Справа №402/206/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2020 р. Ульяновський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого- судді: Ясінського Л.Ю.

секретаря судового засідання: Кашнікова І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Благовіщенське, Кіровоградської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який був між ними зареєстрований 27 червня 1985 року Йосипівською сільською радою Ульяновського району Кіровоградської області, актовий запис №7. Від шлюбу неповнолітніх дітей у сторін не має.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що шлюбні стосунки між ними припинені з 2015 року через різні характери та різні погляди на життя, відсутністю взаєморозуміння та довіри. Вважає, що підстав для збереження сім`ї немає, примирення між ними неможливе і наполягає на розірванні шлюбу. Майнових спори відсутні.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, направив до суду заяву, якої позовні вимоги визнав повністю, просив розглядати справу у його відсутності.

Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Оскільки відповідач визнав, пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч.ч.3,4 ст.200, ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 червня 1985 року Йосипівською сільською радою Ульяновського району Кіровоградської області, актовий запис №7 ( а.с.8). Від шлюбу неповнолітніх дітей у сторін не має. Спору щодо розподілу майна не має.

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу.

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являються несумісність характерів та різні погляди на життя. Сім`я розпалася остаточно та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, то шлюб підлягає розірванню.

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

На підставі наведеного, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, відповідно до ст. 112 СК України є підстави для розірвання шлюбу між позивачкою та відповідачем.

Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають також стягненню з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 840 грн. 20 копійок. Але оскільки така вимога позивачем не заявлена, суд вважає можливим судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 206, 247, 258, 259, 265, 268, ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, який зареєстрований 27 червня 1985 року Йосипівською сільською радою Ульяновського району Кіровоградської області, актовий запис №7 між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - розірвати.

Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище " ОСОБА_2 ".

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Копію рішення направити органу державної реєстрації для внесення в актовому записі про шлюб відмітки про його розірвання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Ульяновський районний суд Кіровоградської області.

Особи, які беруть участь у справі:

Позивач - ОСОБА_1 , інд. код НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , паспорт та інд. код не відомо, місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Л.Ю.Ясінський