ПОСТАНОВА

Іменем України

16 червня 2020 року м. Кропивницький

справа № 404/10317/13-ц

провадження № 22-ц/4809/637/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л. М., Єгорової С. М.,

за участі секретаря Тимошенко Т. О.,

учасники справи:

особа, яка подала апеляційну скаргу Державна установа «Науково-дослідний інститут психіатрії МОЗ України»,

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Орган опіки та піклування Подільської районної у м. Кропивницькому раді,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Державної установи «Науково-дослідного інституту психіатрії МОЗ України» на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 січня 2020 року у складі судді Іванової Н. Ю. і

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2019 року Державна установа «Науково-дослідний інститут психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення та просила відшкодувати на свою користь вартість повторної амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи в сумі 2 590 грн.

Заява мотивована тим, що в провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда знаходилась цивільна справа № 404/10317/13-ц за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Орган опіки та піклування Ленінської районної в м. Кіровограді ради про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна.

Ухвалою суду від 24.06.2014 у справі була призначена повторна амбулаторна судово-психіатрична експертиза відносно ОСОБА_2 .

Проведення даної експертизи було доручено експертам «Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології Міністерства охорони здоров`я України».

19.02.2015 на підставі вказаної ухвали суду експертами інституту проведена повторна амбулаторна комісійна судово-психіатрична експертиза, вартість якої складала 2 590 грн.

Разом із висновком експерта до суду була направлена відповідна калькуляція.

Як стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень, 15.05.2015 у вказаній цивільній справі була постановлена ухвала про залишення заяви без розгляду. Питання про відшкодування судових витрат у цій ухвалі судом не вирішено.

Наказом МОЗ України від 07.08.2018 № 1462 змінено найменування інституту, теперішня назва якого Державна установа «Науково-дослідний інститут психіатрії Міністерства охорони здоров`я України».

Протягом 2015 року інститутом неодноразово направлялися на адресу суду листи з проханням розглянути питання щодо постановлення у справі додаткової ухвали про відшкодування установі вартості проведеної судово-психіатричної експертизи, з посиланням на право суду ухвалити додаткове рішення з власної ініціативи, однак, вартість судово-психіатричної експертизи інституту не відшкодована.

Вказане зумовлює необхідність подання інститутом заяви про ухвалення додаткового рішення у процесуальному порядку, передбаченому ЦПК України. Зокрема, інститут не отримує і не отримував будь-якого бюджетного фінансування на проведення судових експертиз.

До проведення судових експертиз в інституті залучаються наукові працівники, які мають відповідну кваліфікацію судового експерта, разом із тим, проведення судових експертиз не входить до їх посадових обов`язків, тому здійснюється ними у вільний від основної роботи час з виплатою винагороди. Окрім відшкодування вартості експертизи на підставі рішення (ухвали) суду, інститут не має будь-яких інших, альтернативних джерел коштів для оплати праці судових експертів та компенсації накладних витрат.

Несвоєчасне відшкодування інституту вартості експертизи порушує права експертів стосовно своєчасного одержання винагороди за працю і призводить до утворення заборгованості, що негативно впливає на організацію судово-експертної діяльності установи та створює ризик порушення гарантій незалежності судового експерта.

Хоча інститут номінально не належить до кола заінтересованих осіб в даній справі під час її розгляду, вирішення цієї справи безпосередньо впливає на права інституту в частині відшкодування вартості експертизи.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 січня 2020 року в задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що вартість проведення повторної амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи в сумі 2590 грн не є понесеними судовими витратами, у зв`язку з чим у суду не було підстав вирішувати питання про стягнення цієї суми при постановленні ухвали про залишення заяви без розгляду і не виникло таких підстав на час розгляду даної заяви. Крім того, ДУ «Науково-дослідний інститут психіатрії МОЗ України» не є стороною по справі.

В апеляційній скарзі Державна установа «Науково-дослідний інститут психіатрії МОЗ України» просить скасувати ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 січня 2020 року та постановити додаткову ухвалу, в якій вирішити питання про відшкодування Державній установі «Наково-дослідний інститут психіатрії Міністерства здоров`я України» вартості повторної амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи в сумі 2 590 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена при неповному з`ясуванні обставин справи та істотним порушенням норм процесуального права.

Витрати, пов`язані з проведенням експертизи, належать до витрат, пов`язаних із розглядом справи, а відтак і до судових витрат.

Стаття 141 ЦПК України, на яку послався суд першої інстанції регламентує порядок розподілу судових витрат між сторонами, тобто стосується позовного провадження.

Разом з тим, питання про відшкодування судових витрат вирішується судом не тільки у позовному провадженні, але й у справах окремого провадження.

Окрім того, цивільне процесуальне законодавство не встановлює вичерпного кола суб`єктів, які можуть мати статус заінтересованих осіб у справах окремого провадження, зокрема у справах про визнання фізичної особи недієздатною. Вирішення питання про те, чи є той чи інший суб`єкт заінтересованою особою, вирішується окремо у кожній справі виходячи з її конкретних обставин.

Під час розгляду справи судом першої інстанції інститут не брав участі у справі як заінтересована особа, разом з тим, вирішення цієї справи безпосередньо впливає на права інституту в частині компенсації вартості проведеної інститутом судової експертизи. Така компенсація може бути здійснена тільки процесуальним способом, в рамках вирішення судом питання про відшкодування судових витрат. Вказане зумовлює набуття інститутом права на подання заяви з питання відшкодування судових витрат. У протилежному випадку інститут був би позбавлений будь-якого правового механізму для компенсації судових витрат .

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками.

Відповідно до положень ч.1 ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Оскільки про дату, час і місце розгляду справи учасники справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглянути справу без їхньої участі, що відповідає положенням ст.372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що в листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, просив визнати недієздатною ОСОБА_2 , 1961 року народження, встановити над нею опіку та призначити опікуна (том 1 а. с. 1-13).

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванової Н.Ю. від 20 листопада 2013 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання (том 1 а. с. 16).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2014 року призначено по справі повторну амбулаторну судово-психіатричну експертизу, виконання якої доручено експертам Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України. Оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_2 . Провадження по справі до отримання висновків експертизи зупинено (том 1 а. с. 146).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 травня 2015 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Кіровограді ради про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна залишено без розгляду, у зв`язку з поданням клопотання представника заявника про залишення заяви без розгляду (том 2 а. с. 92).

Відповідно до ст. 293 ЦПК України (в редакції, яка була чинною на час постановлення ухвали, яка оскаржується), яка кореспондується зі статтею 234 ЦПК України, (в редакції чинній, на момент постановлення ухвали про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Аналогічна норма була закріплена в ч. 1 ст. 239 ЦПК України (в редакції чинній на час постановлення ухвали про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду).

Частиною 2 ст. 299 ЦПК України, яка кореспондується частині 2 ст. 240 ЦПК України (в редакції чинній на час постановлення ухвали про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду) передбачено, що судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, аналогічні положення якої були закріплені в статті 79 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення ухвали про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Частиною 4 ст. 139 ЦПК України передбачено, що суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат.

Якщо у справах окремого провадження виклик свідків, призначення експертизи, залучення спеціалістів здійснюються за ініціативою суду, а також у випадках звільнення від сплати судового збору або зменшення його розміру, відповідні витрати відшкодовуються за рахунок державного бюджету (ч. 10 ст. 139 ЦПК України).

Відповідні норми були закріплені в ч. ч. 2, 4 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення ухвали про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду).

Згідно зі ст. 270 ЦПК України, яка кореспондується ст. 220 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення ухвали про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду), суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Отже цивільно-процесуальним законодавством визначено, що суд може ухвалити додаткове рішення лише з власної ініціативи або за заявою учасників справи.

ДУ «Науково-дослідного інституту психіатрії МОЗ України» не наділена процесуальним правом звертатися до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, адже не є учасником справи в даному провадженні.

Статтею 18 Закону України «Про експертизу» визначено, що заробітна плата працівників державних спеціалізованих установ (невійськовослужбовців і тих, які не мають звань рядового і начальницького складу), які мають кваліфікацію судового експерта, складається з посадового окладу, надбавок, доплат до нього, премій та інших виплат, розмір і порядок встановлення яких визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про експертизу», проведення судових експертиз, обстежень і досліджень судово-медичними та судово-психіатричними установами здійснюється за рахунок коштів, які безпосередньо і цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з державного чи місцевого бюджету, за винятком випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України та судово-медичними і судово-психіатричними установами Міністерства охорони здоров`я України у цивільних і господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до частини 2 ст. 299 ЦПК України, яка кореспондується частині 2 ст. 240 ЦПК України (в редакції чинній на час постановлення ухвали про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду) передбачено, що судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що понесені ДУ «Науково-дослідного інституту психіатрії МОЗ України» витрати на проведення повторної амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи можуть бути відшкодовані відповідно до приписів ст.ст.15,18 Закону України «Про експертизу», ст.299 ЦПК України, а не шляхом ухвалення додаткового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної установи «Науково-дослідного інституту психіатрії МОЗ України» залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 січня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18.06.2020.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді Л. М. Дьомич

С. М. Єгорова