Справа №569/5816/20
17 червня 2020 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Першко О.О.,
секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні в залі суду в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 (надалі відповідачі), в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Право власності набуте нею на підставі Свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвєєвою О.В., 05 березня 2020 року, за реєстровим №443. Зазначеним свідоцтвом посвідчено, що відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі акта приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Домецьким О.І. 11 лютого 2020 року, нею набуте право власності на вказану двокімнатну квартиру, придбану нею відповідно до протоколу проведення електронних торгів №462942 від 27 січня 2020 року за результатами проведених Державним підприємством «СЕТАМ» торгів, що раніше належала ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу від 20 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарською Н.О. за реєстр. № 4259.
Таким чином, вона не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, реєстрація відповідачів позбавляє її права отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, та є для неї фактично додатковим тягарем, оскільки призводить до необхідності оплати платежів, які розраховуються по кількості зареєстрованих у житловому приміщенні осіб.
Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. 17 червня 2020 року представник позивача ОСОБА_7 подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Просив позов задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, які були направлені на адресу місця реєстрації відповідачів та оголошеннями про виклик до суду, опублікованими на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідачі про причини неявки суд не повідомили, відзив не подали, повторно не з`явилися в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення) в порядку ч.4 ст. 223 ЦПК Укрраїни.
Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" ОСОБА_8 В ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується його розпискою, яка знаходиться в матеріалах справи. 19 травня 2020 року подав пояснення на позовну заяву, в яких вказав, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не заперечує щодо задоволення даного позову у зв`язку із тим, що позивач набула права приватної власності на нерухоме майно, яке було предметом іпотеки в спосіб та порядок визначений законом для примусового звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. Так, 20 грудня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ВАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником - ПАТ «Сведбанк»), та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 1701/1207/71-095, з подальшим внесення змін та доповнень. Відповідно до умов кредитного договору, банк зобов`язувався надати ОСОБА_2 кредит у сумі 58 800,00 доларів США, а ОСОБА_2 зобов`язувалася повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 58 800,00 доларів США.
28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу. Крім того, 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 20 грудня 2007 року № 1701/1207/71-095, позичальником згідно якого є ОСОБА_2 .
З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором, між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір № 1701/1207/71-095-2-1, відповідно до якого остання передала банку в іпотеку наступне майно, а саме: квартиру під номером АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 на праві власності.
В межах примусового виконання вищевказаного рішення суду, приватним виконавцем було реалізований предмет іпотеки на прилюдних торгах, кошти, які надійшли від реалізації були направленні на погашення кредитної заборгованості. Відтак, зважаючи на неналежне виконання відповідачем ОСОБА_2 взятого на себе кредитного зобов`язання, яке було забезпечене іпотекою, вважає, що позивач як новий та добросовісний власник нерухомого майна має право на усунення перешкод у користуванні своїм майном. Окрім того, відповідачі, які зареєстровані в квартирі, фактично не проживають у ній, а тому відсутні обставини щодо обмеження прав неповнолітніх зареєстрованих осіб.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради також не з`явився в судове засідання. 12 травня 2020 року подав заяву, в якій просив судове засідання проводити без участі представника Органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому, рішення просив поставити в інтересах малолітньої дитини.
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
З матеріалів справи суд встановив, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яка придбана нею за 381 101 грн. 00 коп., відповідно до протоколу проведення електронних торгів №462942 від 27 січня 2020 року, за результатами проведених Державним підприємством «СЕТАМ» електронних торгів, що раніше належала ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарською Н.О. 20 грудня 2007 року за реєстр. №4259., що підтверджується свідоцтвом про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна №443 від 05 березня 2020 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №203180126 від 05 березня 2020 року, протоколом №462942 проведення електронних торгів ДП «СЕТАМ» від 27 січня 2020 року.
Як слідує з листа Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради від 20 березня 2020 року №Х-73/01-16, відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Рівненській області від 27 квітня 2020 року за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_3 з 06 березня 2009 року, ОСОБА_2 з 29 лютого 2008 року; ОСОБА_10 з 17 червня 2015 року, ОСОБА_4 з 06 березня 2009 року.
Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Згідно зі статтею 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відтак, за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК УРСР слід дійти висновку, що положення статті 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах: від 5 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14, від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16.
Відповідачі не є і не були членами сім`ї нового власника житла ОСОБА_1 , між власником житла ОСОБА_1 та відповідачами відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування ним, реєстрація відповідачів в житлі створює перешкоди позивачу в користуванні майном, після відчуження майна відповідачі втратили право користування вказаним житловим приміщенням, тому суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути понесені позивачем витрати у вигляді судового збору, в розмірі по 840 грн. 80 коп. з кожного.
Керуючись статтями 319, 391 Цивільного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
В И Р I Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі по 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач - ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідач - ОСОБА_4 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідач - ОСОБА_12 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 .
Повне судове рішення складено 17 червня 2020 року.
Суддя О.О. Першко