Провадження №2-о/522/90 /20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м.Одеса

Приморський районний суд м.Одеси:

в складі: головуючої судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання - Вадуцкої В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12.07.2019 року звернувся до Приморського районного суду м.Одеси із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначаючи, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Одесі, з 1962 року по липень 1981 року разом з батьками проживав за адресою: АДРЕСА_1 . 27.10.1978 року отримав паспорт громадянина колишнього СРСР серії НОМЕР_1 НОМЕР_2 , виданий Жовтневим РВВС м.Одеса, а 06.01.1984 року отримав паспорт колишнього СРСР серії НОМЕР_3 , виданий ОВС Приморського РВК м.Одеса. З 1980 року та по теперішній час працює в м.Одесі. У 1979 році закінчив у м.Одесі загальноосвітню школу №116. З 06.08.1981 року по 22.04.1992 року проживав разом з сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 . 20.11.1987 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього народилася донька ОСОБА_3 . З 24 червня 1992 року по 10 червня 1998 разом з сім`єю проживав за адресою: АДРЕСА_3 . У 1998 році, у зв`язку з тим, що разом з дружиною та донькою мав намір виїхати на постійне проживання в Ізраїль, здав паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 06.01.1984 року ВВС Приморського РВК м.Одеса, та йому було видано паспорт серії НОМЕР_4 631884 від 08.10.1998 року терміном дії до 08.10.2008 року. Проте, змінивши свій намір виїзду до Ізраїлю, залишився в Україні. На теперішній час заявник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , але фактично проживає разом з дружиною за місцем її реєстрації: АДРЕСА_5 . Через відсутність документів він позбавлений можливості реалізувати низку своїх фундаментальних прав і свобод. Питання щодо його документування він намагався вирішити самостійно, так 10.05.2018 року звернувся до Приморського РВ у м.Одесі ГУ ДМС України в Одеській області для документування паспортом громадянина України. 24.05.2018 року йому надано відповідь, з якої вбачається, що йому відмовлено в оформлені паспорта громадянина України у зв`язку з тим, що надані ним документи не можуть слугувати підставою для встановлення, оформлення належності його до громадянства України. Також зазначено, що надані ним довідки можуть слугувати лише підставою для звернення до суду про встановлення юридичного факту проживання (постійного проживання) на території України. Вважає, що зазначені доводи свідчать про його проживання на території України з моменту його народження по теперішній час, але у зв`язку з відмовою в отриманні паспорта громадянина України, змушений був звернутися до суду із становлення зазначеного факту в судовому порядку.

Ухвалою від 22.07.2019 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням судового засідання на 16.09.2019 року.

17.08.2019 року на адресу суду найшов відзив на заяву з боку ГУ ДМС України в Одеській області, за яким просили позов залишити без розгляду оскільки на їх думку спір повинен розглядатися в порядку позовного провадження.

У судове засідання призначене на 16.09.2019 року з`явилася представник ОСОБА_1 адвокат Пятакова І.Д., яка зазначила, що ними не отримано відзив на заяву, у зв`язку з чим просила відкласти слухання справи та надати час для ознайомлення з відзивом. Також заявила клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів та виклик у судове засідання свідків.

У судове засідання з`явився ОСОБА_1 , який підтримав клопотання свого представника.

У судове засідання з`явилася представник ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_4 , яка не заперечувала проти приєднання доказів до матеріалів справи та надання часу на ознайомлення з відзивом.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, на місці ухвалив: відкласти слухання справи на 21.11.2019 року, надавши час заявнику для ознайомлення з відзивом, з метою надання відповіді на відзив.

У судове засідання призначене на 21.11.2019 року з`явився ОСОБА_1 та пояснив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Одесі, до 19 років разом з батьками проживав за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому у 1981 році батьки отримали квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , де він разом з батьками проживав до листопада 1981 року. З листопада 1981 року по листопад 1983 року проходив військову службу у рядах Радянської Армії. В 1984 році отримав новий паспорт СРСР. В 1987 році одружився з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в них народилася донька ОСОБА_3 . Вони проживали за місцем проживання дружини, потім здійснили обмін квартири та проживали за адресою: АДРЕСА_3 . В 1998 році вони продали квартиру, так як мали намір виїхати в Ізраїль. В той час вони здали свої паспорти для оформлення закордонних паспортів, дружина паспорт громадянина України отримала, а він отримав лише закордонний паспорт. До Ізраїлю вони так і не виїхали, так як були проблеми з батьками. В подальшому у 2006-2007 р.р. він загубив і закордонний паспорт. У 2008 році він звертався у належні органи для поновлення свого паспорту. Далі зазначив, що на протязі всього часу мешкання у м.Одесі він працював. З моменту втрати паспорту працював неофіційно. Зазначив, що йому ніхто не говорив, що він повинен подати окрему заяву до належного органу.

У судове засідання з`явилася представник заявника ОСОБА_6 , яка пояснення надані ОСОБА_1 підтримала та зазначила, що заявник на протязі більш ніж 10 років неодноразово звертався до міграційної служби з метою встановлення його належності до громадянства України та отримання паспорта громадянина України. Від громадянства України він не відмовлявся та громадянство іншої держави він не отримував, були його заяви про встановлення приналежності до громадянства України, що підтверджується листом від 24.05.2018 року ДМС України та довідкою відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб від 22.04.2010 року. Вважає, що доводи ДМС у відзиві є безпідставними. Крім того, факт проживання ОСОБА_1 до 1998 року на території України підтверджується Довідками про склад сім`ї та прописку. Також зазначила, що ними надавалися медичні довідки з Університетської клініки Одеського НМУ від 2016 року про стан здоров`я заявника, в яких зазначено діагноз первинно множинний синхронний рак. Заявник намагався пройти обстеження в інших спеціалістів, проте з 1998 року заявник жодного разу не перетинав кордон, хоча мова йдеться про його життя.

У судове засідання з`явився представник ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_7 та зазначила, що вони надавали відзив та є порядок звернення громадян, який регламентовано Законом «Про громадянство України», та є перелік документів, які необхідно надати. Також зазначила, що ОСОБА_1 не звертався з заявою встановленого зразку, але звертався за роз`ясненнями, на що йому було надано відповідь. Вважає, що заявник передчасно звернувся до суду з зазначеною заявою. Зазначила, що заявника дійсно було надано відповідь згідно ст.8 Закону України «Про звернення громадян», а з заявою встановленого зразка згідно ст.6 Закону України «Про громадянство» він не звертався. Він є особою без громадянства зараз, вони видають лише довідку про визнання особи громадянином України на підставі якої і видається паспорт, але заявник має звернутися з заявою про набуття громадянства та надати інші документи. Чи видавався у 1996 році ОСОБА_1 закордонний паспорт як громадянину України вони не перевіряли. З 2012 року у справа на ОСОБА_1 не заводилася.

Також у судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_8 , яка є дружиною заявника ОСОБА_1 .

По справі оголошено перерву до 29.01.2020 року.

У судове засідання призначене на 29.01.2020 року з`явилися ОСОБА_1 , представник ГУ ДМС України в Одеській області Погожий Д.В.

Також у судове засідання з`явилися свідки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є донькою ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 сестра заявника, які були допитані судом.

По справі оголошено перерву до 04.03.2020 року.

У судове засідання призначене на 04.03.2020 року з`явився ОСОБА_1 , який заявив клопотання про долучення до матеріалів справи відповіді ДМС України в Одеській області від 29.01.2020 року. Також просив заяву про встановлення факту постійного його проживання на території України станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991 року задовольнити.

У судове засідання з`явився представник ГУ ДМС України в Одеській області Погожий Д.В., пояснення, наданні раніше, підтримав, у задоволенні заяви ОСОБА_1 просив відмовити.

Суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Одесі. З 1962 року по липень 1981 року разом з батьками проживав за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується карткою-пропискою (а.с.13).

В заяві та у судовому засіданні заявник зазначив, що у 1979 році закінчив у м.Одесі загальноосвітню школу №116.

07.06.1979 року на ОСОБА_1 було оформлено трудову книжку (а.с.9).

З копії трудової книжки вбачається, що ОСОБА_1 з 1980 року працював у м.Одесі на різних посадах (а.с.9-10) і що заявник з 1981 року по 1983 рік служив у рядах Радянської Армії (а.с.9зв.).

06.01.1984 року заявник отримав паспорт громадянина колишнього СРСР серії НОМЕР_3 , виданий ВВС Приморського РВК м.Одеса, про що є інформація в картці прописки дільниці №9 КП «Фонтанський (а.с.13) та договорі купівлі-продажу нерухомого майна від 21.04.1998 року, укладеного на Одеській новій біржі (а.с.14-15).

20.11.1987 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 у Приморському райвідділі ЗАЦС м.Одеси, про що здобрено відповідний запис №1150 та видано свідоцтво про одруження НОМЕР_5 (а.с.11).

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_3 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , виданого 03.03.2009 року Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (а.с.12).

Згідно Довідки форми А виробничої дільниці №9 КП «ЖКС «Фонтанський», ОСОБА_1 з 06.08.1981 року по 22.04.1992 року проживав разом з сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 , та був виписаний по ордеру за обміном № НОМЕР_7 серії БО від 29.02.1992 року за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.13, 18). Також зазначене підтверджується Довідкою виробничої дільниці №9 КП «ЖКС «Фонтанський» від 10.05.2018 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 дійсно проживав та був зареєстрованим у АДРЕСА_2 з 06.08.1981 року по день виписки 22.04.1992 року (а.с.16).

З 24 червня 1992 року по 10 червня 1998 заявник разом з сім`єю проживав за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується Довідкою від 25.07.2005 року, в якій зазначено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_3 дійсно проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , з 24.06.1992 року по 10.06.1998 року та були виписані у зв`язку з виїздом на ПММ в Ізраїль (а.с.17).

З заяви та пояснень наданих у судовому засідання ОСОБА_1 , та свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 встановлено, що у 1998 році, у зв`язку з тим, що разом з дружиною ОСОБА_8 та донькою ОСОБА_12 заявник мав намір виїхати на постійне проживання в Ізраїль, у зв`язку з чим здав паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 06.01.1984 року ВВС Приморського РВК м.Одеса, та йому було видано закордонний паспорт серії НОМЕР_8 від 08.10.1998 року терміном дії до 08.10.2008 року, паспорт громадянина України він не отримав.

Зазначене підтверджується Довідкою Відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУМВС України в Одеській області від 11.04.2010 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженцю м.Одеса, який раніше був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , 14.10.1998 року був виданий паспорт громадянина України для виїзду на постійне проживання в Ізраїль серії НОМЕР_8 від 08.10.1998 року терміном дії до 08.10.2008 року (а.с.19).

Також факт звернення ОСОБА_1 з питанням стосовно виїзду за кордон на ПМП до ОСОБА_13 та отримання досвіду для виїзду підтверджується листом ДМС України в Одеській області від 29.01.2020 року. Також у листі зазначено, що дійсно процедура оформлення виїзду заявника за кордон на ПМП оформлювалася на підставі паспорта серії НОМЕР_9 виданого 06.01.1994 року Приморським РВ у м.Одесі.

Проте, змінивши свій намір виїзду до Ізраїлю, ОСОБА_1 залишився в Україні. Через деякий час ним було втрачено і закордонний паспорт.

На теперішній час заявник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , але фактично проживає разом з дружиною за місцем її реєстрації: АДРЕСА_5 , що також було підтверджено у суловому засіданні свідками ОСОБА_8 , яка є його дружиною, ОСОБА_9 , яка є його рідною донькою, та рідною сестрою - ОСОБА_11 .

Питання щодо його документування він намагався вирішити самостійно, так 28.03.2018 року став на облік у КУ «Одеський міський центр обліку бездомних громадян» та 10.05.2018 року звернувся до Приморського РВ у м.Одесі ГУ ДМС України в Одеській області для документування паспортом громадянина України. 24.05.2018 року йому надано відповідь №5115/3744, з якої вбачається, що йому відмовлено в оформлені паспорта громадянина України у зв`язку з тим, що надані ним документи не можуть слугувати підставою для встановлення, оформлення належності його до громадянства України, а надані ним довідки когут слугувати лише підставою для звернення до суду про встановлення юридичного факту проживання (постійного проживання) на території України.

У зв`язку з відмовою в отриманні паспорта громадянина України, змушений був звернутися до суду із становлення зазначеного факту в судовому порядку. Крім того, звертаючись до суду з вказаною заявою, посилався на те, що має намір встановити його належність до громадянства України і подальшого отримання паспорту громадянина України, у зв`язку з чим йому необхідно підтвердити в судовому порядку факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991 року.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК України (після внесення змін Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017 року ч.2 ст.315 ЦПК України) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень вказаної статті та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України від 18 січня 2001 р. «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п. 1,2 ч. 1ст. 3 цього Закону.

При цьому питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону України «Про громадянство України», також Указом Президента України від 27 березня 2001р. № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень».

Відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» та Порядку заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27 березня 2001р. № 215/2001 в редакції від 27 червня 2006р. № 588/2006, передбачає, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до п.1ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає до відповідного органу заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням, зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України ( 24.08.1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення належності до громадянства України.

Згідно з п.8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, для встановлення належності до громадянства України відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», особа, яка за станом на 24.08.1991 року постійно проживала та території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24.08.1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року.

Згідно п.44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Наведений у ст.315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Наведені вище положення законодавства свідчать про те, що за відсутності у заявника передбаченого законодавством документального підтвердження факту його постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» - паспорту громадянина колишнього СРСР з відмітками про постійну прописку на території України, для отримання заявником паспорта громадянина України йому попередньо необхідно встановити наявність підстав для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням шляхом встановлення вищевказаного факту у судовому порядку.

Таким чином, суд вважає що факт проживання заявника в певний період на території України підтверджується встановленими і дослідженими у справі доказами.

Суд сприймає надані заявником документи, його пояснення та пояснення свідків як носіїв конкретної інформації факту проживання заявника, на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13.11.1991 року, які не спростовані.

Отже, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення учасників справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення юридичного факту постійного проживання заявника ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13.11.1991 року, оскільки даний факт є доведеним наявними в матеріалах справи доказами, дата 24 серпня 1991 року пов`язана із датою проголошення незалежності України та надає право особам, що проживали на цей період на території України, право отримання громадянства України, тому встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року необхідно заявнику для звернення до підрозділу Державної міграційної служби України або Центру надання адміністративних послуг за місцем фактичного проживання у м.Одесі із заявою про оформлення громадянства України та подальшого отримання паспорту громадянина України.

За таких обставин, вимоги заявника є обґрунтовані і суд вважає за необхідне їх задовольнити.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладене та керуючись п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що має юридичне значення», ст.10, 11, 81, 89, 209, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 (місце проживання: АДРЕСА_6 , зареєстрований АДРЕСА_4 ), заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (місцезнаходження: 65014, м.Одеса, вул.Преображенська, 44), про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст.354 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 16 березня 2020 року.

Суддя Приморського

районного суду м.Одеси Домусчі Л.В.

04.03.20