Справа № 462/1580/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Фіс В.В.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідачки ОСОБА_3 , представника відповідачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ об`єкта самочинного будівництва,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до відповідачки ОСОБА_3 про поділ об`єкта самочинного будівництва, в якому просить здійснити розподіл об`єкта самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 приміщення: 1-1 тамбур площею 3,6 кв.м, 1-1 коридор площею 4,3 кв.м, 1-2 кухня площею 5,3 кв.м, 1-6 коридор площею 5,6 кв.м, 1-7 ванна площею 3,5 кв.м, 1-5 житлова кімната площею 12,7 кв.м, 1-3 житлова кімната площею 13,3 кв.м; 1-4 житлова кімната площею 18,9 кв.м; 1-1 кухня площею 5,8 кв.м; 1-2 житлова кімната площею 12,2 кв.м; 2-1 кухня площею 7 кв.м; 2-2 житлова кімната площею 14,3 кв.м; погріб під літерою «Пд А-1», погріб під літерою «Пд а-1», східці під літерою «сх.»; а ОСОБА_3 приміщення: 2-2 коридор площею 3,3 кв.м, 2-3 житлова кімната площею 17,8 кв.м, 2-3 житлова кімната площею 19,3 кв.м, 2-5 кухня площею 7,3 кв.м, 2-1 коридор площею 3.4 кв.м, 2-6 ванна площею 5,3 кв.м, 3-2 кухня площею 10,2 кв.м, 3-1 коридор площею 3.4 кв.м., 3-3 ванна площею 2,9 кв.м, 3-4 житлова кімната площею 13,4 кв.м, 3-5 житлова кімната площею 19,7 кв.м, 3-6 житлова кімната площею 17 кв.м, 3-7 житлова кімната площею 10,5 кв.м, погріб під літерою «Пд А-1», підвал під літерою «Пд А1- 1», східці під літерою «сх.» та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію за перевищення ідеальної частки в розмірі 140 226 гривень.Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_3 є співвласниками будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтв про право на спадщину від 22.02.2010 та 26.02.2010, виданих державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори Палажій Г.В. Право власності на частки співвласників зареєстровані 12.04.2010 р. Площа будинку на момент реєстрації становила 142,6 кв.м. З вказаних свідоцтв про право на спадщину вбачається, що такі видані без врахування самочинного будівництва. Батьком учасників справи ОСОБА_5 було здійснено самочинне будівництво за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок якого площа будинку збільшилася до 240.1 кв.м.Рішенням виконкому ЛМР від 05.11.2010 р. погоджено прийняття в експлуатацію приватного житлового будинку садибного типу під літерою «А-1» після прибудови та надбудови, збудованих приватного житлового будинку садибного типу під літерою «Б-2», двох гаражів під літерами «В» та «Д» на АДРЕСА_1 , які здійснили ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Довідкою Департаменту містобудування Львівської міської ради № 200 від 10.11.2010 року про погодження прийняття об`єкта будівництва до експлуатації, Виконавчий комітет Львівської міської ради погодив прийняття в експлуатацію приватного житлового будинку садибного типу під літерою «А-1» після прибудови та надбудови, збудованих приватного житлового будинку садибного типу під літерою «Б-2», двох гаражів під літерами «В», «Д» по АДРЕСА_1 . Між тим, відповідачка відмовляється спільно з позивачем належним чином зареєструвати право власності на спільне майно. Технічна можливість поділу об`єкта самочинного будівництва підтверджується висновком №2252-2254 судової інженерно-технічної експертизи від 28.03.2016, проведеної по цивільній справі №462/1887/15-ц. За наведених обставин, на підставі ст.15, 16, 331 ЦК України, просить здійснити розподіл об`єкта самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник відповідачки подала до суду клопотання про закриття провадження у справі. В своєму клопотанні зазначає, що на підтвердження позовних вимог позивач покликається на те, що прибудова до житлового будинку здійснена батьком сторін ОСОБА_5 , а відтак, на його думку, прибудова до житлового будинку має бути поділена між його спадкоємцями - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Між тим, у 2017-2018 роках на розгляді Залізничного районного суду м.Львова перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ житлових будинків та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 . У своєму позові ОСОБА_1 також просив суд ухвалити рішення про поділ самочинного будівництва в натурі відповідно до ідеальних часток співвласників. В обгрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що добудова та надбудова до житлового будинку здійснена померлим батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а відтак ці об`єкти підлягають поділу між його спадкоємцями. Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 14.11.2018 у справі №462/4807/17, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 18.06.2019, у задоволенні вказаного позову ОСОБА_1 відмовлено. Враховуючи, що рішення Залізничного районного суду м.Львова від 14.11.2018, яке набрало законної сили, ухвалено з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, просить провадження у цивільній справі №462/1580/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ об`єкта самочинного будівництва закрити.

В підготовчому судовому засіданні відповідачка та її представник підтримали клопотання про закриття провадження у даній справі за наведених у клопотанні підстав. Просять клопотання задовольнити.

Позивач та його представник заперечили проти закриття провадження у справі, зазначивши, що дійсно позивач звертався з позовом до відповідачки про визначення ідеальних часток співвласників у житлових будинках і господарських будівлях та поділ їх в натурі, в задоволенні якого рішенням суду відмовлено. Однак у даній справі позивачем обрано інший спосіб захисту, він вже не просить визначити ідеальні частки кожного із співвласників житлового будинку та господарських будівель, а лишепровести поділ об`єкта самочинного будівництва, тому вважають, що відсутні підстави для закриття провадження у справі.

Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи №462/4807/17, суд приходить до наступного висновку.

Як вставлено судом, позивач ОСОБА_1 13.10.2017 звернувся у суд із позовом до відповідачки ОСОБА_3 , в якому просив визначити ідеальні частки кожного із співвласників житлового будинку та господарських будівель на АДРЕСА_1 з врахуванням здійснених надбудови, прибудови до будинку «А-1» та будови будинку «Б», двох гаражів «В» та «Д»; провести поділ житлових будинків «А-1» та «Б-2» і господарських будівель на ваказною адресою в натурі відповідно до визначених ідеальних часток. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що будинок АДРЕСА_1 , після смерті батьків, належить сторонам. Так, після смерті матері, сторонам належить по Ѕ частці у спадщині, яка складається з 3/8 часток будинку загальною площею 142,6 кв.м.; після смерті батька позивачу належить 1/3 частина у спадщині з 5/8 часток будинку, а відповідачу 2/3 часток. Право власності на вказані частки зареєстровано 12.04.2010 р. Рішенням виконкому ЛМР від 05.11.2010 р. погоджено прийняття в експлуатацію приватного житлового будинку садибного типу під літерою «А-1» після прибудови та надбудови, збудованих приватного житлового будинку садибного типу під літерою «Б-2», двох гаражів під літерами «В» та «Д» на АДРЕСА_1 , які здійснили ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Після здійснених прибудов та надбудов під літерами «А-1» та «Б-2» загальна площа будинку збільшилась до 240,1 кв.м. За наведених підстав просив позов задовольнити.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 14.11.2018 року, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 18.06.2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення ідеальних часток співвласників у житлових будинках і господарських будівлях та поділ їх в натурі відмовлено.

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що згідно заповіту від 17.08.1999 року ОСОБА_5 (покійний батько сторін) заповів належний йому на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 в таких частинах: 1/3 частину будинку сину ОСОБА_1 , а 2/3 дочці ОСОБА_3 . Згідно Витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі свідоцтв про право на спадщину за законом та за заповітом, а також Витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 142.6 кв.м. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22.02.2010 року видано без врахування самочинного будівництва. У будинку АДРЕСА_1 було здійснено самочинне будівництво.

Рішенням Львівської міської ради від 05.11.2010 року № 1557, погоджено прийняття в експлуатацію приватного житлового будинку сидибного типу під літерою «А-1» після прибудови та надбудови, збудованих приватного житлового будинку садибного типу під літерою «Б-2», двох гаражів під літерами «В», «Д» по АДРЕСА_1 , які здійснили громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Довідкою Департаменту містобудування Львівської міської ради № 200 від 10.11.2010 року про погодження прийняття об`єкта будівництва до експлуатації, Виконавчий комітет Львівської міської ради погодив прийняття в експлуатацію приватного житлового будинку садибного типу під літерою «А-1» після прибудови та надбудови, збудованих приватного житлового будинку садибного типу під літерою «Б-2», двох гаражів під літерами «В», «Д» по АДРЕСА_1 .

Згідно технічного опису майна до прибудови та переобладнання житловий будинок складався з двох житлових кімнат, а після прибудови та переобладнання складається з дев`яти.

Отже, до складу спірного нерухомого майна входять самочинні будівлі і споруди, які суттєво змінили загальну площу спірного нерухомого майна.

Відмовляючи у задоволені позову, суд вказав, що співвласниками не надано суду належних і допустимих доказів прийняття в експлуатацію самочинних будівель і споруд у відповідності до встановленого порядку, а також отримання ними дозволів на виконання будівельних робіт (реконструкції) на підставі затвердженої у встановленому порядку проектної документації, що унеможливлює поділ будинку в натурі.

У березні 2020 року позивач ОСОБА_1 повторно звернувся у суд з позовом до відповідачки ОСОБА_3 поділ об`єкта самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , покликаючись на те, що сторони є співвласниками будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтв про право на спадщину від 22.02.2010 та 26.02.2010, виданих державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори Палажій Г.В. Право власності на частки співвласників зареєстровані 12.04.2010. З вказаних свідоцтв про право на спадщину вбачається, що такі видані без врахування самочинного будівництва. Батьком учасників справи ОСОБА_5 було здійснено самочинне будівництво за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок якого площа будинку збільшилася до 240,1 кв.м. Рішенням виконкому ЛМР від 05.11.2010 погоджено прийняття в експлуатацію приватного житлового будинку садибного типу під літерою «А-1» після прибудови та надбудови, збудованих приватного житлового будинку садибного типу під літерою «Б-2», двох гаражів під літерами «В» та «Д» на АДРЕСА_1 , які здійснили ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Довідкою Департаменту містобудування Львівської міської ради № 200 від 10.11.2010 року про погодження прийняття об`єкта будівництва до експлуатації, Виконавчий комітет Львівської міської ради погодив прийняття в експлуатацію приватного житлового будинку садибного типу під літерою «А-1» після прибудови та надбудови, збудованих приватного житлового будинку садибного типу під літерою «Б-2», двох гаражів під літерами «В», «Д» по АДРЕСА_1 . Оскільки відповідачка відмовляється спільно з позивачем належним чином зареєструвати право власності на спільне майно, він змушений звернутися з даним позовом до суду.

За наведеного вбачається, що як у даній справі № 462/1580/20 так і у справі №462/4807/17 існує спір між тими самими сторонами - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , про той самий предмет - об`єкта самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 і з тих самих підстав.

Покликання позивача та його представника те, що хоча вже постановлено судове рішення між тими самими сторонами і про той самий предмет, однак у даній справі позивачем обрано інший спосіб захисту, суд оцінює критично і звертає увагу на те, що згідно з принципом jura novit («суд знає закони») неправильна кваліфікаціє позивачем і відповідачем спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

Згідно п.3 ч. 1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

За наведеного, враховуючи, що рішення Залізничного районного суду м.Львова від 14.11.2018 року, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд приходить до висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.3 ч. 1 ст.255 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 13, 255, 258, 260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ об`єкта самочинного будівництва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30.10.2020 року.

Суддя:

.