 року, надала пояснення, з яких вбачається, що під час складання даного акту, представниками органу опіки та піклування було залишено повідомлення для відповідача з проханням зв`язатися з ними, однак ОСОБА_3 на зв`язок не виходив, до третьої особи не звертався.

Відповідно до акту обстеження умов проживання позивача ОСОБА_1 , складеного Службою у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 06.11.2019 року, за адресою: АДРЕСА_5 , проживають ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 . Умови проживання задовільні, для виховання та розвитку дитини у квартирі створені всі належні умови, стосунки в сім`ї родинні, конфліктів не виникає (а.с. 62).

Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради про позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_3 по відношенню до неповнолітньої дочки за вих. № 01-0795/47-1 від 10.03.2020 року (а.с. 90-93), орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради залишає вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на розсуд суду. В обґрунтування такого висновку орган опіки та піклування зазначив, що вважає за не доцільне при наданні висновку посилатися на інформацію, яку було отримано лише від однієї сторони, а також приймаючи висновок «за» або «проти» вважає на недоцільне посилання на будь-які обставини без змоги надання обґрунтованого пояснення від ОСОБА_3 .

Як вбачається з вище вказаного висновку, 20.01.2020 року в службі у справах дітей було проведено бесіду з неповнолітньою ОСОБА_2 , яка в бесіді повідомила, що проживає разом з мамою та вітчимом, якого вона називає батьком. Її вихованням, розвитком та утриманням займається матір та вітчим. З батьком ОСОБА_2 не бачиться взагалі. Останній раз бачила його ще коли їй було п`ять років. Вона майже не пам`ятає свого батька. Ні усно, ні письмово, ні по телефону, ні будь-якими іншими засобами зв`язку вона з батьком не спілкується. Бачитися та спілкуватися з батьком ОСОБА_2 не має бажання.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що позивач по справі є її племінницею, відповідача по справі вона бачила лише один раз, на їхньому весіллі. ОСОБА_3 з дитиною взагалі не спілкується, не бачиться. Їй цей факт достеменно відомий, оскільки вона часто буває у гостях у сестри, племінниці. Під час хвороби ОСОБА_2 , останній ніякої допомоги не надавав, гроші на лікування дитини збирала її донька, та їй про цей факт відомо з її слів.

Допитана у судовому засідання свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що позивач по справі її знайома, відповідача останній раз вона бачила у 2005 році. Їй відомо, що ОСОБА_3 з донькою не бачиться, під час серйозної хвороби дитини, останнього поряд не було, ніякої допомоги він не оказував.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що позивач по справі є її двоюрідною сестрою, її колишнього чоловіка вона бачила ще на їхньому весіллі. Під час хвороби ОСОБА_2 , саме вона займалася збором коштів їй на операцію, лікування. Батько дитини ніяким чином не допомагав, в той період часу його поряд з дитиною не було. Їй відомо, що з дитиною він протягом декількох років взагалі не бачиться, не спілкується. З боку позивача відповідачу перешкод у спілкуванні з донькою ніколи не чинилося. Вихованням, розвитком, утриманням дитини займається позивач, їй в цьому допомагає її чоловік.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися зі своїми батьками поза їх бажанням, за винятком випадків, коли таке рішення суд приймає в її інтересах.

Виключною мірою відповідальності за невиконання батьківського обов`язку є позбавлення батьківських прав. Це допускається лише на підставі та в порядку, визначеному законом. Підстави для позбавлення батьківських прав визначені у ст. 164 СК України, зокрема, мати і батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 не виявляє до неповнолітньої дитини ніякої уваги та турботи, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, не забезпечує доньці достатній життєвий рівень, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, тому позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати, підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 19, 141, 150, 164 СК України, ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, районна державна адміністрація м. Бердянськ Запорізької області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом,що його ухвалив,за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20 березня 2020 року.

Суддя: В.Б. Кулик