Справа №521/9721/19
Провадження №2/521/474/20
31 березня 2020 року місто Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді: Мирончук Н.В.,
за участю секретаря судового засідання: Юраш К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,
11 червня 2020 року до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності на спадкове майно.
Позов обґрунтований наступними обставинами.
На підставі договору купівлі-продажу частини квартири, посвідченого Пачевою І.І., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 27.12.2000 року за реєстровим № 8140, ОСОБА_2 набув права власності на Ѕ (одну другу) частки квартири під АДРЕСА_1 .
Відповідно до листа Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради № 495839.36 від 16.07.2018 року, згідно якого станом на 31.12.2012 року Ѕ частка квартири АДРЕСА_1 , зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу частини квартири, посвідченого Пачевою І. І., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 27.12.2000 року за реєстровим № 8140 (реєстрація від 05.01.2001 року в реєстровій книзі № 395 пр., стор. 16, р. № 1736).
Також з листа вбачається, що 1/2 частка квартири під АДРЕСА_1 , право власності на яку раніше, з 05.02.2001 року по 23.12.2002 року було зареєстровано за ОСОБА_3 , з 23.12.2002 року зареєстровано як квартира під АДРЕСА_2 за ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (серія НОМЕР_1 , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 27 червня 2018 року, актовий запис № 6650 від 27 червня 2018 року).
Позивач ОСОБА_1 13 липня 2018 року звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Пачевої I.I. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, було відкрито спадкову справу за № 23/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
30 січня ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 (одну другу) частку квартири під АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі того, що померлий за життя не перереєстрував своє право власності на 1/2 частку квартири під АДРЕСА_1 , у самостійний об`єкт нерухомого майна, тому видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не має можливості.
У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача подала заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, проти заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином, шляхом надсилання судових рішень та повісток про виклик до суду на адресу місця знаходження відповідача, (а. с. 37, 41, 43, 91) про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, заяву про розгляд справи у його відсутність до суду не подав.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі договору купівлі-продажу частини квартири, посвідченого Пачевою І.І., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 27.12.2000 року за реєстровим № 8140, ОСОБА_2 на праві власності належить Ѕ (одна друга) частки квартири під АДРЕСА_1 . (а. с. 68)
Відповідно до відповіді Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради № 495839.36 від 16.07.2018 року, на запит приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Пачевої І.І., станом на 31.12.2012 року, Ѕ частка квартири під АДРЕСА_1 , право власності на яку раніше, з 05.02.2001 року по 23.12.2002 року було зареєстровано за ОСОБА_3 , з 23.12.2002 року зареєстровано як квартира під АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 (а. с. 71 - 72)
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (серія НОМЕР_1 , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 27 червня 2018 року, актовий запис № 6650 від 27 червня 2018 року) (а. с. 12, 59).
Після смерті ОСОБА_2 , відкрилася спадщина, яка складалася із Ѕ (однієї другої) частки квартири під АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно положень ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.
Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.
Спадкоємцем за заповітом, підписаним за життя ОСОБА_2 особисто ІНФОРМАЦІЯ_3 , є позивач у справі - ОСОБА_1 . (а. с. 65)
У відповідності до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.
Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.
В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України).
Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
13 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Пачевої I.I. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, яким було заведено спадкову справу за № 23/2018 відносно майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а. с. 55), що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 52604048. (а. с. 62)
30 січня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ (одну другу) частку квартири під АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі того, що померлий за життя не перереєстрував своє право власності на 1/2 частку квартири під АДРЕСА_1 , у самостійний об`єкт нерухомого майна, тому видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не має можливості.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Усунути недоліки, які перешкоджають отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у позасудовому порядку неможливо.
Відповідно до звіту про оцінку майна № 2496 від 05 березня 2019 року оціночна вартість Ѕ (одної другої) частки квартири під АДРЕСА_1 об`єкта оцінки складає, без ПДВ : 305100 грн. 00 коп. (триста п`ять тисяч сто гривень). (а. с. 27 - 28)
Таким чином загальна вартість майна, яке є предметом цього позову і відповідно ціна позову становить 305100 грн. 00 коп.
ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем ОСОБА_2 за заповітом, набула право на спадкування на підставі заповіту, підписаного ОСОБА_2 та посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білик В.В., який зареєстровано в реєстрі за № 1588, від 14 вересня 2017 року. (а. с. 77)
Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.
Як наголошує ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Згідно зі ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Як вже було зазначено судом, Ѕ квартири під АДРЕСА_1 належала на праві приватної власності ОСОБА_2 та після його смерті перейшла у спадок ОСОБА_1 за заповітом.
Водночас, інша частка квартири під АДРЕСА_1 , право власності на яку раніше, з 05.02.2001 року по 23.12.2002 року було зареєстровано за ОСОБА_3 , з 23.12.2002 року зареєстровано як квартиру під АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 .
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За приписами п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.
Зі змісту технічного висновку № 249, про можливість переведення підсобного приміщення квартири АДРЕСА_1 житлове, вбачається, що квартира АДРЕСА_1 - комунального заселення, належить двом співвласникам громадянину ОСОБА_2 та громадянину ОСОБА_3 Квартира загальною площею 35,6 кв. м., складається з основної частини квартири розташованої в правоворотній будівлі і підсобних приміщеннях, які знаходяться в лівоворотній будівлі. Приміщення мають відокремлені входи і між собою не поєднанні. (а. с. 16 - 20)
Таким чином, враховуючи, що квартира АДРЕСА_1 , належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , який, в свою чергу, заповів її ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської міської ради, як до відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, про визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 15, 16, 317, 321, 356, 364, 367, 391, 1216, 1218, 1223, 1259, 1261, 1266, 1268 - 1270, 1297 ЦК України, ст. ст. 13, 81, 89, 223, 258 - 259, 268 - 259, 268, 280 - 285 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,
реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , право власності на
спадкове майно, яке складається з однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальна площа квартири 17,4 м/2, житлова площа - 11,3 м/2, кухня 4,9 м/2, вбиральня 1,2 м/2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук