ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/697/20
Провадження № 4-с/362/14/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.04.2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,
за участі секретаря Макухи О.А.,
розглянувши справу за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого органу Київської області Говорова Павла Володимировича,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого органу Київської області Говорова П.В. та просить скасувати постанову винесену приватним виконавцем виконавчого органу Київської області Говоровим П.В. від 31 травня 2019 року ВП №59249954 ЗВП №59250049.
Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 31.05.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. винесено постанову ВП № 59249954 ЗВП № 59250049 про накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1 відповідно до виконавчого листа № 362/1 132/15-ц від 12.05.2015 року та виконавчого листа № 362/3067/13-ц від 20.08.2013 року.
Про наявність заборон та боргу йому стало відомо в кінці червня поточного року 31.06.2019 року. Основним боржником відповідно даної заборгованості є його син ОСОБА_2 , про наявність будь-яких судових рішень або про наявність боргу та неповернення коштів він його не повідомляв.
Сплатити всю суму боргу він не має можливості оскільки є військовим пенсіонером та працює у Васильківському об`єднаному міському військовому комісаріаті. Сумарний його місячний дохід складає близько 9000 грн. Жодних інших доходів та заощаджень він не має, а тому сплатити суму боргу відразу не може. Приватним виконавцем накладено арешт на рахунки, а саме рахунок в банку де він отримує пенсію та заробітну плату у зв`язку з чим він з січня місяця не отримує ні пенсії ні заробітної плати, що призводить до порушення його Конституційних прав на оплату праці. Хоча відповідно до ч. 2 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено заборону на звернення стягнення та накладення арешту, зокрема на кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення на які заборонено законом, що також регулюється ст. 52 «Про виконавче провадження»
Заявник в судове засідання не з`явився, просив про розгляд справи у його відсутності, вимоги скарги підтримав в повному обсязі.
Приватний виконавець виконавчого органу Київської області Говоров П.В. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги судом повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, від представника приватного виконавця надійшло заперечення на скаргу в якій він просив відмовити у задоволенні скарги (т.1 а.с.54-58).
Дослідивши матеріали скарги, копію виконавчого провадження ВП № 59249954 та ЗВП № 59250049, суд вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що Васильківським міськрайонним судом Київської області 20.08.2013 року видано виконавчий лист у цивільній справі №362/3067/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 52 800 грн. (т. 2 а.с. 3).
31.05.2019 року приватним виконавцем виконавчого органу Київської області Говоровим П.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №362/3067/13-ц виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області 20.08.2013 року (т.2 а.с.5-6).
Постановою приватним виконавцем виконавчого органу Київської області Говоровим П.В. від 31.05.2019 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 (а.с.11-12).
Постановою приватного виконавця від 31.05.2019 року об`єднано виконавчі провадження №59249571, № 59249954 у зведене виконавче провадження №59250049 (т.2 а.с.14).
Відповідно до постанови приватного виконавця у ВП № 59249954 ЗВП № .05.2019 року накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 відповідно до виконавчого листа № 362/1132/15-ц виданого 12.05.2015 року та виконавчого листа № 362/3067/13-ц від 20.08.2013 року (т. 1 а.с.11, т. 2 а.с.24-25)
Постановою приватного виконавця від 07.06.2019 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію ОСОБА_1 (а.с. т.2 а.с.31-32, 34-35).
Як вбачається із відповіді Державного ощадного банку України від 03.07.2019 року №46-07/5488 на виконання постанови про арешт коштів накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 з якого вбачається, що банк повідомив приватного виконавця про те, що вказаний рахунок використовується для зарахування заробітної плати та зарахування пенсії (т.2 а.с.70).
За ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Згідно ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України "Про виконавче провадження" органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження").
Згідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

У частині 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено обов`язок виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Аналогічним за змістом є і п.1 ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", згідно з яким виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Разом з цим згідно з частиною 5 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" під час виконання рішень виконавець має право на безперешкодний доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно ч. 2 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 9 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

При цьому Суд не приймає до уваги посилання приватного виконавця що накладення арешту на рахунки боржника як захід примусового виконання рішень є не правом, а обов`язком виконавця. Так, згідно з приписами вказаних норм не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Разом з цим саме на державного виконавця покладено обов`язок щодо вчинення дій із забезпечення виконання судового рішення відповідно до приписів та в порядку, встановленому Законом, а недотримання банківськими установами вимог щодо повідомлення виконавця про призначення рахунку та, відповідно, повернення постанови без виконання, не позбавляли державного виконавця можливості самостійно з`ясувати інформацію про наявність рахунків Боржника, а також статус цих рахунків, враховуючи приписи частини 5 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження".
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей ЦПК.
Враховуючи встановлені по справі обставини та наведені вимоги закону, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки кошти скаржника на рахунку, які перебувають у Державному ощадному банку України, використовується для зарахування заробітної плати та зарахування пенсії мають спеціальний режим, приватним виконавцем не було зауважено на частину 2 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження", згідно з якою не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом, а тому постанова приватного виконавця в частині накладення арешту на рахунок, якій перебуває в Державному ощадному банку України підлягає скасуванню, а в інший частині вимоги скарги задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного та керуючись статтями 1, 9, 17, 18, 52 Законом України «Про виконавче провадження», статтями 4, 12, 13, 447-451 ЦПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого органу Київської області Говорова Павла Володимировича задовольнити частково.
Постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича від 31 травня 2019 року у виконавчому провадженні ВП № 59249954 ЗВП № 59250049 в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , що містяться на рахунках АТ «ОЩАДБАНК» МФО 300465 - скасувати.
У задоволенні решти вимог - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали суду.
Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручене в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Текст ухвали виготовлено 16.04.2020 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко