Справа № 428/7877/19
Провадження № 22-ц/810/74/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Назарової М.В.,

суддів Лозко Ю.П., Стахової Н.В.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: заявник - ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 вересня 2019 року, ухваленого Сєвєродонецьким міським судом у складі: судді Посохова І.С. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області,

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, яку мотивувала тим, що ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 з моменту укладення шлюбу з 29 червня 1974 року все життя проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя чоловік заявниці отримував щомісячно пенсію в Білокуракинському об`єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Луганської області в розмірі 7 885, 30 грн. та щомісячні страхові виплати в Сватівському відділені Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік заявниці ОСОБА_2 помер.

Заявниця на момент смерті чоловіка отримувала пенсію в розмірі 1373 грн. Крім пенсії іншого доходу у заявниці не було. Враховуючи загальний дохід чоловіка, він вносив значно більший постійний матеріальний внесок до їх сімейного бюджету, який був основним джерелом для їх існування. Заявниця знаходилась на утриманні свого чоловіка по день його смерті.

Після смерті чоловіка та у зв`язку з проведенням АТО та ООС в Сорокинському районі, заявниця перемістилась до м. Сєвєродонецьк Луганської області.

Метою звернення до суду є встановлення факту перебування на утриманні померлого чоловіка для отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Іншої можливості встановлення зазначеного факту немає, у зв`язку з чим просила суд встановити факт, що має юридичне значення, що ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на час смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Від Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області надійшли пояснення щодо заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, в яких зазначено, що не мають заперечень.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області задоволено.

Встановлено факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 27 грудня 2017 року Луганським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області).

В апеляційній скарзі заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області вважає, що оскаржуване рішення було прийнято внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права та просить скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 вересня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити заявнику.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що розмір пенсії за віком, що нараховувався та виплачувався ОСОБА_1 не є нижчим за прожитковий мінімум в Україні, встановлений для осіб, що втратили працездатність.

Управління вважає, що факт отримання заявницею доходу у меншому розмірі, ніж чоловіка, не є підставою для задоволення позовних вимог; отримання заявницею пенсії у розмірі не нижчому від прожиткового мінімуму виключає її утримання померлим чоловіком; заявником не надано доказів про те, що її чоловік ОСОБА_2 надавав допомогу їй, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів для існування; рішення не містить жодного посилання на докази, на підставі яких суд встановив факт перебування ОСОБА_1 на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 .

Від представника заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає, що судом першої інстанції було правомірно встановлено факт перебування заявниці на утриманні у свого чоловіка.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2020 року визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Назарову М.В., склад колегії суддів - Стахової Н.В., Лозко Ю.П. Апеляційне провадження по справі було відкрито 07 лютого 2020 року, ухвалою суду від 24 лютого 2020 року справу призначено до апеляційного розгляду на 17 березня 2020 року об 11- й год, за заявою заінтересованої особи розгляд справи перенесений на 11.30 год 31 березня 2020 року.

У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом і підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 29 червня 1974 року уклали шлюб, про що Виконавчим комітетом Верхньошевирівської сільської ради Краснодонського району Луганської області 29 червня 1974 року зроблено відповідний актовий запис № 11, прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_1 , про що 15 лютого 2018 року видано свідоцтво про укладення шлюбу (повторне) серії НОМЕР_2 (а.с. 8).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Луганським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 27.12.2017 року, вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 65 років у місті Луганську, про що 27 грудня 2017 року зроблено актовий запис № 73 (а.с. 7).

Згідно наданих заявницею копій паспортів на її ім`я та ім`я її покійного чоловіка вони були зареєстровані за однією адресою по АДРЕСА_1 : ОСОБА_1 - з 27.02.1996 року (а.с. 4), ОСОБА_2 - з 25.01.2006 року (а.с. 6).

ОСОБА_2 перебував на обліку в Білокуракинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області та отримував пенсію за віком за списком № 1 у розмірі (за листопад 2017 року) 7 885, 30 грн, що вбачається з довідки Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області № 337 від 26.02.2019 року (а.с. 9).

ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області та отримує пенсію за віком у розмірі (за листопад 2017 року) 1 373, 00 грн, що підтверджується копією довідки Пенсійного фонду України Управління в м. Сєвєродонецьку Луганської області № 798 від 26.02.2019 року (а.с. 10).

Також на підтвердження факту спільного проживання заявниці разом із чоловіком надано довідку Видану відділом життєзабезпечення с. Верхньоширівка Краснодонського району від 17.09.2018 року (а.с. 13).

Задовольняючи заяву, суд із посиланням на вказані письмові докази виходив із того, що оскільки розмір доходів ОСОБА_2 значно перевищував розмір пенсії заявниці, тому пенсія померлого чоловіка була для ОСОБА_1 постійним та основним джерелом засобів до існування даної сім`ї і заявниця як непрацездатна особа пенсійного віку перебувала на утриманні свого чоловіка.

Переглядаючи справу за доводами апеляційної скарги, колегія суддів погоджує висновки суду як такі, що ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи, а помилкові доводи скарги цих висновків не спростовують.

Згідно статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058- IV) непрацездатні громадяни - це особи, які досягли встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Статтею 5 Закону № 1058-IV визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема: коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 1058-IV види пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

У частині першій статті 9 Закону № 1058-IV наведено види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону № 1058-IV передбачено право вибору пенсійних виплат - особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 36 цього Закону встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Згідно з частиною другою вказаної норми непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина третя статті 36 Закону № 1058-IV).

Статтею 26 Закону № 1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком і встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року ;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року ;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року ;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року ;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року ;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року ;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року ;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року ;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року ;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року .

Аналіз норм статей 4, 5, 10, 26, 36 Закону № 1058-IV дає підстави для висновку про те, що чоловік (дружина) став непрацездатними, а саме, досягнув пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього закону, мають право на отримання пенсії (за їх вибором) за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника, за умов, що вони були на повному утриманні померлого годувальника, та за умов наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності.

Отже, заявниця ОСОБА_1 як така, що досягнула пенсійного віку відповідно до положень статті 26 Закону № 1058-IV та отримала пенсію за віком, має право перейти на пенсію у зв`язку із втратою годувальника за умови знаходження на повному утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 станом на час смерті останнього.

Відповідно до пункту 2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07 липня 2014 року № 13-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, крім іншого, надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку (пункт 2.11. Порядку).

Отже, Порядком передбачено встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні померлого годувальника, у разі неможливості надати документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою) на підтвердження перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Як роз`яснено в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Вказані приписи закону спростовують помилкові доводи апеляційної скарги про необґрунтованість вимог заявниці ОСОБА_1 з огляду на наявність у неї самостійного доходу у вигляді пенсії в розмірі не нижчому від прожиткового мінімуму, а досліджені судом докази у своїй сукупності є достатніми для правильного висновку суду про перебування ОСОБА_1 на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 .

Посилання в апеляційній скарзі на вимоги ст. 75 СК України про потребу у матеріальній допомозі лише у разі, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи не забезпечують прожиткового мінімуму, встановленого законом, є помилковим, адже вказана норма регулює аліментні зобов`язання подружжя, а в даному випадку юридичний факт перебування на утриманні встановлюється для реалізації заявницею своїх пенсійних прав.

Як помилковим є і довід скарги про недоведеність надання чоловіком заявниці їй допомоги, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів для існування.

За змістом частини другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, і сім`я створюється на підставі, зокрема шлюбу.

Довідка № 463 від 17.09.2018 року, видана за місцем проживання заявниці та її померлого чоловіка, тобто на непідконтрольній українській владі території та завірена печаткою організації, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України, містить в собі відомості про спільне проживання подружжя ОСОБА_1 за однією адресою: АДРЕСА_1 , та про знаходження заявниці на утриманні чоловіка, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

Колегія суддів бере до уваги як слушні посиланні у відзиві на апеляційну скаргу на так звані «намібійські винятки», сформульовані практикою Міжнародного суду ООН, про те, що документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження права громадян, і з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та Верховного Суду відомості, що містяться у вказаній довідці, беруться до уваги разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємному зв`язку.

Розмір доходів заявниці та її померлого чоловіка свідчать про те, що саме пенсія чоловіка була основним та постійним засобом існування сім`ї, а відтак слугувала його дружині основоположним і систематичним джерелом грошової допомоги зі сторони чоловіка, який за життя взяв на себе обов`язок по її утриманню.

Аналіз вищенаведених норм законодавства в контексті зазначених обставин справи дає підстави дійти такого правового висновку, що законодавством про пенсійне забезпечення визначено, що непрацездатними членами сім`ї, які мають право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, вважаються, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону. Отже, необхідною умовою для призначення зазначеним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого зазначеною статтею та знаходження їх на утриманні померлого.

Отже, висновок суду про знаходження заявниці на утриманні у померлого чоловіка доведений належними та достатніми доказами, і висновки суду не спростовуються помилковими доводами апеляційної скарги.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм процесуального права та при правильному застосуванні норм матеріального права, а помилкові доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін є ухвалення судом рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 вересня 2019 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 31 березня 2020 року.

Головуючий

Судді: