Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/1274/19
Провадження № 2/945/115/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Миколаївський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Терентьєва Г.В.

за участю секретаря Куртась К.В.,

розглянувши 18 березня 2020 року в місті Миколаєві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Яснополянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

12 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до Яснополянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, а саме земельну частку (пай) площею 8,6 га, яка перебувала в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства Ясна Поляна після смерті батька ОСОБА_2 .

Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина на земельну частку (пай) яка перебувала у колективній власності КСП Ясна поляна, спадкоємцем якої є позивачка.

Оскільки вона не може у позасудовому порядку вирішити питання про отримання спадщини, тому звертається до суду з даною позовною заявою.

В судове засідання позивачка не з`явилася. При тому її представник подала письмову заяву в якій просила про розгляд справи за їх відсутності та позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання також не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без представника сільської ради та задовольнити позовні вимоги на підставі доказів, які знаходяться у матеріалах справи.

Дослідивши в судовому засіданні письмові докази по справі, суд находить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 позивачка отримала прізвище ОСОБА_6 .

Згідно копії свідоцтва про смерть батько позивачки, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а мати у 1989 році . (а.с. 7)

Як вбачається з повідомлення відділу у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2 був включений в список осіб, які мають право на земельну частку в КСП Ясна Поляна Миколаївського району та був виданий на його ім`я сертифікат на право на земельну частку(пай), серія НОМЕР_1 від 25.03.1997 року за № 2094, згідно розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації від 27.02.1997 року за № 51, розміром 8,6 умовних кадастрових гектарів.

Та зазначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) виписувались в одному екземплярі та видавались лише громадянам.

Також повідомлено, що державний акт на право власності на вище зазначену земельну ділянку не видавався. (а.с. 8)

Також згідно списку осіб які мають право на земельну частку в КСП Ясна Поляна Миколаївського району, ОСОБА_2 включений до даного списку.

Згідно надісланої Четвертою миколаївською державною нотаріальною конторою інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 відсутня.

Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином позивачка згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України успадкувала усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті останнього. До таких успадкованих позивачкою прав відноситься і право на земельну частку (пай).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30 травня 2008 року також роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, в тому числі в порядку спадкування згідно ст. 131 Земельного кодексу України. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Після смерті ОСОБА_2 позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину. Інші особи з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 не звертались, фактично спадщину не приймали.

Згідно ст. 206 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заяви відповідачів про визнання позову, які подані до суду, не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, враховуючи, що позивачка не може реалізувати своє право на вищевказану земельну ділянку, тому у відповідності до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право позивача шляхом винесення рішення про визнання за позивачем права на земельну частку (пай).

Тому, за викладених обставин позовні вимоги про визнання права на земельну частку (пай) є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3,12,13,81,206,259,263-265,354 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на земельну частку (пай), площею 8,6 умовних кадастрових гектарів яка перебувала у власності КСП Ясна Поляна Миколаївського району та був виданий на його ім`я сертифікат на право на земельну частку(пай), серія НОМЕР_1 від 25.03.1997 року за № 2094, згідно розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації від 27.02.1997 року за № 51.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г. В. Терентьєв