ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

07 квітня 2020 року

м. Харків

справа № 643/16561/18

провадження № 22-ц/818/1587/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2019 року, ухвалене у складі судді Сугачової О.О., -

встановив:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 01 листопада 2006 року з відповідача ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 20 вересня 2006 року та до досягнення дитиною повноліття.

Посилаючись на те, що відповідач з травня 2013 року аліменти не сплачує, крім того, їх повнолітній син продовжує навчання на денному відділенні вищого навчального закладу, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 75057,22 грн, а також аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1000 грн щомісячно до закінчення сином навчання.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що заборгованості зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини він не має, на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно.

В обґрунтування скарги зазначила, що факт навчання сина на денному відділенні Національного аерокосмічного університету підтверджується відповідною довідкою, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність заявлених нею позовних вимог.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини рішення суду першої інстанції не оскаржено, а тому його законність та обґрунтованість в цій частині не перевірялась.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не надано.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є студентом 4 курсу денної форми навчання Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено факту навчання сина, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що повнолітній син відповідача продовжує навчання на денному відділенні Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою працездатного віку, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина.

Належних доказів на підтвердження того, що за станом здоров`я він не може працювати відповідачем не надано і матеріали справи не містять.

Посилання відповідача на те, що його непрацездатні батьки знаходяться на його утримання, є безпідставними, оскільки не підтверджені жодними доказами.

З доданої до апеляційної скарги довідки № 507 від 20 грудня 2019 року вбачається, що ОСОБА_3 є студентом четвертого курсу Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського та закінчує навчання у червні 2020 року.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення заявленого позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1000 грн. щомісячно.

Викладені в апеляційній скарзі вимоги про встановлення факту порушення законодавства державним виконавцем міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги, оскільки вказані вимоги не були предметом розгляду судом першої інстанції.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини - скасуванню, з прийняттям в цій частині нової постанови про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 27 листопада 2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини скасувати, прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 грн щомісяця, починаючи з 16 листопада 2018 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 07 квітня 2020 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова