КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року місто Київ.

Справа 760/9676/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/5830/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Олійника В.І., Кулікової С.В.

секретар судового засідання: Миронюк І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року (у складі судді Коробенка С.В., інформація про дату складення повного тексту рішення відсутня)

в справі за позовом ОСОБА_1 до Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України, третя особа - Професійна спілка залізничників і транспортних будівельників України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників та просив:

1. визнати розпорядження Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України від 11.03.2019 № 2 про звільнення ОСОБА_1 незаконним та поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді заступника голови Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України;

2. стягнути з Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обгрунтовані наступними обставинами.

21 листопада 2013 року ОСОБА_1 на підставі протоколу звітної профспілкової конференції від 30.10.2013 був обраний та призначений на посаду заступника голови Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України.

11 березня 2019 року, як зазначає позивач, Розпорядженням №2, підписаним членом президії Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України Л.І. Геращенко позивача звільнено з займаної посади у зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України та рішенням президії Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України (Протокол №27 від 03.01.2019).

Позивач наполягає, що Розпорядження №2 від 11.03.2019 є незаконним з огляду на наступні аргументи:

-звільнення Позивача відбулося за наявності в чинному штатному розкладі аналогічної посади (заступника голови теркому), яка не була йому запропонована для переведення;

-звільнення відбулося без погодження за три місяці з профспілкою, без проведення відповідних консультацій, без попередньої згоди на звільнення члена виборних профспілкових органів, яким є Позивач, та вищого органу цієї профспілки;

-звільнення відбулося неуповноваженим на те органом, всупереч положенням п. п. 6.1.5, 6.4.2, 6.7.4 Статуту Позивача, згідно з якими це питання відноситься до компетенції конференції територіальної профспілкової організації, а не президії;

-рішення про скорочення посади Позивача було розглянуто поза порядком денним засідання президії; зокрема, прийняте рішення про скорочення посади замість вирішення пункту 4 порядку денного «затвердження штатного розкладу»;

-розпорядження №2 від 11.03.2019 підписане не уповноваженою особою (головою профспілкової організації або його заступником), а членом президії ОСОБА_2 , яка не мала відповідних повноважень.

Враховуючи викладені порушення Позивач вважає своє звільнення незаконним, а тому просив поновити його на посаді, згідно ст. 235 КЗпП України стягнути з Відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 18 грудня 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправним розпорядження Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України від 11.03.2019 за №2 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника голови та поновлено його на цій посаді з 11.03.2019 року.

Стягнуто з Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 березня 2019 року по 18 грудня 2019 року в розмірі 193441,28 (сто дев`яносто три тисячі чотириста сорок одна гривня 28 коп) гривень (з вирахуванням усіх обов`язкових податків, платежів та зборів).

Стягнуто з Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з розглядом справи в сумі 5700 (п`ять тисяч сімсот) гривень.

Стягнуто з Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України на користь держави судовий збір в сумі 2702,81 (дві тисячі сімсот дві грн 81 коп.) гривень.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та в частині стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 20477,88 гривень (з вирахуванням усіх обов`язкових податків, платежів та зборів).

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням17.01.2020 року відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю. Посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що твердження позивача, що його звільнення відбулося без погодження за три місяці з профспілкою, без проведення відповідних консультацій, без попередньої згоди на звільнення члена виборних профспілкових органів, яким він був, та вищого органу цієї профспілки, не відповідає фактичним обставинам та вимогам Закону. Суд не врахував, що позивач не міг вирішувати питання розірвання укладеного між ним і відповідачем трудового договору (не міг сам себе звільнити), а рішення правління від 03.01.2019 року підлягало виконанню, тому такі повноваження були делеговані іншій особі.

Зазначає, що позивачу було запропоновано перелік посад на вибір на які він міг перейти на підприємстві за відповідною спеціальністю чи професією, проте, жодна із запропонованих посад позивача не влаштувала, йому було надано на вибір зі списку переліку не заміщених посад, що на той час були в Регіональній філії «Південно-Західна залізниця».

Також вказує, що порядок звільнення посадових осіб Територіальноїпрофспілкової організації, не визначено Статутом, а відтак відповідач керувався положеннями діючого законодавства, зокрема КЗпП України. Рішення про звільнення заступника голови Київського Теркому прийнято уповноваженим на те органом Київського Теркому, а розпорядження від 11.03.2019 року №2 підписано особою, яка мала повноваження.

Вважає, що суд першої інстанції невірно вирішив трудовий спір, прийнявши до уваги доводи сторони позивача, які спростовуються положеннями діючого законодавства. Суд не застосував норму закону яка підлягає застосуванню, в частині отримання відповіді від первинної профспілкової організації щодо отримання згоди на його звільнення. Суд порушив право сторони відповідача на правову допомогу, продовживши судовий розгляд у відсутність представника відповідача.

В тексті апеляційної скарги посилається на постанову Верховного Суду від 22.06.2019 року справа №226/1664/18 ( провадження 61-6930св19).

30 березня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 , в якому зазначено, що з доводами апеляційної скарги не погоджується, адже підставою для звільнення позивача у відповідному наказі визначено саме скорочення посад, а чинне трудове законодавство не містить положень щодо звільнення на підставі колективних звернень. Вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні апеляційного суду представники відповідача доводи скарги підтримали.

Позивач та його представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення позивача, відповідача, представників сторін, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скара не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 Кодексу законів про працю трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Нормами трудового законодавства України передбачено, що суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення, але не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.

Статтею 141 КЗпП України визначено обов`язок власника або уповноваженого ним органу правильно організовувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності.

При звільненні працівників у зв`язку зі скороченням чисельності або штату повинні додержуватись правила щодо попередження працівника у визначений законом строк про звільнення та переведення працівника на іншу роботу при наявності вакантних робочих місць (посад) і згоди працівника.

Крім того, відповідно до статті 43 Кодексу розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 статті 40, пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Частиною 3 статті 252 звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об`єднання професійних спілок).

Відповідно до статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Задовольняючи позов, суд вважав встановленими такі обставини.

21 листопада 2013 року ОСОБА_1 (на підставі протоколу звітної профспілкової конференції від 30 жовтня 2013 року був обраний та призначений на посаду заступника голови Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України.

11 березня 2019 року Розпорядженням Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України №2 підписаним членом президії ОСОБА_2 . Позивача звільнено із займаної посади у зв`язку із скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та рішення президії Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України (Протокол № 27 від 03.01.2019).

Пунктом 6.4.4 Статуту Профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України визначені повноваження президії територіального комітету профспілки, до яких віднесено затвердження штатного розпису та посадових окладів виборних та штатних працівників апарату територіальної профспілкової організації.

Так, на порядок денний засідання президії Київської територіальної профспілкової організації, яке проводилося 03 січня 2019 року, під номер 4 було винесено питання про затвердження штатного розкладу (Протокол №27 від 03.01.2019 - а.с. 40-42).

В той же час, під час обговорення даного питання, як вбачається з протоколу, було прийняте інше рішення - про скорочення посади заступника голови територіальної профспілки, в той час як рішення про затвердження нового штатного розпису не приймалося.

Крім того, в справі наявна копія штатного розкладу апарату Київського теркому профспілки на 01.01.2019, затвердженого на засіданні президії згідно з протоколом №27 від 03.01.2019, і в ньому посада заступника голови Теркому, яку займав ОСОБА_1 залишена у штаті. (а.с. 43)

Таким чином було встановлено, що станом на дату звільнення позивача, посада яку він обіймав до звільнення скорочена не була. Рішення про скорочення штату в частині посади заступника голови профспілки із затвердженням нового штатного розпису, президією Київського теркому 03 січня 2019 року не приймалося, не надано суду і доказів того, що штатний розклад без посади заступника голови був затверджений в подальшому до звільнення позивача.

Також безспірно встановлено, що будь-якої згоди профспілкового органу на звільнення ОСОБА_1 , який є також членом виборних органів Дорожньої профспілкової організації Південно-Західної залізниці, Профспілки залізничників і транспортних будівельників України Відповідачем отримано не було.

Крім того, відповідно до п. 6.7.2 Статуту, видання розпоряджень, укладення трудових договорів віднесено до компетенції голови профспілкової організації. У разі відсутності голови профспілкової організації його обов`язки виконує його заступник. Покладення повноважень на підписання розпоряджень на іншого члена президії теркому профспілки статутом не передбачене.

З огляду на викладене суд встановив незаконність звільнення на підставі ст. 40 КЗпП України, порушення порядку звільнення ОСОБА_1 з посади заступника голови Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників, та наявність правових підстав для поновлення позивача на роботі.

Згідно з розрахунком, наданим Відповідачем, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 перед його звільненням становила 997,12 гривень.

Таким чином, суд встановив, що стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягав середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.03.2019 по 18.12.2019 в розмірі: 997 грн. 12 к.Х 194 робочих дні = 193441 грн. 28 к.

Вищенаведені обставини справи, які суд, вважав встановленими є доведеними, висновки суду, щодо порушення відповідачем вимог закону та прав позивача, внаслідок незаконного звільнення відповідає цим обставинам та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги з приводу порушення права відповідача на подання доказів, колегія суддів не приймає, оскільки 14.11.2019 року , 04.12.2019 року, 18.12.2019 року на жодному із засідань, а також під час подачі клопотання про оголошення перерви від 18.12.2019, ні керівник Відповідача, ні представник на підставі договору жодного разу не вказували на необхідність та бажання подачі додаткових доказів, та неможливості їх подати в передбачений законом строк.

Відповідно до ст. 83 ЦПК України відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Як вбачається з матеріалів справи відзив відповідач подавав в липні 2019 року.

Враховуючи наведені норми, та вимоги ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд не має підстав для прийняття нових доказів на стадії апеляційного розгляду, які без поважних причин не були долучені в районному суді в строки визначені Законом.

Доводи, що під час звільнення Позивача у зв`язку із скороченням, було запропоновано перелік посад що були наявні на той час в РФ «Південно-Західна залізниця», що є філією ПАТ «Укрзалізниця», спростовуються наступними документами, що наявні в матеріалах справи.

Відповідно, до штатного розкладу апарату Київського Теркому профспілки на 1 січня 2019 затвердженого на президії Київського Теркому профспілки залізничників і транспортних будівельників України протоколом № 27 від 03.01.2019 посада заступника голови Теркому наявна у штатному розкладі у кількості однієї одиниці з посадовим окладом 11 469,00 грн. (а.с. 43)

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Повідомленням від 09.01.2019 № 07 Позивача було повідомлено про скорочення вакантної посади та запропоновано посади у відповідності до додатку 1 до повідомлення. (а.с. 21-22)

В свою чергу, у вказаному повідомлені вказана інформація про наявність вакантних посад для ОСОБА_1 , однак жодна із запропонованих посад не відноситься до Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України. Такі посади взагалі відсутні у роботодавця, а посада Заступника голови Теркому, яка наявна у штатному розкладі апарату Київського Теркому профспілки на 1 січня 2019 затвердженого на президії Київського Теркому профспілки залізничників і транспортних будівельників України протоколом № 27 від 03.01.2019 запропонована не була. (а.с. 40)

Враховуючи, що наявність посади заступника голови Теркому у штатному розкладі, який діяв до затвердження нового штатного розкладу та у штатному розкладі, затвердженому протоколом № 27 від 03.01.2019 свідчить про той факт що, фактично, посада, яку займав Позивач, станом на дату його звільнення скорочена не була. А отже скорочення Позивача проведено без законних на те підстав.

Вказане також підтверджується протоколом засідання президії київської територіальної профспілки від 24 квітня 2019 року відповідно до якого штатний розклад апарату в якому посада позивача була відсутня був затверджений з 01 квітня 2019 року, тобто після звільнення позивача.

Доводи скарги про те, що звільнення позивача та скорочення було проведено уповноваженим органом не відповідають вимогам закону.

Діяльність територіальних профспілкових організацій регулюється п. 6.4. Статуту професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України, (далі - Статут).

Згідно з пп. 2) п. 6.1.5. Статуту вищим органом дорожніх, територіальних об`єднаних профспілкових організацій - конференція.

Відповідно до пп. 3) п. 6.4.2. Статуту, до компетенції конференції територіальної профспілкової організації належить обрання голови територіальної профспілкової організації, його заступників, склад територіального комітету профспілки та його президії, голову, заступника голови та членів ревізійної комісії або підтверджує повноваження членів цих виборних органів, обраних шляхом прямого делегування віл первинних, об`єднаних профспілкових організацій.

Згідно з пп. 1) п. 6.4.4. Статуту Президія територіального комітету профспілки затверджує штатний розпис та посадові оклади виборних та штатних працівників апарат - територіальної профспілкової організації.

Згідно з абзацом другим п. 6.7.4. Повноваження голів профспілкових організацій та їх заступників, Голови профспілки та його заступників закінчуються з обранням нового складу відповідного профспілкового органу.

Доводи скарги про те, що суд не виконав вимоги, щодо витребування згоди профспілкової організації під час судового процесу, колегія суддів не приймає з огляду на те, що вони не впливають на законність рішення з огляду на вищенаведені аргументи, а також суд враховує, що відповідач не заявляв клопотання про зупинення провадження у справі під час апеляційного розгляду з метою запитування відповідної згоди профспілкової організації.

Посилання в скарзі на постанову Верховного Суду від 22.06.2019 року справа №226/1664/18 ( провадження 61-6930св19) , колегією не приймаються, оскільки обставини встановлені в даній справі відрізняються від фактичних обставин у тій справі на яку посилається відповідач .

Апеляційна скарга жодних доводів, щодо не вірного визначення судом середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення витрат пов`язаних з розглядом справи не містить, а тому в цій частині рішення суду не перевіряється.

Інші доводи апеляційної скарги вищенаведених висновків суду не спростовують та на законність рішення не впливають.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом встановлено, що суд повно встановив обставини справи, які мали значення для її вирішення, надав оцінку доказам з дотриманням норм процесуального права, рішення ухвалив з додержанням норм матеріального права, а тому скарга залишається без задоволення.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, ЦПК України, Київський апеляційни суд, у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської територіальної профспілкової організації залізничників і транспортних будівельників України залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 15 червня 2020 року.

Головуючий

Судді :