Справа № 570/1882/16-ц
Номер провадження 2/570/16/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

за участю: секретаря судових засідань Захарук Г.Л.

позивача-відповідача ОСОБА_1

представника позивача-відповідача,

адвоката Вариводи Є.Ю.

відповідача-позивача ОСОБА_2

представника відповідача-позивача,

адвоката Януля В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне в порядку загального позовного провадження

цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зобов`язання звільнити житлове приміщення і за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власності,

в с т а н о в и в :

У зв`язку з тим, що він відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 19 листопада 2015 року, приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Скоромною Ю.А., є власником будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в даному будинковолодінні крім нього, його матері - ОСОБА_7 , дружини - ОСОБА_8 , дітей - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , прописаний з 1987 року відповідач по справі, його брат - ОСОБА_2 , який не сплачує жодних платежів за надання комунальних послуг, спільного господарства з ним не веде, ніяких відносин вони не підтримують, більше того між ними постійно виникають сварки, відповідач постійно ображає їхню матір та дружину позивача, вчиняє по відношенню до них фізичні сутички, все це відбувається на очах його дітей, всі ці обставини порушують право власника будинковолодіння вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, позивач звернувся з даним позовом до суду і просить усунути перешкоди у користуванні належним йому вищезгаданим будинковолодінням шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, судові витрати стягнути з відповідача.

13 травня 2016 року відповідач ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву, в якій просить визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати покласти на ОСОБА_11 .

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 мотивує тим, що від народження він проживає у вищезгаданому будинку, на даний час крім нього проживають його дружина - ОСОБА_12 , без реєстрації, матір - ОСОБА_7 , брат - ОСОБА_11 , відповідач за зустрічним позовом, дружина брата - ОСОБА_8 , їхні неповнолітні діти - ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . В період його проживання в даному будинку, за погодженням та за ініціативою тодішнього власника, їхнього батька - ОСОБА_13 , згідно нотаріально посвідченої довіреності, проводилася реконструкція та перепланування цього будинку, оплата вартості робіт, придбання будівельних матеріалів проводилася за його кошти, крім того, ним була вкладена фізична праця в будівництво. Враховуючи, що вартість всього будинку становить 209112 гривень, а за його підрахунками в поліпшення даного будинку ним було вкладено 95000 гривень, він звернувся з даним зустрічним позовом і просить його задоволити.

Зустрічна позовна заява була прийнята до спільного розгляду з первісним позовом.

Позивач-відповідач ОСОБА_11 , у зв`язку з тим, що відповідачем-позивачем ОСОБА_2 було подано заперечення на позовну заяву, подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що він в порядку спадкування після смерті батька набув у власність спірний житловий будинок, тобто право власності у попереднього власника припинилося. Закон не передбачає, що при переході прав і обов`язків попереднього власника до нового власника, тобто у випадку зміни власника будинку, зберігаються права користування житлом членів сім`ї колишнього власника будинку. Враховуючи, що відповідач-позивач був зареєстрований з дозволу попереднього власника, новий власник будинку заперечує проти його реєстрації та проживання в даному будинку, оскільки він створює несприятливі умови для проживання та перешкоди у користуванні власністю, тому є підстави усунути перешкоди у користуванні будинком.

Крім того, від ОСОБА_11 до суду надійшло заперечення проти зустрічної позовної заяви, в якому він зазначив, що вимоги за зустрічним позовом не можуть бути задоволені, а факти викладені в зустрічній позовній заяві, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вклад у реконструкцію будинку в сумі 95000 гривень ОСОБА_2 не підтверджено належними та допустимими доказами, а ця обставина підтверджується лише з його слів. Зазначає, що всі будівельні роботи по реконструкції будинку проводилися саме ОСОБА_11 , за таких обставин у ОСОБА_2 немає жодних підстав для визнання права власності на 1/3 частину будинку, а тому просить відмовити ОСОБА_2 у задоволенні зустрічної позовної заяви.

В судовому засіданні ОСОБА_11 свій позов підтримав, а зустрічний позов не визнав. Пояснив, що його брат ОСОБА_2 проживає в даному будинку з народження, був час коли проживав у м.Здолбунів, проте він відмовився і від батька і від матері, не поважає їх, постійно ображає всіх нецензурними словами, схильний до вживання алкоголю, б`є його дружину, за комунальні послуги не сплачує. Зазначив, що коли помер батько, обряд поховання здійснювала вся сім`я, брат дав лише 1000 гривень. Після смерті батька, він, як спадкоємець за заповітом, успадкував належний батькові будинок, зареєстрував своє право власності на нього у встановленому законом порядку. Роботи по реконструкції будинку, на що відповідач-позивач вказує у зустрічному позові, робив не ОСОБА_2 , а він, позивач у справі, проте ці роботи не закінчені, почали робити горище, але роботи також не завершені. Брат почав робити щось в сараї та септик. Зазначив, що будівельні матеріали придбавалися як ним, так і його братом. Крім того, заявив, що ОСОБА_2 поряд з його будинком має 1/4 частину іншого будинку, який належав колись їхній бабі. Крім того, є земельна ділянка, яка відноситься до цього будинку і де ОСОБА_2 може будувати собі власний будинок. Враховуючи вищевикладене, той факт, що ОСОБА_2 не є членом його сім`ї, довіреність видана попереднім власником спірного будинку (батьком) дозволяла тільки представляти інтереси батька, а не виконувати будівельні роботи, а наразі взагалі втратила чинність, документи надані ОСОБА_2 виписані підприємцями на інших осіб, експертиза виконана неналежним чином, просить первісний позов задоволити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити, оскільки на підтвердження зазначених у ньому обставин доказів суду не надано.

Представник позивача-відповідача ОСОБА_11 , ОСОБА_14 в судовому засіданні первісний позов підтримав, а зустрічний позов не визнав, пояснив, що позивач-відповідач є власником спірного будинку, який він успадкував після смерті батька за заповітом, який оспорювався в суді, але в задоволенні позову було відмовлено. Факт проведення ОСОБА_2 реконструкції будинку не знайшов свого підтвердження. Довіреність батьком видавалась ОСОБА_2 лише на представництво інтересів батька у різних установах, але не для проведення реконструкції будинку. Зазначив, що відповідач-позивач правомірно вселився в спірний будинок, зі згоди попереднього власника, як член його сім`ї, проте після смерті батька, право власності перейшло до позивача-відповідача і ОСОБА_2 всіляко створює йому перешкоди, як власнику, у користуванні його майном. Через його агресивну поведінку ОСОБА_11 неодноразово звертався в поліцію. Оскільки відповідач-позивач не є членом сім`ї теперішнього власника будинку, створює йому перешкоди у здійсненні ним права власності, то вважає, що наявними є підстави для задоволення первісного позову.

Представник позивача-відповідача ОСОБА_11 , адвокат Варивода Є.Ю., в судовому засіданні первісний позов підтримав, а зустрічний позов не визнав. Також він підтримав пояснення свого довірителя та іншого представника - ОСОБА_14 . Крім того, пояснив, що ОСОБА_11 успадкував будинок і є його власником, а проживання ОСОБА_2 в даному будинку проти волі власника, перешкоджає останньому у вільному використанні будинку. Після смерті попереднього власника, ОСОБА_2 втратив право на проживання в даному будинку, оскільки не є членом сім`ї нового власника. Виходячи з вищевикладеного, просить первісний позов задоволити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити, оскільки ОСОБА_2 не мав згоди власника будинку на виконання будівельних робіт у спірному домоволодінні.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 подав до суду заперечення на позов, в якому заперечив проти задоволення первісного позову. Зазначив, що зміст прохальної частини позовної заяви не відповідає заявленому предмету позову, а визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зобов`язання звільнити приміщення є різними правовими підставами та регулюються різними нормами матеріального права. Вказує, що правомірно заселився до спірного будинку, безперервно проживає а ньому протягом тривалого часу, що не може бути підставою для визнання його таким, що втратив право користування житлом. Крім того, він не порушує правил співжиття, посилання позивача на протиправну поведінку з його боку, не відповідає дійсності, саме з ініціативи позивача між ними виникають сварки, в результаті чого викликалися працівники поліції, якими було складено протокол саме відносно ОСОБА_11 та проведено з ним профілактичну бесіду. Крім того, зазначає, що в період його проживання в даному будинку, з дозволу батька, ним було проведено ремонт будинку і облаштовано територію. Загальна вартість робіт становить 95000,00 гривень, що становить 1/3 вартості всього будинку. Тому вважає, що він має право на визнання за ним права власності на цю частину будинку, а первісний позов його брата є безпідставним і до задоволення не підлягає.

В судовому засіданні відповідач-позивач ОСОБА_2 первісний позов не визнав, а свій позов підтримав і суду пояснив, що він в спірному будинку проживає з 1987 року, коли ще батько був власником будинку. Зазначив, що їхній батько не жив із сім`єю з 1997 року, а з 2000-2001 року по 2012 рік, батько проживав у Росії. Проте, ще до 2000 року вони з батьком робили перепланування будинку, робили добудову, паркан, перший септик. Сам ОСОБА_2 перепланував літню кухню, робив баню, ремонт будинку після 2000 року. З 2006 року ним було переплановано будинок і зроблено ремонт у кімнатах. Кошти на ремонт будинку він мав, так як працював бухгалтером на кількох підприємствах, був також підприємцем, допомагав з ремонтом тесть. З останнього, ним було зроблено ремонт коридору, двох дверей, придбав вільхову вагонку для будинку, здійснив ремонт кімнат, які позначені на плані цифрами 8 і 9, горища, сараю, також ним був зроблений септик, а позивач пошкодив будинок. Всі ремонтні роботи він виконував на підставі доручення, виданого його батьком, яке дозволяло йому здійснювати такі роботи відносно спірного будинку. На час ремонту будинку проживав у тещі в м.Здолбунові. Крім того, він особисто уклав договір з Укртелекомом на користування телефоном. Зазначив, що наразі займає одну кімнату і кухню, а всього в будинку 4 кімнати. На сьогодні вважає, що власниками будинку є він та його брат. Іншого житла він не має, в тому будинку, про який згадував позивач, проживати неможливо, тому задоволення первісного позову призведе до того, що він з дружиною залишиться проживати на вулиці. Щодо конфліктних ситуацій заявив, що ініціатором всіх таких скандалів є брат. Враховуючи вищевикладене, той факт, що свідки підтвердили те, що він робив ремонт будинку, від проведення експертизи позивач-відповідач відмовився, батьком за життя було видано доручення, згідно якого були виконані будівельні роботи, на підтвердження придбання будівельних матеріалів надано відповідні документи на їх купівлю, вважає, що його позов є обґрунтованим, тому просить його задоволити, а в задоволенні первісного позову просить відмовити, оскільки цей позов є безпідставним.

Представник відповідача-позивача ОСОБА_2 , адвокат Януль В.С., в судовому засіданні первісний позов не визнав, зустрічний позов підтримав і суду пояснив, що назва первісного позову і його прохальна частина різняться. Відповідач-позивач ОСОБА_2 наразі зареєстрований у будинку, в ньому фактично проживає, іншого житла немає, а тому підстав для його виселення немає. Крім того, заселився ОСОБА_2 в будинок правомірно, з дозволу тодішнього власника, його батька, який і надав довіреність, яка дозволяла йому здійснював ремонт спірного будинку. Більше того, на підставі довіреності відповідач-позивач мав право переоформити на себе право власності на спірний будинок, але цього не зробив, оскільки є порядною людиною, проте хоче визнати за собою право власності на перероблену ним частину будинку. Первісний позов вважає безпідставним. Виходячи з вищенаведеного, в задоволенні первісного позову просить відмовити, а зустрічний позов задоволити.

Свідок ОСОБА_15 , який проживає по сусідству ОСОБА_16 , в судовому засіданні дав показання, що ОСОБА_11 успадкував спірний будинок, перекрив там дах, встановлював вхідні двері, відремонтував старий паркан. А ОСОБА_2 жив у м.Здолбунові, а наразі проживає у спірному будинку зі своєю дружиною у двох кімнатах. Крім того, відібрав у матері огород, разом із своєю теперішньою дружиною створюють конфлікти, в результаті яких до їхнього будинку приїжджають і працівники поліції, і швидка допомога. Показав також, що через те, що ОСОБА_17 не надав належних умов проживання своєму батьку, той заповів все майно ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_19 , яка є сусідкою ОСОБА_16 , в судовому засіданні показала, що між сторонами погані відносини, вони проживають як чужі люди. Батько ОСОБА_18 і ОСОБА_17 склав заповіт на меншого сина, після чого старший син почав доказувати, що він також є син і судитися за хату. Показала також, що ОСОБА_18 з дружиною, дітьми і матір`ю проживають в одній частині будинку, а ОСОБА_17 із дружиною займають інші дві кімнати. В половині будинку ОСОБА_18 буває часто, тому бачила, що ним там зроблено ремонт, а частина ОСОБА_17 постійно замкнена, він туди нікого не пускає. Показала, що раніше ОСОБА_17 проживав у м.Здолбунові, де має житло, крім того є інший успадкований ним будинок, але він потребує ремонту.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показав, що як був живий батько ОСОБА_18 та ОСОБА_21 , то ОСОБА_17 жив у м.Здолбунові, перед смертю батько склав заповіт на ім`я ОСОБА_18 . Частина іншого будинку, яка знаходиться поряд спірного будинку, після смерті їхньої баби, перейшла ОСОБА_22 той будинок перекрив, поставив вікна, зніс гараж, огородив подвір`я. В спірному будинку свідок був останній раз, коли хоронили батька сторін, але зі слів матері братів, йому відомо, що у користуванні ОСОБА_18 лише дві кімнати у будинку, дві інші кімнати займає ОСОБА_17 , який обзиває свою матір нецензурними словами, погрожує сусідам. Погані відносини між братами тривають уже близько 4 років.

Із показань свідка ОСОБА_23 в судовому засіданні вбачається, що спір між братами виник через те, що свого часу не було кому доглянути батька. Свідок показав також, що в 2005-2006 роках допомагав ОСОБА_18 проводити ремонт у двох кімнатах, за чий кошт купувалися будівельні матеріали для ремонту - йому невідомо. Зі слів ОСОБА_18 знає, що брат скандалить, тому той хоче його виселити з будинку, проте свідком таких скандалів не був.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні дав показання, що в 2005-2006 роках ОСОБА_25 робив ремонт в будинку і він йому в цьому допомагав. ОСОБА_17 участі в ремонті не брав, проте за чий кошт придбавалися будівельні матеріали для ремонту будинку - не знає. Крім того, показав, що в сім`ї Коденців часто відбуваються сварки, ініціатором яких є ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні показав, що конфліктів у сім`ї Коденців не було до тієї пори, поки ОСОБА_17 не одружився з теперішньою дружиною. Показав також, що під час того, коли ОСОБА_18 робив ремонт будинку, він там працював 2 дні, при цьому ОСОБА_17 робити ремонт не допомагав. Показав також, що 2 кімнати в будинку зайняли ОСОБА_18 , його дружина, їхні двоє неповнолітніх дітей та мама, а дві інші кімнати зайняв ОСОБА_17 та його дружина.

Свідок ОСОБА_7 , яка є матір`ю сторін, в судовому засіданні дала показання, що свого часу її чоловік покинув сім`ю і поїхав проживати у Росію. Син ОСОБА_17 також покинув свою сім`ю і пішов проживати в м.Здолбунів. Після того, як батько повернувся з Росії, то просив дати йому кімнату, проте ОСОБА_17 закрив свої кімнати, не надав батькові житла, жодного разу батька не провідав, тому через таке відношення батько і склав заповіт на ОСОБА_18 . Після смерті батька, ОСОБА_17 дав 1000,00 гривень на поминальний обід. Показала також, що ОСОБА_17 повернувся із м.Здолбунова і проживає постійно в будинку вже 5 років, її, як матір, не признає, постійно чіпляється, ставиться агресивно, ОСОБА_18 і його дружину обзиває образливими словами. Крім того, показала, що її чоловік, за життя, повернувшись з Росії у 2011 році, переробив план будинку, але в будинку фактично нічого не змінював. ОСОБА_18 допомагав робити ремонт. Крім того, в будинку ОСОБА_18 робив стелю, замовляв вікно, ОСОБА_17 давав гроші на вікно, робив підлогу, застелив лінолеум, сходи робив батько. Також чоловік виділяв кошти на ремонт старого будинку. ОСОБА_17 ремонт не проводив, адже з 2004 року проживав в м.Здолбунові. Щодо довіреності батька на ім`я ОСОБА_17 показала, що вона її бачила, проте їй невідомо про домовленість, що за проведення ремонту будинку, ОСОБА_17 має право на 1/3 будинку.

Свідок ОСОБА_27 , яка є тещою ОСОБА_2 , в судовому засіданні показала, що в 2011 році допомагала ОСОБА_17 робити ремонт в Клевані, в тих кімнатах, де він жив до цього зі своєю попередньою жінкою, а саме: бетонували підлогу, робили стяжку, стелили ламінат, шпаклювали, білили, перетирали, облицьовували одну стіну плиткою, робили відкос на вікна, ОСОБА_17 копав септик. Поки робився ремонт, ОСОБА_17 зі своєю дружиною проживали в неї у м.Здолбунові, це близько 5 років. Показала також, що була в старій хаті, яку ОСОБА_17 успадкував, але вважає, що та хата ремонту не підлягає. Крім того, показала, що батько ОСОБА_17 за життя казав, що хату буде переписувати на ОСОБА_17 , на що оформить доручення.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_17 у спірному будинку займає 2 прохідні кімнати, робив там ремонт десь після 2010 року, в чому вона його консультувала, її чоловік возив туди будівельні матеріали, по роботі допомагала його теща. Крім того, показала, що раніше в сім`ї були хороші відносини, коли ОСОБА_17 хворів, мати приходила до нього, а що сталося зараз - не знає.

Свідок ОСОБА_12 , яка є дружиною ОСОБА_2 , в судовому засіданні показала, що сварки в сім`ї виникають по ініціативі матері ОСОБА_16 і дружини ОСОБА_18 , оскільки вони не сприйняли її, як невістку, і всіляко стараються її виселити, вважаючи, що разом з нею з будинку піде і ОСОБА_17 . Показала також, що коли батько ОСОБА_17 лежав хворий, то чоловік його провідував, купував ліки. Батько мав місце в літній кухні, яка придатна до проживання, проте забрати їм його в будинок було нікуди, оскільки ОСОБА_17 сам на той час хворів. В даному будинку, в тих кімнатах, які ОСОБА_17 займав до цього зі своєю попередньою сім`єю, вони за власний кошт зробили ремонт, проклали труби, ОСОБА_17 викопав септик, побудував баню, яка зараз слугує підсобним приміщенням.

Експерт ОСОБА_29 в судовому засіданні висновок експертизи підтримала, пояснила, що нею було проведено експертизу за заявою ОСОБА_2 . В даній заяві ОСОБА_2 було наведено перелік робіт по ремонту будинку, які були ним проведені, надано технічний паспорт та всі необхідні документи. В зв`язку з тим, що ОСОБА_11 заперечував проти проведення експертизи, нею було оглянуто об`єкт частково, а саме, оглянуто 2 кімнати, де проживає ОСОБА_2 , частину сараю, будинок в цілому оглядався лише ззовні. ОСОБА_11 , під час проведення експертизи був присутнім, але не спочатку проведення огляду. Щодо самого висновку, зазначила, що оцінка виконана на момент проведення експертизи, чеки надані на експертизу до уваги не бралися. Також не враховувався знос, адже весь будинок не оглядався, в даному випадку йшлося про частину будинку.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_25 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 19 листопада 2015 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Скоромною Ю.А, зареєстрованого в реєстрі за № 1463. Своє право на вищезгадане домоволодіння ОСОБА_11 зареєстрував у встановленому законом порядку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, № 47940464 від 19 листопада 2015 року.

Заповіт на ім`я ОСОБА_11 було складено його батьком, ОСОБА_13 , який є також батьком ОСОБА_2 - відповідача-позивача по справі.

Згідно витягу з будинкової книжки для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1 , в даному будинку зареєстровані: позивач-відповідач - ОСОБА_25 , ОСОБА_7 матір сторін, ОСОБА_8 - дружина позивача-відповідача, його діти - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , який є неповнолітнім, а також відповідач-позивач - ОСОБА_2 , разом з яким без реєстрації проживає його дружина - ОСОБА_12 .

Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 зі своєю дружиною - ОСОБА_12 займає дві кімнати спірного домоволодіння.

В матеріалах справи є копія довіреності від 11 липня 2006 року, видана приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І. і зареєстрована в реєстрі за № 3680 (а.с.26), згідно якої ОСОБА_13 уповноважив ОСОБА_2 здійснювати всі дії, стосовно житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Строк дії довіреності до 11 липня 2016 року.

Згідно п.6 ч.1 ст.248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. Враховуючи, що ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії вищезгаданої довіреності закінчився 09 серпня 2013 року.

Як вбачається з висновку експерта № Е3-16/19 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по заяві ОСОБА_2 , вартість будівельних робіт, що відповідають проведеним ОСОБА_2 , по утриманню, ремонту, перебудові, переобладнанню, реконструкції житлового будинку та господарських будівель та споруд, розташованих по АДРЕСА_1 і зазначених в заяві, станом на 03 жовтня 2019 року становить 175845 гривень. Крім того, у експертизі зазначено, що дослідження проводилося методом огляду частини житлового будинку і сараю Б, розташованих по АДРЕСА_1 для можливості ідентифікації наданого замовником переліку робіт. Експертом була ідентифікована частина проведених робіт, дані про іншу частину проведених робіт отримані зі слів замовника, яким є ОСОБА_2 .

Як було встановлено, і це ніким не оспорюється, відповідач-позивач ОСОБА_2 дійсно зареєстрований за вищезгаданою адресою, проживає у частині будинку, займає 2 кімнати в ньому разом із своєю дружиною, яка проживає з ним без реєстрації. В будинку також зареєстровані і проживають брат ОСОБА_11 зі своєю сім`єю, який після смерті батька спадщину прийняв, оформив право власності на весь будинок у встановленому законом порядку. Вони займають іншу частину будинку, а саме 2 кімнати. Обидві частини будинку на даний час ізольовані, як ОСОБА_11 , так і ОСОБА_2 підтримують в належному стані частини будинку, в якій проживають. Останнім часом між сторонами виникають спори з приводу користування будинком, господарськими будівлями, двором, комунікаціями.

У зв`язку з тим, що між ними виникають суперечки і конфлікти з приводу користування будинком, позивач-відповідач ОСОБА_11 звернувся з позовом до суду про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Згідно зі ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.405 ч.1 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати визначається його власником.

Фактично аналогічна норма міститься і в статті 156 Житлового кодексу України.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Згідно ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Судом встановлено, що відповідач-позивач ОСОБА_2 на законних підставах, з дозволу свого батька - ОСОБА_13 поселився у спірний будинок, зареєстрований в ньому і тривалий час проживає у цьому житловому будинку, постійно. Він займає 2 кімнати даного будинку, іншого житла він не має.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Стаття 71 ЖК України передбачає випадки збереження житлового приміщення за тимчасово відсутніми громадянами.

А стаття 391 ЦК України встановлює право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення таких порушень.

Статті 76 ЦПК України вказує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У суду не виникло сумнівів стосовно того, що у сторін дійсно існує спір щодо проживання і користування спірним будинком, проте доказів того, що цей спір виникає лише з вини відповідача-позивача суду не надано. В зустрічному позові зазначається, що саме позивач-відповідач створює перешкоди у користуванні власністю відповідачу-позивачу. Визнання відповідача-позивача таким, що втратив право користування житловим будинком без відповідних підстав при умові, що він постійно проживає в будинку і іншого житла немає, порушить гарантоване ст.47 Конституції України та ст.8 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" його право на житло.

Наявність конфлікту між сторонами, які проживають в одному будинку, та неприязні стосунки між ними самі по собі не тягнуть за собою визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Згідно діючого законодавства, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла (стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Судом має надаватись адекватне обґрунтування для відхилення аргументів заявників стосовно застосування відповідного законодавства та надаватись оцінка їх доводів в контексті пропорційності застосування такого закону.

На думку суду, проживання відповідача-позивача ОСОБА_2 в спірному будинку перешкоджає позивачу-відповідачу ОСОБА_11 в повній мірі користуватися своєю власністю. Однак, суд не вбачає підстав для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_2 тривалий час постійно проживає в будинку, є зареєстрованим в ньому, поселився в будинок з дозволу тодішнього власника (батька), іншого житла не має.

Суд приймає до уваги, але оцінює критично доводи ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_2 має інше житло, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, житло, на яке посилається позивач-відповідач є непридатним для проживання, потребує капітального ремонту, що знайшло своє підтвердження в процесі розгляду справи.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що первісний позов є безпідставним, не доведеним належними доказами, а тому до задоволення не підлягає.

Що стосується зустрічної позовної заяви, то оскільки судом встановлено, що позивач-відповідач ОСОБА_11 у встановленому законом порядку успадкував весь будинок по АДРЕСА_1 , своє право власності він зареєстрував у встановленому законом порядку, даний факт підтверджено в судовому засіданні відповідними чинними документами, а відповідач-позивач, на підставі того, що виконав ремонтні роботи в частині спірного будинку (в кімнатах, де він проживає), просить визнати за ним право власності на 1/3 частину будинку, то за таких обставин, суд вважає позовні вимоги безпідставними і, відповідно, такими, що не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.3 ст.390 ЦК України добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів.

Згідно ч.4 ст.390 ЦК України якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.

Отже, частина третя зазначеної норми матеріального права регулює права добросовісного або недобросовісного набувача чужого майна на відшкодування витрат, здійснених ним з часу, коли у власника виникло право на повернення цього майна або на отримання доходів від його використання.

Разом з тим положення ч.4 ст.390 ЦК України застосовуються до правовідносин, при яких добросовісному набувачу (володільцю) належить право на поліпшення набутого ним майна та залишення за собою результатів такого поліпшення за умови можливості їх відокремлення або право на відшкодування сум, на які збільшилась вартість поліпшеного майна, за неможливості їх відокремлення.

Застосування зазначених норм матеріального права суттєво різниться залежно від визначення підстав та сум, які підлягають відшкодуванню. Зокрема за положеннями ч.3 підлягають відшкодуванню фактичні витрати, здійснені добросовісним або недобросовісним набувачем, які необхідно було зробити задля збереження майна або на його утримання з часу, коли власнику належало право зокрема на повернення майна.

На відміну від норми ч.3 ст.390 ЦК України, за положеннями ч.4 цієї статті добросовісному набувачу або володільцю належить право отримати відокремлювані поліпшення майна або право на відшкодування невідокремлюваних поліпшень пропорційно збільшенню вартості майна унаслідок цих поліпшень.

Даної позиції дотримувався Верховний Суд України у постановах, прийнятих за результатами розгляду конкретних справ.

Суд не може прийняти до уваги пояснення відповідача-позивача ОСОБА_2 про те, що у будинку є два власники, і що йому належить займана ним частина будинку. Відповідач-позивач вважає, що їх батько ОСОБА_13 , складаючи заповіт на ім`я позивача-відповідача ОСОБА_11 , заповів останньому лише на ту частину будинку, яку займає ОСОБА_11 , а іншу частину будинку, яку займає ОСОБА_2 , він вважав переданою саме йому, ОСОБА_2 . Однак, жодних належних і допустимих доказів на підтвердження цього суду не надано. Цей факт не знайшов свого підтвердження і в процесі розгляду справи.

Крім того, суд критично оцінює надані відповідачем-позивачем ОСОБА_2 підтверджуючі документи на придбання будівельних матеріалів, оскільки частина з них видана на ОСОБА_2 , як на фізичну особу-підприємця, інша частина видана на ім`я третіх осіб, що не дозволяє однозначно визнати ці документи належними та допустимими доказами того, що відповідачем-позивачем придбавалися будівельні матеріали саме на ремонт спірного будинку.

Однак, судом встановлено, що ремонтні роботи займаної ним частини спірного будинку, проводилися ОСОБА_2 . Даний факт підтвердився і в судовому засіданні, в тому числі показаннями матері сторін. Також судом встановлено, що попереднім власником будинку, батьком сторін ОСОБА_13 , на ім`я ОСОБА_2 була видана довіреність, яка дозволяла вчиняти дії стосовно спірного будинку, зокрема спрямовані на його відчуження, проте на час дії довіреності жодних дій для оформлення права власності ані на цілий житловий будинок, ані на його частину ОСОБА_2 вчинено не було. На думку суду, це свідчить про те, що ОСОБА_2 не мав наміру заволодіти будинком, будучи впевненим, що він зможе проживати в будинку. На сьогодні право власності на спірне домоволодіння зареєстроване за ОСОБА_11 у встановленому законом порядку і є непорушним, захищене законом.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Проте порушення прав відповідача-позивача його братом ОСОБА_11 , за захистом яких він звернувся до суду, не вбачається. А тому зустрічний позов з зазначеними в ньому позовними вимогами, на думку суду, є безпідставним і до задоволення не підлягає, оскільки немає законних підстав визнавати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину будинку.

На думку суду, за даних обставин, при наявності належних доказів, ОСОБА_2 може вимагати компенсації коштів, витрачених на ремонт будинку, однак він такої позовної вимоги не заявляє. Тобто, суд вважає, що ОСОБА_2 обрано неналежний спосіб захисту своїх прав.

Суд вважає, що посилання в зустрічному позові на ст.ст.355, 368, 372 ЦК України, які регулюють право спільної сумісної власності та порядок поділу спільного майна не можуть застосовуватись в даному випадку, оскільки будинок АДРЕСА_1 не належав і не належить до об`єкту спільної сумісної власності.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що як первісний позов, так і зустрічний позов є безпідставними, а тому до задоволення не підлягають.

Суд також враховує, що під час розгляду даної справи обговорювалось питання укладення мирової угоди, де ОСОБА_2 пропонував відшкодувати йому затрати на ремонт частини спірного будинку, що дасть йому можливість добудувати інший будинок і переселитися. Однак, мирова угода укладена не була. Але це свідчить про те, що ОСОБА_2 вживає заходи до облаштування собі іншого житла і це дасть йому можливість виселитися із спірного будинку.

В даній справі обидві сторони несли судові витрати у зв`язку з розглядом справи судом. Оскільки в задоволенні як первісного позову, так і зустрічного позову відмовлено, то не підлягає стягненню і судовий збір. Суд вважає, що судові витрати у справі необхідно покласти на сторони у фактично понесених ними розмірах.

Керуючись ст.ст.76, 78, 81, 141, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.41, 47 Конституції України, ст.ст.15, 16, 29, 248, 316, 317, 319, 321, 328, 355, 368, 372, 383, 390, 391, 405 ЦК України, ст.ст.9, 71, 150 ЖК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зобов`язання звільнити житлове приміщення - відмовити повністю за безпідставністю і недоведеністю позовних вимог.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власності - відмовити повністю за безпідставністю позовних вимог.

Судові витрати покласти на сторони у фактично понесених ними розмірах.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач-відповідач - ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає в АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 11.01.2001 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач-позивач - ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає в АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 17.01.2002 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 28 лютого 2020 року.

Суддя Остапчук Л.В.