ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 березня 2020 року

м. Харків

справа № 643/19628/19

провадження № 22-ц/818/1268/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Бровченка І.О., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про витребування майна з чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2019 року, постановлену під головуванням судді Єрмак Н.В., в місті Харкові, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 02 грудня 2019 року відкрито провадження у справі.

06 грудня 2019 року позивачка подала до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 09 грудня 2019 року заяву задоволено частково. Заборонено Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк», його уповноваженим особам та представникам вчиняти будь-які дії щодо розпорядженням квартирою АДРЕСА_1 . В іншій частині заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Альфа-Банк» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 09 грудня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову; судові витрати стягнути з позивача.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що позивачка не надала доказів на підтвердження реально існуючої загрози невиконання та/або утруднення виконання майбутнього рішення суду в разі задоволення позову. Апелянт вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову позивачці слід відмовити.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо розпорядження спірною квартирою можуть в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по даній справі, тому наявні підстави заборонити ПАТ «Укрсоцбанк», його уповноваженим особам та представникам вчиняти будь-які дії щодо розпорядженням квартирою АДРЕСА_1 до набрання рішенням законної сили.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України передбачені види забезпечення позову. Зокрема позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) виключено;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; належність майна відповідачу на праві власності.

Судом встановлено, що предметом спірних правовідносин є витребування квартири АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння.

Як на підставу вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 посилалася на те, що відповідачем наразі фактично проводиться її виселення без відповідного рішення суду. У зв`язку з цим позивачка просила суд вжити заходи забезпечення позову у справі шляхом заборони ПАТ «Укрсоцбанк», його уповноваженим особам та представникам до набрання рішенням законної сили вчиняти будь-які примусові дії по перешкоджанню користуватися позивачці та її сину ОСОБА_2 квартирою АДРЕСА_1 або їх виселення, крім звернення до суду з позовом про виселення чи обмеження в користуванні житлом чи іншими вимогами, пов`язаними з виселенням та користуванням спірною квартирою. Просила заборонити відповідачу, його уповноваженим особам та представникам до набрання рішенням законної сили вчиняти дії по вселенню та входу до спірної квартири, крім звернення до суду з позовом про виселення чи обмеження в користуванні житлом чи іншими вимогами, пов`язаними з виселенням та користуванням спірною квартирою.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, є співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Матеріали справи свідчать про те, що у заяві про забезпечення позову вимоги про заборону розпорядження квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не заявлялись.

Суд не вправі забезпечувати позов на власний розсуд, а саме: обирати спосіб, про який не просив заявник.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених вимог.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ПАТ «Укрсоцбанк», його уповноваженим особам та представникам вчиняти будь-які дії щодо розпорядження спірною квартирою, - не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки позивачка не просила вжити заходи забезпечення позову у такий спосіб.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Предметом позовних вимог є витребування майна з чужого незаконного володіння. Тоді як вимоги заяви про забезпечення позову стосуються заборони вселення та виселення позивачки.

Таким чином зазначені позивачем заходи забезпечення позову є неспівмірними із позовними вимогами.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Проте посилання апелянта на те, що судовий збір за подачу апеляційної скарги слід стягнути з позиваки на користь АТ «Альфа-Банк», - не приймаються колегією суддів, оскільки розподіл судових витрат між сторонами вирішується судом за результатами розгляду позовної заяви по суті заявлених вимог. Наразі розглянуто процесуальне питання. Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості стягнути судові витрати з позивачки на користь апелянта, оскільки не вирішено спір по суті позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2019 року скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: І.О. Бровченко

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 17.03.2020 року.