Справа № 464/1299/19
пр.№ 2/464/264/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2020 року м. Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі головуючого судді Рудакова І.П.,

за участю секретаря судового засідання Захарчук О.Ю.,

справа № 464/1299/19,

учасники справи:

позивач за первісним позовом/відповідач за зустрічним позовом Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго»,

відповідачі за первісним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - з`явились, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - не з`явились,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення інфляційних витрат та три відсотки річних за послуги з централізованого опалення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про перерахунок заборгованості,

за участю представників учасників справи: представник позивача Трофимчук О. В. з`явилась,

в с т а н о в и в:

позивач за первісним позовом звернувся у суд із позовною заявою у якій, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 22.10.2019, просить стягнути в солідарно з відповідачів на його користь інфляційні витрати за послуги з централізованого опалення у розмірі 10241,22 грн, три відсотки річних за послуги з централізованого опалення у розмірі 3778,42 грн; вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позову покликається на те, що відповідачі споживачі теплової енергії за адресою - АДРЕСА_1 , однак не здійснювали повністю оплату за отримані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість. Із спірних правовідносин був скасований судовий наказ. В подальшому, на стадії судового розгляду заборгованість за послуги з централізованого опалення відповідачами була сплачена. Однак, у зв`язку із тим, що основне зобов`язання було порушене відповідачами, просить застосувати до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України та стягнути інфляційній нарахування та три відсотки річних. У відповідності о ст. 141 ЦПК України вирішити питання судових витрат.

Відповідачами не подано відзив, який би містив заперечення на позов.

11 червня 2019 року відповідачем ОСОБА_1 подано до суду зустрічну позовну заяву до ЛМКП «Львівтеплоенерго» у якій просить зобов`язати останнього перерахувати суму оплати за теплопостачання неправомірно нарахованої заборгованості згідно з загальноприйнятих норм нарахування та відповідно до п. 12 ПКМ № 630 від 21.07.2005; вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позову покликається на те, що при нарахуванні суми оплати за теплопостачання не враховано постанову Кабінету Міністрів України № 630, оскільки не нараховано оплату згідно з об`єму площі квартири, а списано усю різницю між показаннями будинкового та квартирного лічильників на квартиру позивача. З відповідного питання зверталась, однак перерахунок так і не був проведений. Сума заборгованості є надмірною для сім`ї позивача. Просить зустрічний позов задовольнити, а у первісному відмовити.

Відповідачем за зустрічним позовом не подано відзив, який би містив заперечення на нього.

20 березня 20189 року ухвалою судді прийнято первісну позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

26 червня 2019 року ухвалою суду зустрічний позов ОСОБА_1 про перерахунок заборгованості поданої у межах справи № 464/1299/19 залишено без руху для усунення недоліків.

30 червня 2019 року ухвалою суду перейдено від спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Призначеного підготовче засідання.

15 листопада 2019 року ухвалою суду зустрічну заяву ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про перерахунок заборгованості прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

03 лютого 2020 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про перерахунок заборгованості повернуто позивачам.

03 лютого 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правила загального позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом підтрималда уточнені позовні вимоги та просить такі задовольнити з підстав викладених у заявах по суті.

У судовому засіданні відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заперечили проти первісного позову та просить у такому відмовити. Підтримали зустрічний позов та просить такий задовольнити з підстав викладених у заяві по суті.

У судове засідання інші учасники справи не з`явились, а тому з урахування думки присутніх учасників, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності осіб, що не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов наступного.

Відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_2 , яка є їх зареєстрованим місцем проживанням /арк. спр. 4, 18-21/.

Суд установив, що між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав послуги відповідачу, останній такими послугами користувався, не відмовлявся від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводив, чим порушили ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07.2005, а також п. 3.1 договору приєднання, де вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком.

Згідно з п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом.

Відповідно до п.5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом.

Повертаючись до матеріалів справи суд установив, що відповідачі під час розгляду справи судом добровільно здійснили оплату заборгованості за отримані послуги централізованого опалення. Суд враховує спільну позицію сторін з цього питання, відсутність будь-яких заперечень щодо розміру заборгованості відповідачів перед позивачем за отримані послуги.

Виходячи з юридичної природи правовідносин, які виникли між сторонами як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово- комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Така позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 30.10.2013р. при розгляді справи №6-59цс13.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення заборгованість відповідача за період з 01.07.2014 по 26.06.2019 становить у розмірі 145413,24 грн, інфляційні втрати за послуги з централізлованого опалення за період з 01.03.2018 по 30.11.2018 у розмірі 10241,22 грн, три відсотки річних за послуги з централізованого опалення за період з 01.03.2018 по 30.11.2018 у сумі 3778,42 грн. /арк. спр.9/.

Суд приймає до уваги поданий розрахунок, адже зазначений розрахунок стороною відповідача не оспорювався та не подано доказів, що такий проведено неправильно, будь-яких інших розрахунків відповідачем не подано, а відтак є чинним.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що оскільки сторона відповідача всупереч п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч.1 п.18 постанови КМУ № 630 від 21.07.2005р., а також п.3.1 Договору приєднання відповідачі не виконали свого зобов`язання щодо сплати послуги з централізованого опалення, які фактично отримувала, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яку сплатила на стадії судового розгляду справи, а тому суд прийшов висновку, що відповідачі зобов`язані сплатити суму встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми у спірних сумах, а відатк первісний позов задовольнити повністю.

Щодо зустрічної позовної заяви про зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості, суд прийшов наступного.

Суд відмічає, що стороною відповідачів добровільно сплачено суму заборгованості за отримані послуги з централізованого опалення та така обставини визнавалась сторонами у суді.

Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 12 цього Кодексу що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 12 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (далі Постанова) у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку

Повертаючись до заявлених вимог за зустрічним позовом, суд відмічає, що відповідачка ОСОБА_1 просить зобов`язати позивача здійснити перерахунок заборгованості за отримані послуги з централізованого постачання гарячої води та теплопостачання за період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року, яка нарахована не у відповідності до зазначеної Постанови, однак жодних доказів неправильності нарахування не подає у відповідності до ст. ст. 76-81 ЦПК України.

Подані докази на підтвердження обставин за зустрічним позовом, які містяться у матеріалах справи, а саме: лист Управління інженерного господарства Департаменту житлового господарства та інфраструктури ЛМР від 24.08.2018 № 2502-749 та повідомлення на оплату послуг, квитанції про сплату /арк. спр. 99-103/ не підтверджують неправильності нарахування оплати за отримані послуги з централізованого опалення, а навпаки містять дані, що розмір вартості послуги з централізованого опалення проведено відповідно до чинного законодавства, показів будинкового лічильника теплової енергії та встановлених тарифів, а тому оцінюються судом критично.

Враховуючи наведене вище, добровільність сплати заборгованості за отримані послуги з централізованого опалення, а відтак і визнання такої стороною відповідачів, суд прийшов переконання, шо у зустрічному позові необхідно відмовити за недоведеністю.

Згідно з ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні заяви до суду позивач сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн, що підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача по 480,25 грн з кожного. Судові витрати понесені позивачем за зустрічним позовом у виді судового збору у розмірі 768,40 грн покласти на останню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

первісний позов, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 22.10.2019, Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення інфляційних витрат та три відсотки річних за послуги з централізованого опалення - задовольнити повністю.

Стягнути в солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь Львівського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» інфляційні витрати за послуги з централізованого опалення у розмірі 10241,22 грн, три відсотки річних за послуги з централізованого опалення у розмірі 3778,42 грн, а всього у розмірі 14019 /чотирнадцять тисяч дев`ятнадцять/ 64 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь Львівського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судовий збір по 480,25 грн з кожного.

У зустрічному позові ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про перерахунок заборгованості - відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 , у виді судового збору у розмірі 768,40 грн - покласти на останню.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач/відповідач за зустрічним позовом Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», місцезнаходження - місто Львів, вулиця Д. Апостола,1, ;

відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - АДРЕСА_3 , серія та номер паспорта НОМЕР_1 ;

відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання - АДРЕСА_3 , серія та номер паспорта НОМЕР_2 ;

відповідач за первісним позовом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання - АДРЕСА_3 , серія та номер паспорта НОМЕР_3 ;

відповідач за первісним позовом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання - АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 01 квітня 2020 року.

Суддя І. П. Рудаков