Номер провадження по справі 2/387/135/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2020 року смт. Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі :

головуючого судді Майстера І.П.

при секретарі судового засідання Поляруш С.Ю.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ спільної сумісної власності подружжя, в якому зазначила, що в період з 02.10.2010 по 06.09.2018 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час сумісного проживання, 29.01.2014 сторонами, за спільні кошти, було придбано житловий будинок з господарсько - побутовим будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Сторони не можуть досягти згоди у розподілі зазначеного майна, яке набуте в шлюбі, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом.

У підготовче судове засідання позивач не з`явилась, представник позивача надала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Судом ухвалено про розгляд справи без участі позивача., на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Судом ухвалено про розгляд справи без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У відповідності з ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

Згідно з рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 06.09.2018 у справі ЄУН 387/697/18, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 02 жовтня 2010 року у Помічнянській міській раді Добровеличківського району Кіровоградської області, актовий запис № 40 (а.с. 39-40).

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20.11.2012, виданого Помічнянською міською радою Добровеличківського району Кіровоградської області, встановлено, що від сумісного проживання сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З договору купівлі продажу від 29.01.2014, укладеного між ОСОБА_4 ( продавець ) в особі ОСОБА_5 ( представник продавця ) та ОСОБА_2 ( покупець ), зареєстрованого в реєстрі за № 172, встановлено, що представник продавця передав за плату у власність покупцю, а покупець прийняв у власність належний продавцям житловий будинок з господарсько- побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 ( а.с. 14-36 ). Факт знаходження у власності ОСОБА_2 житлового будинку з господарсько- побутовими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №204653191 від 18.03.2020.

Згідно з довідкою, виданої Помічнянською міською радою Добровеличківського району Кіровоградської області від 30.07.2019, встановлено, що ОСОБА_1 дійсно зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 . До складу її сім`ї входить син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 41).

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини самостійного заробітку ( доходу ) .

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором .

Стороною відповідача не надано суду доказів того, що спірний будинок придбаний за його особисті кошти, а також позовні вимоги він визнав.

Зважаючи на ті обставини, що спірне майно було набуте сторонами за час шлюбу тому воно, на переконання суду є спільною сумісною власністю даного подружжя, а позивач має право на 1/2 його частку .

Відповідно до ч.1,5 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду .

Відповідно до п. 25 ППВСУ від 21.12.2007 N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

На момент розгляду спору по суті сторонами не вносилося на депозитний рахунок суду грошової компенсації за належні їм частки в спільному майні .

Зважаючи на ті обставини, що позивачем не заявлено вимогу про виділення їй в натурі частки із спільної сумісної власності, суд вважає можливим в порядку розподілу спільного майна подружжя визнати ідеальні частки сторін в цьому майні без його реального поділу і залишити будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами у їх спільній частковій власності .

Стосовно вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов до таких висновків.

Як видно із матеріалів позову, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 31600 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06.03.2019 р.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Вище вказане в повній мірі відповідає правовій позиції ВС/КГС викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 р. у справі №922/15944/17.

Відповідно до постанови КМУ від 27.04.2006 року № 590 Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави вбачається, що витрати не можуть перевищувати 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за сукупність дій, необхідних для розгляду справи.

Як видно з матеріалів справи, адвокатом Марковою Н.В. було надано правничу допомогу про що свідчить договір та додаткова угода про надання правової допомоги від 03.10.2019 року та квитанція від 08.10.2019, у зв`язку з чим, суд доходить до висновку, що необхідно стягнути з відповідач на користь позивача судові витрати, пов`язані з правничою допомогою у розмірі 800 грн. 00 коп. Суд також враховує й те, що адвокат не приймала участі у судовому засіданні.

Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем витрати у сумі 31297 грн. 50 коп. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для нього, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача 800 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного відповідно до ст.ст.60,70,71 СК України, п. 25 ППВСУ від 21.12.2007 N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя ", керуючись ст.ст. 12,13,81,141,263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В порядку розподілу спільної сумісної власності подружжя :

- визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 ( одну/другу ) частку житлового будинку з господарсько- побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та залишити вказаний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами у спільній частковій власності сторін ;

- визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на 1/2 ( одну/другу ) частку житлового будинку з господарсько- побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та залишити вказаний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами у спільній частковій власності сторін .

Зобов`язати управління Державної казначейської служби України у Добровеличківському районі Кіровоградської області повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі позову на підставі квитанції №0.0..1 від 21.10.2019 що становить 384 ( триста вісімдесят чотири ) гривні 20 копійок та квитанції №0.0.15011050.1 від 21.10.2019 що становить 384 ( триста вісімдесят чотири ) гривні 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768,40 ( сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 800 гривень.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні реквізити сторін та інших учасників справи :

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка міста Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області Майстер І.П.