КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 квітня 2020 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи 379/1350/19

Апеляційне провадження №22-ц/824/4595/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Іванченко М.М.

суддів: Білич І.М.. Лапчевської О.Ф.

розглянув у в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Крилової Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

на рішення Таращанського районного суду Київської області ухваленого 20 грудня 2019 року в приміщенні суду в складі судді Зінкіної В.І.,-

В С Т А II О В И В:

Позивач звернувся до Таращанського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , з якого просить стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 123626 гри 98 к.. яка складається з: 6995 гри 67 к. - заборгованості за кредитом; 116631 грн 31 к. - загальний залишок заборгованості за відсотками за період з 21 жовтня 2011 року по 30 березня 2018 року та судові витрати.

Посилається па те, що відповідно до умов кредитного договору № б/н, укладеного 21 жовтня 2011 року між сторонами укладено кредитний договір. Банком надано ОСОБА_1 кредит на суму 8000 гри у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

ОСОБА_1 умови зазначеного кредитного договору належним чином не викопував внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 20 грудня 2019 року позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором у розмірі 6995 грн 67 к., а також стягнути понесені позивачем судові витрати у розмірі 108 грн 70 к.

У задоволенні інших позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, Крилова O.JT. в інтересах АТ КБ «ПРИВАТБАНК», подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати вказане рішення в частині відмови у стягненні відсотків та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції незаконне, та необґрунтоване, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує на те, що укладаючи кредитний договір сторони за власним волевиявленням досягли істотних умов по ньому і власноручно його підписали, чим взяли на себе зобов`язання виконувати його належним чином. При цьому встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив, апеляційна скарга разом з ухвалою про відкриття апеляційного провадження отримано відповідачем 12 лютого 2020 року.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки ціна позову в даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційний суд ухвалив розглянути дану справу в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 21 жовтня 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , шляхом підписання анкети- заявипро приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно з умовами якого останній отримав платіжну кредитну картку, на яку йому був відкритий кредитний ліміт.

У заяві міститься інформація про персональні дані відповідача, зазначено, що відповідач згоден з тим, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами.

Згідно з наданим банком розрахунком, станом на 31 липня 2019 року заборгованість ОСОБА_1 за договором становить 123626 грн 98 к. і складається із: заборгованості за тілом кредиту - 6995 грн 67 к., заборгованості по процентам за користування кредитом 1 6631грн 31 к.

У суді першої інстанції відповідачем подано заяву де він частково визнав позовні вимоги та не заперечував проти стягнення з нього тіла кредиту у розмірі 6995 грн 67 к. (а.с.54).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався ст. 526 ЦК України про те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору; ст. 634 ЦК України, що регулює договір приєднання.

Таким чином, суд першої інстанції вірно вважав, що відповідачем отримано грошові кошти від позивача, а тому дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості лише за тілом кредиту у сумі 6995 грн 67 к.

Щодо вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 відсотків, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції та застосовує правову позицію у справі № 342/180/17, висловлену Великою Палатою Верховного суду у Постанові від 3 липня 2019 року щодо того, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, не підписаний позичальником, не може вважатися складовою частиною кредитного договору, укладеного шляхом підписання Анкети-заяви.

При цьому суд апеляційної інстанції не може прийняти до уваги надану позивачем разом із апеляційною скаргою виписку по особовому рахунку з огляду па таке.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.1,2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не с обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.1,2,3 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, апеляційним судом не може прийматись до уваги надану позивачем разом із апеляційною скаргою виписку по особовому рахунку (а.с. 123-140), оскільки клопотання про приєднання нового доказу позивачем не заявлено, доказів неможливості подання виписки по кредитному рахунку відповідача до суду першої інстанції позивачем не було надано.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення, а тому в суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не ставиться питання про відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. З ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. З ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни в інтересах акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - залишити без задоволення.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 20 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: