Номер провадження: 22-ц/813/2774/20
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

06.04.2020 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду Комлева О.С., перевіривши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи: громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на майно,-

встановила:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , за участю третьої особи: громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на майно.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою судді Одеського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху, з наданням апелянту строку, у відповідності до ч. 3 ст. 357 ЦПК України протягом десяти днів з дня вручення ухвали звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку, в якій вказати поважні причини пропуску строку, а також сплатити судовий збір.

З матеріалів справи вбачається, що 18 вересня 2019 року в судовому засіданні, під час проголошення рішення суду, ОСОБА_1 присутній не був, про слухання справи судом на адресу ОСОБА_1 , неодноразово направлялись повідомлення, проте всі вони поверталися з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 141-142, 146-147).

04 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, з пропуском строку на оскарження та в якій не порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Також апелянтом при подачі апеляційної скарги на рішення суду не був сплачений судовий збір в розмірі 6204,81 грн.

Копія ухвали Одеського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року була направлена ОСОБА_1 за адресою, яка зазначена в апеляційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 .

Проте конверт, з поштовим відправленням, повернувся з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 205-206).

13 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні клопотання, з підстав ненадання доказів тяжкого матеріального становища.

Ухвали судді від 04 грудня 2019 року та 23 грудня 2019 року неодноразово були направлені на адресу ОСОБА_1 АДРЕСА_1 . проте, конверти, з поштовим відправленням, поверталися з відміткою«адресат відсутній» (а.с. 211-212, 228-229).

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

ОСОБА_1 до апеляційного суду заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження не надав, не цікавився рухом своєї апеляційної скарги та у встановлений строк, недоліків апеляційної скарги не усунув.

Відповідно до статті 44 ЦПК України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Зловживанням процесуальними правами в розумінні процесуального закону є, крім іншого, вчинення (або не вчинення) дій, спрямованих на безпідставне затягування розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 3 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувшись до суду з апеляційною скаргою ще 04 листопада 2019 року, не виконав вимоги ухвали, якою апеляційна скарга була залишена без руху та не цікавився її рухом, що приводить до висновку про затягування розгляду справи та зловживання своїми процесуальними правами, що унеможливлює розглянути справу, у передбачені Цивільним процесуальним кодексом строки.

Згідно ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

У зв`язку з вищенаведеним, оскільки апелянт, зазначивши в апеляційній скарзі, що рішення суду є незаконним та безпідставним, та підлягає скасуванню, не скориставшись своїм процесуальним правом на розгляд справи, вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений судом строк не виконав, а саме не надав до суду апеляційної інстанції заяву про поновлення строку, в якій повинен був вказати поважні причини пропуску строку, а також сплатити судовий збір, у відкритті апеляційного провадження ОСОБА_1 слід відмовити, апеляційну скаргу повернути апелянту, та справу повернути до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 357, 358 ЦПК України, суддя, -

ухвалила:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи: громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на майно- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева