Провадження № 4-с/582/2/20
Справа № 582/1415/17
Недригайлівський районний суд Сумської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2020 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Жмурченка В.Д., за участі секретаря судового засідання Коваль В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Недригайлів скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Недригайлівського районного суду з вказаною скаргою і просить суд постановити ухвалу, якою визнати бездіяльність начальника Недригайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Лісової Юлії Григорівни неправомірною та зняти арешт з коштів, що місяться на її рахунках, накладений 18.03.2020.

Свої вимоги мотивує тим, що в провадженні Недригайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) перебувало виконавче провадження № 57500345 з примусового виконання виконавчого листа Недригайлівського районного суду Сумської області №582/1415/17 від 10.08.2018 про стягнення заборгованості на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 8669,28 грн. 18 березня 2020 року начальником Недригайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми), ОСОБА_2 винесено постанову про арешт її коштів. 27 травня 2020 року начальником Недригайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми), ОСОБА_2 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 57500345 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» з тієї підстави, що майно, на яке можливо звернути стягнення, відсутнє. 07 вересня 2020 року вона звернулася з письмовою заявою до начальника Недригайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Лісової Ю.Г. з проханням усунути допущені порушення її прав та інтересів та зняти арешт з її коштів, які містяться на її рахунках. Але 23 вересня 2020 року вона отримала письмову відповідь, якою їй відмовлено у знятті арешту.

У судове засідання скаржник ОСОБА_1 не з`явилась, але надала суду заяву про розгляд скарги без її участі, скаргу підтримала повністю та просила її задовольнити.

У судове засідання начальник Недригайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Лісова Ю.Г. не прибула, але надала суду заяву про розгляд скарги без її участі та зазначила, що скаргу не визнала, оскільки діяла в межах вимог ст. 37, 40, 59 Закону України «Про виконавче провадження», згідно яких неможливо зняти арешт з коштів ОСОБА_1 .

Заінтересована особа (стягувач) АТ КБ «Приватбанк» не забезпечила явку свого представника у судове засіданняь, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином.

Згідно з ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до такого висновку.

За правилами ст. ст. 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Статтею 447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Така ж можливість оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця передбачена Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, у ст. 74 вказаного Закону, де зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання постанови Апеляційного суду Сумської області від 02 липня 2018 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, 13 серпня 2018 року видано виконавчий лист № 582/1415/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 8669,28 грн.

На підставі заяви стягувача державним виконавцем Бузовим А.Г. 23.10.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57500345 (а.с. 201).

18 березня 2020 року начальником Недригайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Лісовою Ю.Г. винесено постанову про арешт коштів ОСОБА_1 (а.с. 209)

27 травня 2020 року начальником Недригайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми), ОСОБА_2 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 57500345 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» з тієї підстави, що майно, на яке можливо звернути стягнення, відсутнє (а.с. 216).

Як вбачається з матеріалів скарги, 07 вересня 2020 року скаржник ОСОБА_1 звернулася з письмовою заявою до начальника Недригайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Лісової Ю.Г. з проханням усунути допущені порушення її прав та інтересів та зняти арешт з її коштів, які містяться на її рахунках (а.с. 218).

Згідно відповіді начальника Недригайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Лісової Ю.Г. № 15612 від 23 вересня 2020 року, заяву ОСОБА_1 про зняття арешту з грошових коштів, що містяться на рахунках залишено без задоволення.

Як встановлено судом, підставою для повернення виконавчого листа стягувачу було зазначено п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", який передбачає, повернення виконавчого документу стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультативними.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт з майна знімається у разі повернення виконавчого документа стягувачу лише на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті, зокрема:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З цього випливає, що повернення виконавчого документа з підстав, передбачених ч. 3, п.2 ч.1 ст. 37 Закону України « Про виконавче провадження», не тягне за собою обов`язку виконавця знімати арешт з майна боржника.

Отже начальник Недригайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Лісова Ю.Г. діяла у межах та у спосіб, що передбачений Законом України «Про виконавче провадження», а тому вимога скаржника про визнання бездіяльності державного виконавця не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», законодавець встановив проведення виконавцем дій на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Враховуючи те, що повернення виконавчого документа стягувачу є аналогічним закінченню виконавчого провадження, оскільки будь-які дії державним виконавцем після цього не здійснюються, а саме виконавче провадження закінчується, то вимога скаржника щодо зняття арешту з грошових коштів, що містяться на її рахунках підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 77, 102, 103, 104, 210, 252, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця начальника Недригайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Лісової Ю.Г. задовольнити частково.

Зняти арешт з грошових коштів, що містяться на рахунках ОСОБА_1 , накладений постановою начальника Недригайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Лісової Ю.Г. від 18 березня 2020 року у виконавчому провадженні № 57500345.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Недригайлівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення, а особами, без участі яких було проголошена ухвала протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя: В. Д. Жмурченко