Справа № 671/1847/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в особі судді Павлової А.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Волочиського районного суду Хмельницької області із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати за нею право особистої приватної власності на нежитлове приміщення магазину промтоварів " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку із кадастровим номером :01:005:0037, площею 0,168 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташована по АДРЕСА_2 .

Разом із позовом ОСОБА_1 подала до суду заяву про його забезпечення, в якій просить накласти арешт на вказане вище нерухоме майно.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовує тим, що спірне майно зареєстроване за відповідачем - ОСОБА_2 , у якого знаходяться правовстановлюючі документи. Відповідач перебуває у стосунках з іншою жінкою, ніде не працює, кошти витрачає всупереч інтересам сім`ї, про матеріальне забезпечення якої не дбає та ухиляється від участі в утриманні дітей. Повідомив, що має намір реалізувати майно та залишити позивача "ні з чим", позбавити її бізнесу, і джерела доходів.

Позивач вважає накладення арешту на майно доцільним заходом забезпечення позову, виходячи з предмета спору, співмірним із заявленими вимогами. Відповідач може розпорядитися майном на власний розсуд до ухвалення рішення у справі, включаючи відчуження іншим особам, а тому невжиття заявленого заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист її прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши заяву про забезпечення позову та наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Згідно з вимог п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що позивач звернулась до суду з позовом про визнання за нею права особистої приватної власності на нежитлове приміщення магазину промтоварів " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та земельну ділянку. Позов обґрунтовує тим, що спірне майно було придбане в період шлюбу за її особисті кошти, однак оформлене та зареєстроване на чоловіка.

Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, останній перебуває в стосунках з іншою жінкою, право власності позивача оспорює і бажає "переоформити" майно на третіх осіб.

Суд встановив, що право власності на приміщення магазину промтоварів " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 20.12.2007.

Згідно з договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01.04.2010 ОСОБА_2 придбав земельну ділянку із кадастровим номером :01:005:0037, площею 0,1680 га, що розташована по АДРЕСА_2 . Право власності на земельну ділянку зареєстровано за відповідачем.

Свідоцтвом про одруження НОМЕР_1 від 14.07.2002 доводиться, що сторони зареєстрували шлюб 14 липня 2002 року, а тому можна зробити висновок, що спірне нерухоме майно придбане під час шлюбу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд не встановив існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову ОСОБА_2 у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Суд звертає увагу, що доводи позивача про намір "переоформлення" відповідачем майна в інтересах третіх осіб є необґрунтованим. При цьому, варто вказати на те, що ОСОБА_2 не матиме юридичної можливості вчиняти правочини з приводу відчуження нерухомості придбаної в період шлюбу без згоди дружини - ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 12, 13, 149, 150, 153 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Скарга на ухвалу може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Волочиський районний суд Хмельницької області протягом п`ятнадцяти днів з моменту її постановлення.

Суддя Павлова А.С.