ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

10 червня 2020 року

м. Харків

справа № 2-4283/09

провадження № 22-ц/818/2701/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря судових засідань Плахотнікової І.О.,

учасники справи:

скаржник: ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: державний виконавець Шевченківського відділу ДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Ковтун Андрій Анатолійович та начальник Шевченківського відділу ДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Фоменко Ірина Миколаївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу

за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Ковтун Андрія Анатолійовича та начальника Шевченківського відділу ДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Фоменко Ірини Миколаївни щодо бездіяльності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 31 січня 2020 року, постановлену суддею Штих Т.В., в залі суду в місті Харків,

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з вказаною скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Ковтун Андрія Анатолійовича та начальника Шевченківського відділу ДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Фоменко Ірини Миколаївни.

В обґрунтування скарги посилався на те, що до виконавчої служби, скаржником було направлено заяву про примусове виконання рішення з виконавчим листом 2-4283/09 від 27 травня 2009 року. Скаржник вказував, що 24.04.2018 р. відповідачем винесено постанову про закриття провадження та направлення вказаного виконавчого листа 01.03.2016 року до Ленінського ВДВС ХМУЮ. У подальшому з`ясувалось, що вказаний виконавчий лист не направлявся за вказаною адресою. Було отримано дублікат вказаного виконавчого листа, відповідно до ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 25 квітня 2018 року. Заявник стверджує, що йому надавалась постійно не достовірна інформація, рішення суду не виконане.

У зв`язку із чим просив визнати, бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Ковтун А.А. та начальника Шевченківського відділу ДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Фоменко І.М. незаконною.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 31 січня 2020 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати постановити нову,якою скаргу задовольнити в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування судом обставин справи.

В апеляційній скарзі посилався на ті самі обставини, які зазначав в уточненій скарзі. Зазначає, що судом не було надано оцінки доводам, викладеним в його скарзі, не була надана мотивована оцінка кожного аргументу.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційні скарг, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовлячи у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з того, що в процесі проведення виконавчих дій, державним виконавцем та начальником відділу державної виконавчої служби міста Харкова було дотримано всіх вимог, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 27.05.2009 року у справі № 2-4283/09 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу позов задоволено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 1656477 гривен 60 копійок.

24 лютого 2016 року відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлення вказаного виконавчого листа до Ленінського ВДВС ХМУЮ.

Відповідно до ухвали Дзержинського районного суду від 25 квітня 2018 року видано дублікат вказаного виконавчого листа.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини другої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У частині другій статті 451 ЦПК України, зазначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина має право на справедливий судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (наприклад, справа "Жовнер проти України" від 29 червня 2004 року, заява № 56848/00, § 33). Право на звернення до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби правова система країн-учасниць Конвенції допускала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, залишалося би невиконаним по відношенню до однієї зі сторін всупереч її інтересам. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

В оцінці законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень апеляційний суд врахуває, що виконавче провадження розпочато за правилами Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV), а з набранням чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавчі дії підлягали здійсненню відповідно до Закону № 1404-VIII.

Відповідно до статті 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

У статті 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

У частині першій, пункті 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 32 Закону № 606-XIV заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Статтею 10 Закону № 1404-VIII також встановлені заходи примусового виконання рішення, які мають різний характер та встановлений порядок проведення, оформлення та вчинення виконавчих дій, зокрема, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Права державного виконавця визначені у частині третій статті 11 Закону № 606-XIV та частині третій статті 18 Закону № 1404-VIII.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, у Шевченківському ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області перебуває на виконані виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4283/09 Дзержинського дюнного суду міста Харкова про стягнення ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 1656477.60 грн.

16.11.2011 року державним виконавцем Чирвою О.А. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документу.

Згідно витягу з БД АМТ за боржником зареєстровано автомобіль Peugeot 307 державний номер НОМЕР_1 . (а.с 73)

15.02.2013 року державним виконавцем Ковтуном А.А. винесена постанова про розшук майна була направлена на виконання до УДАІ у Харківській області за вихідним номером 5937 від 15.02.2013 року. (77)

Також вказана постанова супровідним листом за вихідним номером 5938 від 15.02.2013 року була направлена на адресу ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 (а.с. 78)

15.02.2013 року державним виконавцем Ковтуном А.А. винесена постанова про зупинення виконавчого провадження.

У картці БД AMT ДАІ автомобіля Peugeot 307, ДНЗ НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 вказано, що автомобіль знаходиться у заставі ПАТ «Банк Фінанси та Кредит».

Згідно даних з Державного реєстру об`єктів рухомого майна автомобіль Peugeot 307 державний номер НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_2 , знаходиться у заставі ПАТ «Банк Фінанси та Кредит », яка виникла 04.06.2007.

Крім того, 08.08.2018 року у ОСОБА_2 відібрані пояснення, в яких він повідомив про те, що за фактом угону транспортного засобу, Peugeot 307 ДНЗ НОМЕР_2 , 24.12.2009 відкрито кримінальне провадження.(а.с. 106)

Дані щодо розшуку автомобіля підтверджуються даними з бази «Транспорті засоби у розшуку» сайту МВС України https://wanted.mvs.gov.ua/searchtransport/.

Згідно відповідей КП «ХМБТІ», Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником об`єктів нерухомості не зареєстровано.

Державним виконавцем були здійснені неодноразові виходи за адресою реєстрації боржника.

Згідно відповідей ПФ та ДФС у боржника відсутні відкриті рахунки - банківських установах, на обліку у пенсійному фонді як пенсіонер не знаходився.

Згідно оповіді ДФС боржник отримує дохід в ТОВ Регіональний центр «Студсервіс», який знаходився за адресою м. Харків, вул. Технічна, 14. За підвідомчістю дана адреса належить до Ленінського ВДВС ХМУЮ.

У відповідності до нормі п. 5 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент прийняття рішення), та відсутністю зареєстрованого майна на території підвідомчій Дзержинському ВДВС ХМУЮ, державним виконавцем 24.02.2016 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження підставі п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на час постановлення рішення). (а.с 80)

Виконавчий документ з відповідним пакетом документів направлено 01.03.2016 рекомендованою кореспонденцію Ленінського ВДВС ХМУЮ. (а.с 81)

Постанова про закінчення виконавчого провадження від 24.02.2016 року також була направлена сторонам виконавчого провадження простою кореспонденцією під вих.. №2954, вказаним на супровідному листі постанови. (а.с. 80)

Згідно вимог ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» № N 606-XIV(у редакції на час винесення постанови від 28.09.2012 про повернення виконавчого документа стягувачу) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Аналогічна норма права викладена в ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діє після 02 червня 2016 року.

Таким чином, доводи апелянта про те, що його адресу не були направлені постанови про зупинення та закінчення виконавчого провадження спростовуються матеріалами справи, оскільки, державним виконавцем були надіслані постанови про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З пояснень представника державної служби та матеріалів виконавчого провадження вбачається, що Згідно реєстру поштових відправлень Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції у Харківській області від 01.03.2016 року до Ленінського ВДВС ХМУЮ було направлено рекомендованою кореспонденцією листа, згідно відповіді ХФ ДП «Укрпошта», інформацію, щодо одержання кореспонденції Ленінським ВДВС ХМУЮ, отримати не виявляється можливим.

Термін зберігання виробничих документів встановлений Переліком типових документів, що створюються під час діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання, затвердженого в Міністерстві юстиції України від 17.04.2012р. №578/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції; України від 17.04.2012р. №571/20884, Переліком документів зі строками зберігання Міністерства; зв`язку СРСР, Міністерства зв`язку союзних республік і підвідомчих їм організацій та підприємств зв`язку, затвердженим 03.04.1983, який діє і наданий час становить один рік.

Виробничі документи, які супроводжували пересилання відправлень у березні 2016 року, відібрані та знищені за закінченням терміну зберігання та провести перевірку не представляється можливим.

У відповідності до. п. п.17.4 Розділу ХІІ Перехідних положень Цивільно- процесуального кодексу України 27.03.2018 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Харків до Дзержинського районного суду міста Харкова направлена заява державного виконавця про видачу дублікату виконавчого листа № 2-4283/09, виданого Дзержинським районним судом міста Харкова про стягнення ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 1656477,60 грн.

22.03.2018 року до Шевченківського відділу державної .виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській, області надійшла ухвала Дзержинського районного суду міста Харків № 2-4283/07 лід 25.04.2018 у якій суд ухвалив заяву Шевченківського ВДВС м Харків ГТУЮ у Харківській області про видачу дублікату виконавчого листа у справі №2-4283/09 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу у розмірі 1656477,60 грн. задовольнити та видати дублікат виконавчого листа №2-4283/09.

Після отримання дублікату виконавчого листа № 2-4283/07 виконавче провадження було відновлено.

На цей час по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа № № 2-4283/07 проводяться стягнення з заробітної плати боржника. На користь стягувача здійснюються перерахування, а саме 07.08.2018 року та 07.09.2018 року на депозитний рахунок Шевченківського відділу державної виконавчої служби надійшли кошти стягнуті з заробітної плати ОСОБА_2 , які були розподілені на витрати виконавчого провадження, виконавчий збір та на користь стягувача. (а.с 112-112)

Державним виконавцем здійснені виходи за адресою реєстрації боржника у ході яких було встановлено, що на стуки та дзвінки у двері ніхто не відчиняє, - а зі слів мешканця квартири АДРЕСА_1 , за адресою реєстрації боржника, живе мати ОСОБА_2

07.08.2018 року через керівника підприємства ТОВ Регіональний центр «Студсервіс», було викликано ОСОБА_2 на прийом державного виконавця, де у нього буди відібрані пояснення.

11.09.2018 року державним виконавцем направлено подання до Шевченківського ВПГУПН у Харківській області стосовно розгляду питання наявного з діях боржника однак злочину, передбаченого от. 382 Кримінального кодексу України.

Згідно відповіді Державкої прикордонної служби України відомості про перетинання державного кордону України з дати виконавчого листа громадянина України ОСОБА_2 1982 року народження, в базі не виявлено.

Суд першої інстанції, встановивши, що державним виконавцем здійснені всі необхідні заходи, спрямовані на виконання рішення суду в межах своїх повноважень з дотриманням вимог чинного законодавства, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги.

Порушень державним виконавцем та судом першої інстанції норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду (на яку посилається скаржник) колегією суддів не встановлено.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 31 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 18 червня 2020 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

С.С. Кругова