ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 610/2032/19 Головуючий суддя І інстанції Носов Г. С.
Провадження № 22-ц/818/1024/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, пов`язаних із застосуванням Закону України «Про захист прав споживачів»
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 13 листопада 2019 року, ухвалене у складі судді Носова Г.С., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та повернення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив: розірвати договір купівлі-продажу укладений 24 травня 2019 року між ним та ФОП ОСОБА_2 ; стягнути з ФОП ОСОБА_2 на його користь 637,00 грн за договором купівлі-продажу від 24.05.2019; стягнути з ФОП ОСОБА_2 на його користь неустойку у розмірі одного відсотка вартості товару у сумі 883,29 грн; стягнути з ФОП ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24.05.2019 на підставі усного договору купівлі-продажу він придбав у фізичної особи підприємця ОСОБА_2 за власні кошти автозапчастину - шарнір рівних кутових швидкостей (далі за текстом - «Шрус») на свій автомобіль Део Ланос за 637,00 грн. Запчастина «Шрус» виявилася неналежної якості, мала технічну несправність (яку неможливо було виявити у момент придбання товару, оскільки вказані недоліки стосувалися експлуатаційних (споживчих) властивостей товару і не пов`язані з його механічним пошкодженням), що не можна було виявити шляхом візуального огляду, була непридатною до цільового використання, мала істотний недолік та є фальсифікованим товаром, оскільки до придбаного ним товару у відповідача відсутні оригінальні документи з експлуатації, гарантійні зобов`язання, сертифікат та декларація відповідності. 25.05.2019 він повернув автозапчастину «Шрус» до вказаного магазину продавцю та повідомив про вищевказане. Продавця він просив надати відповідні документи на дану запчастину, однак продавець відмовив йому. Продавець прийняв на гарантійне обслуговування запчастину без оформлення письмової претензії від його імені та опису її технічного стану на момент прийняття. Кошти та вказана запчастина знаходяться у продавця. Зі слів батька продавця ОСОБА_3 вказана запчастина реалізована іншому покупцеві. 08.06.2019 року він звернувся з претензією на ім`я відповідача про розірвання договору купівлі-продажу та повернення грошових коштів сплачених ним за запчастину «Шрус» у сумі 637 грн. Додатково просив надати на дану запчастину «Шрус»: сертифікат якості, декларацію відповідності, інструкцію про експлуатацію від виробника, ознайомити його з умовами гарантійних зобов`язань та провести експертизу запчастини «Шрус» з причин втрати якості товару. 11.06.2019 відповідачем було отримано дану претензію поштовим зв`язком. Вмотивованої відповіді від відповідача він так і не отримав. Відповідач не надав йому сертифікат якості на товар, декларацію відповідності, інструкцію про експлуатацію від виробника, не ознайомив його з умовами гарантійних зобов`язань, не провів експертизу запчастини «Шрус» з причин втрати якості. Вважає підприємця недобросовісним в своїй діяльності, оскільки він навмисно порушує його права як споживача, навмисно зухвало утримує його кошти сплачені за товар та сам товар. Дана ситуація викликала в нього великі душевні хвилювання, був порушений його нормальний ритм життя. Так він є інвалідом 2 групи, а оскільки його автомобіль не міг працювати, то це позбавило його на своєчасне придбання ліків та продуктів, оскільки аптека та магазини знаходяться від його помешкання досить віддалено.

Таким чином, вважав за необхідне розірвати договір купівлі-продажу, стягнути на його користь 637,00 грн, неустойку у розмірі одного відсотка вартості товару у сумі 883,29 грн та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Відповідач позов не визнав, зазначив, що дійсно 24.05.2019 він в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» продав позивачу автозапчастину «Шрус». Дана запчастина заходилася у справному стані. 25.05.2019 позивач повернув її до магазину, зазначивши, що запчастина неналежної якості, має технічну несправність, а 11.06.2019 він отримав претензію позивача про розірвання договору купівлі-продажу автозапчастини «Шрус» та повернення коштів. Також позивач вимагав провести експертизу товару. Дана автозапчастина була направлена ним на експертизу до ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса. Згідно експертного висновку несправність автозапчастини «Шрус» настала під час її експлуатації або внаслідок її встановлення або демонтажу. Висновок - вихід з ладу шарніру рівних кутових швидкостей автомобіля Део Ланос не є заводським дефектом. З цих підстав відповідач вважав, що у пошкодженні запчастини винен сам позивач. Тому просив відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 13 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та повернення грошових коштів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, суд зловживаючи своїми процесуальними правами, зухвало посприяв відповідачу в незаконному заволодінні власних коштів та майна позивача.

Вказав, що під час розгляду справи судом були порушені норми матеріального та процесуального права, суд надавав відкриту перевагу відповідачу, безпідставно затягував розгляд справи, порушуючи строки розгляду в спрощеному позовному провадженні, безпідставно переносив судові слухання, не розглянув позов по суті, перекрутив встановлені обставини по справі та зробив невірні висновки.

ОСОБА_1 у апеляційній скарзі на обґрунтування доводів скарги виклав аргументи аналогічні зазначеним у його позовній заяві.

Відповідач не скористався правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до норми ч. 3 ст. 360 ЦПК України.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 368 ЦПК України:

1. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

2. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

3. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

4. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 28 січня 2020 року було відкрито апеляційне провадження у справі. Справу було вирішено розглядати за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 21 лютого 2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, з огляду на те, що доводи його клопотання щодо необхідності надати пояснення суду апеляційної інстанції та зауважити щодо незаконності та необґрунтованості висновків суду першої інстанції, які викладені ним у апеляційній скарзі, - є неповажними для його задоволення.

Суд вважав, що усі можливі пояснення та доводи щодо незаконності рішення районного суду апелянт не позбавлений можливості подати у письмовій формі. Публічний розгляд справи має за мету з`ясування нових обставин або перевірки встановлених судом першої інстанції обставин на підставі дослідження нових доказів, які у виключних випадках можуть бути прийняті апеляційним судом (ст. 367 ЦПК України).

Таких нових доказів подано не було, а тому немає необхідності у розгляді справи у судовому засіданні.

Колегія суддів врахувала той факт, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувався з викликом учасників справи у судове засідання, їм роз`яснювались їх процесуальні права.

З огляду на викладене, було вирішено продовжити розгляд справи за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно о ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на зміст спору та ціну позову, без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним нормам цивільного процесуального права рішення суду першої інстанції відповідає.

Права позивача за умови придбання товару неналежної якості закріплені в ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Як зазначено у ч. 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов`язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку.

Право вимагати розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми споживач, згідно положень абз. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», має у випадку виявлення істотного недоліку проданого товару.

Визначення поняття істотного недоліку дано в п. 12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає, що істотним слід вважати такий недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Судом першої інстанції встановлено, що як вбачається із матеріалів справи між позивачем та відповідачем 24.05.2019 укладено договір купівлі - продажу автозапчастини «Шрус» на автомобіль Део Ланос в сумі 637 грн.

Як зазначено в позовній заяві автозапчастина «Шрус» виявилася неналежної якості, мала технічну несправність, що не можна було виявити шляхом візуального огляду, є непридатною для цільового використання, має істотний недолік та є фальсифікованим товаром, оскільки до придбаного ним товару у відповідача відсутні оригінальні документи з експлуатації, гарантійні зобов`язання, сертифікат та декларація відповідності.

Позивач 25.05.2019 повернув автозапчастину «Шрус» до вказаного магазину продавцю.

Позивач 08.06.2019 звернувся до відповідача з претензією про розірвання договору купівлі - продажу від 24.05.2019 та повернення йому сплаченої суми в розмірі 637 грн.

У відповіді на претензію від 13.06.2019 визнано, що 24.05.2019 позивач придбав у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, автозапчастину «Шрус» вартістю 637 грн. Вказана автозапчастина продавалась в комплекті з іншими деталями, а саме: пилником, 2 хомутами, гайкою, тюбиком з мастилом, та була упакована в паперову коробку разом з інструкцією по використанню. При придбані автозапчастини позивач ОСОБА_1 зазначив, що за останні два дні на його авто Део Ланос розірвало три нових автозапчастини «Шрус» і він купує вже четвертий, в зв`язку з чим він довго знайомився з товаром та інструкцією та переконавшись в технічній справності товару він сплатив його вартість. 25.05.2019 о 9.00 ранку ОСОБА_1 повернув « Шрус » в магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», але не передав товар під Акт прийому (з описом технічної несправності). Упаковку від товару та інші запчастини з комплекту він також не повернув. Згодом відповідач дізнався що 25.05.2019 о 07.00 годині ранку ОСОБА_1 звертався до майстра ОСОБА_6 за ремонтом кріплення важеля до кузова автомобіля Део Ланос. Зі слів автомайстра саме несправність кріплення важеля до кузова була причиною поломки декількох нових автозапчастин «Шрус», які кріпилися до несправного автомобіля. ОСОБА_6 виконав позивачу роботи по зварюванню зламаного важеля. Тобто, автозапчастина «Шрус», яку придбав ОСОБА_1 в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» була закріплена ним на несправний автомобіль, що й стало причиною поломки деталі. В такому випадку з боку ОСОБА_1 вбачається зловживання правами споживача та введення продавця в оману щодо технічної несправності товару. Автозапчастина «Шрус» перебуває на досліджені, з причини втрати якості, в Харківському науково-дослідному інституті судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса. Строк проведення експертизи, зі слів експертів, складає близько трьох тижнів.

На підтвердження встановлення причини виходу з ладу та несправності шарніру рівних кутових швидкостей ( Шрус ) автомобіля Део Ланос відповідачем ОСОБА_2 суду було надано висновок комісійного автотехнічного експертного дослідження № 13516/13517 від 09.09.2019.

Експерти за результатами дослідження дійшли висновку, що на момент експертного огляду наданий на дослідження внутрішній шарнір рівних кутових швидкостей автомобіля Daewoo Lanos знаходився в технічно несправному та непрацездатному стані та має механічні пошкодження корпусу та шлицьового з`єднання, а саме вм`ятини металу та незначного зминання робочої шлицьової поверхні та несправності конструктивного встановлення обойми та сепаратора всередині корпусу.

Дані технічні несправності внутрішнього шарніру рівних кутових швидкостей утворились під час експлуатації, або внаслідок його встановлення або демонтажу, що призвело до конструктивного порушення встановлення обойми та сепаратора та механічних пошкодження корпусу внутрішнього шарніру рівних кутових швидкостей автомобіля Daewoo Lanos.

З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, вихід з ладу шарніру рівних кутових швидкостей автомобіля Daewoo Lanos не є заводським дефектом.

Районний суд не вважав вказаний письмовий доказ допустимим.

Відповідно до ч. 7 ст. 102 ЦПК України у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що в ході розгляду справи не здобуто доказів наявності істотного недоліку товару в розумінні положень Закону України «Про захист прав споживачів» придбаного позивачем 24.05.2019 у відповідача, тому відповідно відсутні підстави для повернення відповідачем позивачеві грошових коштів за придбаний позивачем товар у розмірі 637 грн.

З цих же мотивів суд визнав недоведеними вимоги про стягнення з фізичної особи ОСОБА_2 на користь позивача неустойки у розмірі одного відсотка вартості товару у сумі 883,29 грн та стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками районного суду щодо недоведеності позову, однак вважає, що висновок комісійного експертного дослідження не варто було відхиляти, як недопустимий доказ, оскільки згадана норма ст. 14 Закону України «Про захист прав споживачів» не містить обов`язкових вимог, щоб висновок проведеної згідно вказаного закону експертизи містив відомості про попередження експертів про кримінальну відповідальність. У статті 14 Закон у даному випадку надає право споживачу на оскарження висновків експертизи у судовому порядку. Відповідач таким правом при наявності у нього процесуальної можливості не скористався, тому висновки комісійного експертного дослідження слід вважати належним та допустимим письмовим доказом у розумінні ст. 76 ЦПК України.

У даному випадку згідно висновку комісійного експертного дослідження, який було складено квафікованими спеціалістами, сертифікованими судовими експертами, і не було спростовано позивачем, недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, тому вимоги споживача дійсно не підлягали задоволенню.

Відповідач згідно з ч. 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» за допомогою згаданого письмового доказу довів відсутність своєї відповідальності за істотні недоліки товару, що виникли після його продажу позивачу.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог є законним і обґрунтованим, а помилка суду першої інстанції щодо оцінки комісійного експертного висновку має формальний характер, оскільки не вплинула на остаточний висновок суду.

З огляду на те, що при ухваленні рішення районним судом були додержані норми матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Питання про перерозподіл судових витрат не вирішується на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 13 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 02 квітня 2020 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В. Бурлака.

О.М. Хорошевський.