КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/8693/2020 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
У Х В А Л А

12 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Ігнатченко Н.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 4 травня 2020 року позивач через представника за довіреністю - Крилову О.Л. звернувся з апеляційною скаргою із пропуском строків, встановлених статтею 354 ЦПК України.

В прохальній частині апеляційної скарги було порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження у зв`язку з тим, що про оскаржуване рішення суду АТ КБ «ПриватБанк» дізналося 30 квітня 2020 року.

Оскільки наведені підстави визнано судом неповажними для поновлення пропущеного строку, ухвалою Київського апеляційного суду від 22 травня 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху та встановлено строк десять днів з моменту отримання копії даної ухвали для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з належними доказами або зазначенням інших підстав, які підтверджують поважність причини пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

Із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що копію ухвали позивачу вручено 1 червня 2020 року за адресою, вказаною ним в апеляційній скарзі.

9 червня 2020 року до апеляційного суду надійшла заява представника позивача Крилової О.Л. про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій зазначено про те, що про рішення суду банк дізнався 30 квітня 2020 року з Єдиного державного реєстру судових рішень у мережі Інтернет, належним чином завіреної копії досі не отримано, тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню у зв`язку з порушенням порядку вручення рішення судом першої інстанції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97 - ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справі, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно із вимогами статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення було ухвалено судом першої інстанції 11 грудня 2019 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 86-88), у той же час з апеляційною скаргою банк звернувся засобами поштового зв`язку лише 4 травня 2020 року (а.с. 110).

Із довідки про доставку електронного листа, підписаної відповідальною особою - секретарем судового засідання Кравченко А.М., вбачається, що рішення районного суду у даній справі було надіслано на електронну адресу АТ КБ «ПриватБанк» - та доставлено електронним листом 24 грудня 2019 року о 14 год. 13 хв. (а.с. 93) на виконання заявки про отримання процесуальних документів в електронному вигляді, яка долучена АТ КБ «ПриватБанк» до позовної заяви (а.с. 31).

За правилом частини п`ятої статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи (пункт 2 частини шостої статті 272 ЦПК України).

У зв`язку з цим, останнім днем строку для подання апеляційної скарги на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 грудня 2019 року було 23 січня 2020 року.

Наведені представником позивача обставини про те, що про рішення суду банк дізнався 30 квітня 2020 року з Єдиного державного реєстру судових рішень неможливо віднести до поважних підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, такі підстави вже були визнані апеляційним судом неповажними в ухвалі від 22 травня 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху.

Разом з тим, апеляційній суд вважає за необхідне додатково зазначити, що статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За змістом статті 2 Закону України від 22 грудня 2005 року № 3262-IV «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим законом.

Як вбачається із інформації на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 грудня 2019 року було надіслано судом у день його ухвалення - 11 грудня 2019 року, зареєстровано 12 грудня 2019 року та оприлюднено 13 грудня 2019 року.

Таким чином, з цієї дати оскаржуване рішення було відкритим для безоплатного цілодобового доступу, у зв`язку з чим позивач мав реальну можливість ознайомитися з його змістом та вчасно подати апеляційну скаргу.

У заяві про усунення недоліків апеляційної скарги не надано логічного та зрозумілого пояснення тому, що перешкоджало відповідальним працівникам АТ КБ «ПриватБанк»ознайомитися з рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 грудня 2019 року та реалізувати своє право на апеляційне оскарження судового рішенняпротягом встановленого законом, а також розумного строку.

Інших причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, які можливо визнати поважними, АТ КБ «ПриватБанк» не зазначило.

У рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справи «Олександр Шевченко проти України» 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» ЄСПЛ визначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наведені висновки щодо застосування норм процесуального права відповідають правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в ухвалі від 11 березня 2019 року у справі № 361/3207/18 (провадження № 61-3378ск19) за аналогічних обставин за участю АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статті 358 цього Кодексу.

За таких обставин, надаючи оцінку доводам позивача щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та наявним у матеріалах справи доказам в їх сукупності та співставленні, апеляційний суд вважає, що такі причини є неповажними, а відтак з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тастаттями 357, 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 грудня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Копію ухвали апеляційного суду надіслати позивачу разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами, якщо такі подавалися. Копію апеляційної скарги залишити у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя Н.В. Ігнатченко