Справа №278/1889/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2020 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Літинського А. С., розглянувши в підготовчому засіданні заяву сторін про затвердження мирової угоди та матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває зазначена цивільна справа.

Під час судового засідання сторони подали заяву від 23.10.2020 року про затвердження мирової угоди.

Дослідивши вказану заяву, пояснення учасників процесу, умови мирової угоди та інші матеріали справи, суд дійшов таких міркувань.

Частиною 1 ст. 207 ЦПК України передбачено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу (ч. 2 ст. 207 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Мировою угодою, яку просять затвердити сторони, передбачені умови поділу житлового будинку площею 89,5 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши вказану мирову угоду, суд дійшов таких міркувань.

Зазначена угода, поміж іншого, передбачає виплату позивачкою відповідачу грошової компенсації в момент підписання мирової угоди в сумі 60000 грн (п. 3 мирової угоди). Однак суд не може підміняти органи і особи, які вчиняють нотаріальні дії з питань переходу права власності.

Також сторони не позбавленні права та можливості у позасудовому порядку вирішити питання переходу права власності на нерухоме майно, шляхом звернення до нотаріальної контори.

Затвердження судовим рішенням можливості однієї із сторін звертатись до державного реєстратора, за наявності такого її законного права, є вкрай абсурдним (п. 4 мирової угоди). Зазначене право власника нерухомого майна врегульоване нормами низки законів України, а рішення суду, в тому числі і ухвала про затвердження мирової угоди, є в такому випадку підставою для реєстрації права власності.

Крім того, визначення певної частки об`єкта нерухомості, а саме її 41/100 та 51/100, у тексті мирової угоди є суперечливим, оскільки сторони не наділені спеціальними знаннями щодо визначення розміру таких часток.

Таким чином, положення мирової угоди не містять взаємних поступок та суперечать закону, а саме нормам ст. ст. 364, 370 ЦК України.

З огляду на наведене, суд вважає за потрібне відмовити в задоволенні заяви про затвердження мирової угоди від 23.10.2020 року.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 207 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними.

Керуючись ст. 207 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у затвердженні мирової угоди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 26 жовтня 2020 року.

Суддя О. М. Дубовік