ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 березня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/12552/19

Головуючий у першій інстанції - Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/422/20

Чернігівський апеляційний суд у складі :

головуючої-судді Шитченко Н.В.,

суддів Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Європейське туристичне страхування»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешнл Груп»,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Європейське туристичне страхування» про захист прав споживача,

місце ухвалення рішення суду - місто Чернігів,

час проголошення рішення суду - о 09 год 07 хв.,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції - 24 грудня 2019 року.

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Європейське туристичне страхування», у якому просив стягнути з відповідача на його користь 24 492 грн. У мотивування заявлених вимог зазначав, що 28 грудня 2018 року через свого представника ОСОБА_3 уклав з ФОП ОСОБА_2 , яка діяла від імені ТОВ «Тревел Профешнл Груп», договір про надання туристичних послуг № 1278 і сплатив вартість туру в сумі 24 492 грн.

У зв`язку з раптовим захворюванням 31 грудня 2018 року, він був змушений відмовитися від запланованої подорожі, про що 01 січня 2019 року електронною поштою повідомив відповідача та просив зафіксувати страховий випадок. 10 січня 2019 року він звернувся до відповідача із заявою про отримання страхового відшкодування, проте у задоволенні заяви було відмовлено з тих підстав, що його захворювання сталося раніше, ніж вступив в дію страховий поліс (пам`ятка).

Стверджував, що у відповідності з п. «е» розділу 2 договору про надання туристичних послуг саме 28 грудня 2018 року (дата сплати вартості туру) і є датою укладання та підписання страхового полісу-пам`ятки, а своїми діями стосовно відмови у виплаті страхового відшкодування відповідач порушив його права, як споживача послуг туристичного страхування.

Рішенням від 24 грудня 2019 року Деснянський районний суд м. Чернігова у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Європейське туристичне страхування» про захист прав споживача відмовив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на ухвалення рішення з порушенням норм матеріального права та невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, не давши належної правової оцінки доводам позивача, викладеним у позовній заяві, дійшов помилкового висновку, що пам`ятка застрахованої особи була оформлена 01 січня 2019 року, у зв`язку з чим страхування відповідачем ризиків скасування ОСОБА_1 заброньованої подорожі внаслідок травми або захворювання починається з 00 год 01 хв. 02 січня 2019 року. Також суд безпідставно не прийняв як належний доказ у справі медичну довідку від 08 січня 2019 року, вказавши на її невідповідність встановленим п. 7 розділу 2 Порядку надання первинної медичної допомоги (ПМД) вимогам.

Позивач зазначає, що саме за правилами указаного Порядку лікар може прийняти рішення про надання окремих послуг ПМД за місцем проживання (перебування) пацієнта або з використанням засобів телекомунікації відповідно до режиму роботи надавача ПМД.

Указує, що, захворівши 31 грудня 2018 року, він почав спілкуватися з лікарем ОСОБА_4 за допомогою мобільного додатку «Viber», і остання, дізнавшись про симптоми його захворювання, встановила діагноз та призначила необхідне лікування, що повністю узгоджується з Правилами надання ПМД.

Звертає також увагу, що за п.п. 4.1.2, 4.2.1 додатку до Генерального договору № G10/13 від 11 квітня 2013 року страховим випадком є раптове захворювання застрахованої особи або члена сім`ї застрахованої особи, ліміт відповідальності у таких випадках становить 100 %. Указані обставини не оспорюються та визнаються ПрАТ «Європейське туристичне страхування», що відображено у листі-відповіді товариства. Проте, посилаючись на п. 5.4 ст. 6 Додатку № 1 до договору страхування, як на підставу для відмови у виплаті страхового відшкодування, про наведені вище пункти не згадує, фактично вони виключені з пам`ятки.

У наданому відзиві ПрАТ «Європейське туристичне страхування», вважаючи доводи апеляційної скарги незаконними та необґрунтованими, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду - залишити без змін. Доводи відзиву зводяться до того, що скаржником у скарзі не зазначено конкретно, які саме матеріальні норми не застосовані або неправильно застосовані судом, при цьому одночасно позивачем невірно трактуються норми Порядку надання ПМД.

Представник відповідача зазначає, що переписка позивача з лікарем здійснювалася не тільки після закінчення робочого дня КНП «Дитяча поліклініка № 1», а й того дня, коли лікар ОСОБА_4 прийом взагалі не здійснювала. Також, у порушення правил Порядку, особистий огляд пацієнта здійснений не був, що не заперечує й сам позивач, отже всі записи в медичній картці ОСОБА_1 мають ознаки підроблення і не можуть бути допустимими доказами у даній справі.

Указує, що згідно з умовами п.п. 2.3, 2.6 Генерального договору, укладеного між ПрАТ «Європейське туристичне страхування» та ТОВ «Тревел Профешнл Груп», турист вважається застрахованою особою з моменту видачі туристу пам`ятки, а страховий захист починає діяти з дати, вказаної у пам`ятці та бордеро. Крім того страховик не приймає участі у оформленні пам`ятки туристам, дані дії виконуються безпосередньо ТОВ «Тревел Профешнл Груп», а страховику лише щоденно надсилається бордеро (списки застрахованих осіб). Отже твердження позивача про те, що разом з придбанням туру туристи оплатили вартість страхування за видом страхування фінансових ризиків не відповідає дійсності, адже і в договорі про туристичне обслуговування № 1278 указано, що у вартість туру входить лише страхування медичних витрат та від нещасного випадку.

Наголошує на тому, що рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування було прийняте у зв`язку з тим, що пам`ятка була оформлена напередодні початку подорожі, а не як того вимагають умови страхування за 1 день до початку подорожі, тобто як мінімум 31 грудня 2018 року, а захворювання, яке стало причиною відміни подорожі, відбулося до дати початку страхування, тобто тоді, коли пам`ятка ще не була оформлена і тим більше до того часу, як вона розпочала свою дію.

На думку представника, ПрАТ «Європейське туристичне страхування» у даній справі взагалі є неналежним відповідачем, оскільки відповідальність за несвоєчасну видачу (друк) пам`ятки несе агент, страховик участі в оформленні пам`ятки не приймає. Крім того, товариство не є стороною договору про надання туристичних послуг від 28 грудня 2018 року, який був укладений між ФОП ОСОБА_2 , яка діяла від імені ТОВ «Тревел Профешнл Груп», та громадянкою ОСОБА_3 , яка діяла за усним дорученням позивача, а отже і не брало на себе ніяких зобов`язань по договору і не могло порушити його умови.

Звертає увагу суду на те, що вартість туру складала 24 492 грн, і відповідно до умов договору у подорож мали відправитися 4 особи (без конкретного зазначення хто саме), а тому вартість подорожі за кожну особу становила 6 123 грн за мінусом франшизи, визначеної у пам`ятці застрахованої особи, у той час, як ОСОБА_1 просить відшкодувати всю вартість туру. Крім того, кошти за тур були сплачені ТОВ «Тревел Профешнл Груп», а не відповідачу.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 , вважаючи судове рішення законним, обґрунтованим і таким, що винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду - залишити без змін. Доводи відзиву зводяться до того, що третя особа, надаючи послуги туристу, виконала всі вимоги, передбачені ЗУ «Про туризм», агентським договором з ТОВ «Тревел Профешнл Груп» та договором про надання туристичних послуг від 28 грудня 2018 року.

ОСОБА_2 зазначає, що серед переліку зобов`язань, передбачених п. 2.8 агентського договору, відсутні повноваження турагента на укладення договорів страхування, внесення будь-яких відомостей до нього, а надані лише повноваження на друкування документів. Крім того, згідно з умовами Правил до агентського договору при користуванні системою on-line бронювання турагентом реалізуються та здійснюються інші дії по вже сформованому туроператором турпродукту.

Указує, що умови, зазначені в п. 2.5.3 Генерального договору № G10/13, узгоджуються з п. 2.8.14 агентського договору щодо надання повноважень для турагента лише на оформлення (друк) документів.

Звертає увагу на той факт, що туроператор оформив та відправив бордеро з інформацією щодо прийнятих на страхування осіб лише 04 січня 2019 року із запізненням на 8 днів, а в пам`ятці застрахованої особи зазначив дату укладення договору страхування 01 січня 2019 року.

Наголошує на тому, що вона, як турагент, послуги зі страхування не надавала, доступу до програми «Мастер тур» і модулів « Звіт 4080 Страховка » і « Звіт 4015 Бордеро » не мала, а система on-line бронювання та указані програма і модулі не пов`язані між собою.

Також вважає, що позивачем не був доведений належними та допустимими доказами факт його захворювання, тобто факт настання страхового випадку, який дав би підстави для виплати йому страхової компенсації за відміну заброньованої подорожі.

ТОВ «Тревел Профешнл Груп» відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, а рішення суду - скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції в повній мірі таким вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з посиланням на ст.ст. 5, 6 додатку № 1 до Генерального договору, виходив з того, що пам`ятка застрахованої особи була оформлена і видана позивачеві 01 січня 2019 року, тому страхування відповідачем ризиків скасування ОСОБА_1 заброньованої подорожі внаслідок травми або захворювання починається з 00 год 01 хв. 02 січня 2019 року. Суд зазначив, оскільки позивач захворів 31 грудня 2018 року, вказане захворювання не належить до страхового випадку, на яке поширюється дія Пам`ятки застрахованої особи серії НОМЕР_1 .

Також районний суд констатував, що видана лікарем ОСОБА_4 довідка від 08 січня 2019 року про хворобу позивача не є належним доказом по справі, оскільки, з огляду на приписи п. 5.10.1 ст. 5 Додатку 1 до Генерального договору, не замінює офіційну довідку медичного закладу про захворювання.

Однак, з таким висновком районного суду не може погодитись апеляційний суд, виходячи з наступного.

У справі встановлено, що 11 квітня 2013 року між ПрАТ «Європейське туристичне страхування» (страховик) та ТОВ «Тревел Профешнл Груп» (страхувальник) був укладений генеральний договір комплексного страхування туристів при подорожах за кордон України та на території України № G10/13 (т. 1 а.с. 19-22), відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого предметом страхування за даним договором є майнові інтереси громадян, що уклали договір на туристичне обслуговування зі страхувальником (далі - застрахованих осіб), які не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з життям, здоров`ям і непередбаченими медичними, а також додатковими видатками під час подорожі, а також видатки, пов`язані з нещасним випадком під час подорожі. Крім цього, предметом договору є страхування туристів, пов`язане з подорожами по Україні та за кордон.

28 грудня 2018 року між ФОП ОСОБА_2 (туристичне агентство «ІНФОРМАЦІЯ_1 »), яка діяла від імені та в інтересах ТОВ «Тревел Профешнл Груп», та ОСОБА_3 , яка діяла за усним дорученням від імені ОСОБА_1 , був укладений договір про надання туристичних послуг № 1278, за умовами якого турагент зобов`язався забезпечити надання замовнику турпродукту, сформованого туроператором, а замовник турпродукту зобов`язався своєчасно і в повному обсязі оплатити вартість туру згідно з умовами даного договору (т. 1 а.с. 11-17). За умовами договору вартість туру та послуг візової підтримки з урахуванням послуг турагентства становить 24 492 грн.

Згідно з п. 2.1.2 договору турпродукт включає в себе комплекс туристичних послуг, а саме: бронювання квитків для авіаційного перевезення до країни перебування, тимчасове розміщення у готелі, трансфер, екскурсійну програму, медичне страхування та послугу повернення.

З додатку № 1 до указаного договору вбачається, що за його умовами була передбачена організація подорожі чотирьох туристів з 02 по 06 січня 2019 року включно за маршрутом Київ - Рим та у зворотному напрямку. Виліт був запланований з Києва літаком авіакомпанії «Alitalia» 02 січня 2019 року о 05 год 20 хв. (т. 1 а.с. 18).

28 грудня 2018 року ФОП ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 24 492 грн в рахунок оплати туру до Італії, що підтверджується копією відповідної квитанції (т. 1 а.с. 66).

01 січня 2019 року страховиком була сформована пам`ятка застрахованої особи серії НОМЕР_1 на ім`я чотирьох застрахованих осіб, у тому числі й на ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 43-48).

01 січня 2019 року о 20 год 09 хв. (8:09 РМ) дружина позивача - ОСОБА_3 електронною поштою повідомила відповідача про відмову від подорожі, посилаючись на раптове погіршення самопочуття її чоловіка, та просила зафіксувати страховий випадок (т. 1 а.с. 49).

У надісланому ПрАТ «Європейське туристичне агентство» електронному листі від 02 січня 2019 року на ім`я ОСОБА_3 було роз`яснено про надання необхідного пакету документів для відшкодування страхової виплати (т. 1 а.с. 50).

10 січня 2019 року ОСОБА_1 була складена заява на отримання страхового відшкодування у зв`язку з настанням фінансового ризику, пов`язаного з неможливістю здійснити раніше заброньовану подорож внаслідок гострого захворювання (т. 1 а.с. 51), з доданням необхідних документів, зокрема, декларації № 0001-533К-5000 про вибір лікаря, який надає ПМД, та медичного заключення лікаря (т. 1 а.с. 52-53, 72). Указана заява була отримана відповідачем 11 січня 2019 року, про що свідчить відбиток штампу вхідної кореспонденції.

Листом від 16 січня 2019 року, адресованим ОСОБА_3 , ПрАТ «Європейське туристичне страхування» повідомило про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування з тих мотивів, що пам`ятка (яка є формою полісу) була оформлена 01 січня 2019 року, і її дія в частині страхування випадків скасування туристичної подорожі розпочалася 02 січня 2019 року, а згідно з медичними документами ОСОБА_1 (застрахована особа) знаходився на лікуванні, починаючи з 31 грудня 2018 року, що стало причиною відмови від запланованої подорожі (т. 1 а.с. 64-65).

Звернувшись з даним позовом до суду, ОСОБА_1 стверджував про незаконність відмови ПрАТ «Європейське туристичне страхування» у виплаті страхового відшкодування, оскільки саме з раптовим захворюванням 31 грудня 2018 року він був змушений відмовитися від запланованої подорожі, про що 01 січня 2019 року сповістив страхову компанію. Своїми діями відповідач порушив передбачені укладеним договором його права, як споживача туристичних послуг.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відносини, які виникли між сторонами, регулюються ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про туризм», а також договором на надання туристичних послуг.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 8 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Згідно з п.п. «е» п. 2.1.2 договору про надання туристичних послуг від 28 грудня 2018 року медичне страхування туристів підтверджується страховим полісом або свідоцтвом страхової компанії ПрАТ «Європейське туристичне страхування», яке оформлюється безпосередньо туроператором за допомогою програмного забезпечення «ІС: Підприємство», доступ до друку якого надається турагенту після надходження на поточний рахунок туроператора повної оплати туру. Даний договір є заявкою замовника турпродукту на страхування туриста і не потребує підписання додаткових документів. Турист вважається застрахованим з дати, вказаної в страховому полісі або свідоцтва, страхування починає діяти від дати, вказаної в полісі або свідоцтві. Підписанням цього договору турист засвідчує своє ознайомлення та згоду з умовами Генерального договору страхування № G-10/13 та програмою страхування. Замовник турпродукту додатково замовляє добровільне страхування: страхування від нещасного випадку, страхування цивільно-правової відповідальності, страхування фінансових ризиків, пов`язаних з скасуванням або перериванням туристичної подорожі, страхування багажу.

Пунктом 2.5.2 Генерального договору комплексного страхування № G-10/13 від 11 квітня 2013 року передбачено, що підписання туристом договору на туристичне обслуговування підтверджує згоду туриста з умовами страхування, незалежно від підписання туристом свідоцтва (пам`ятки).

Додатком № 1 до Генерального договору є програма страхування, якою передбачені програми страхування медичних витрат та інші види страхування. Пунктом 4 ст. 2 указаного додатку встановлений порядок страхування фінансових ризиків, пов`язаних із збитками внаслідок відміни або переривання туристичної поїздки.

Відповідно до п.п. 4.1 додатку страховим випадком є факт понесення застрахованою особою збитків через неможливість здійснення поїздки внаслідок раптової, непередбаченої і ненавмисної події, що відбулася до дати початку подорожі, та внаслідок якої застрахована особа була змушена скасувати подорож, а саме, отримання травми або раптове захворювання, які вимагають амбулаторного лікування застрахованої особи, або члена її сім`ї, або супутника (п.п. 4.1.2 додатку № 1).

Пунктом 5.4 ст. 6 додатку передбачено, що страховий захист щодо випадків скасування туристичної подорожі діє з 00 год 00 хв. дати, наступної за датою оформлення в пам`ятки та сплати страхової премії, до 24 год 00 хв. за Київським часом дати початку подорожі, відповідно до договору про надання туристичних послуг, але за умови, що пам`ятка оформлена не менше, ніж за 1 день до початку подорожі (а.с 38).

Відповідно до положень ст.ст. 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на вищенаведені норми та дослідивши обставини справи в сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що висновок районного суду про відмову у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування за наявністю для цього законних підстав не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам закону.

Так, відповідач у своєму листі на ім`я ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 64-65), відмовляючи у виплаті страхового відшкодування, посилався на те, що Пам`ятка, яка є формою поліса, була оформлена 01 січня 2019 року, і її дія в частині страхування випадків скасування туристичної подорожі розпочалася 02 січня 2019 року, а застрахований ОСОБА_1 захворів та знаходився на лікуванні, починаючи з 31 грудня 2018 року, тобто подія, яка стала причиною для скасування подорожі, сталася раніше, ніж Пам`ятка була оформлена та розпочала свою дію.

Разом із тим, згідно з п.п. «е» п. 2.1.2 договору про надання туристичних послуг від 28 грудня 2018 року медичне страхування туристів підтверджується страховим полісом або свідоцтвом страхової компанії ПрАТ «Європейське туристичне страхування», яке оформлюється безпосередньо туроператором за допомогою програмного забезпечення «ІС: Підприємство», доступ до друку якого надається турагенту після надходження на поточний рахунок туроператора повної оплати туру. Сторони не заперечують тієї обставини, що оплата вартості туру відбулась 28 грудня 2018 року.

Суд погоджується з позицією турагента ФОП ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 215-223) про те, що туроператор в особі ТОВ «ТРЕВЕЛ ПРОФЕШНЛ ГРУП» відповідно до п. 2.1 Агентського договору був зобов`язаний, у тому числі, оформляти/забезпечувати та видавати турагенту документи, які посвідчують право туристів скористатись заброньованим та оплаченим турпродуктом після відповідної оплати (ваучер, страховий поліс, проїзні документи, тощо). Тобто обов`язок по формуванню і наданню страхового полісу покладений не на відповідача, а на туроператора.

Турагент у свою чергу лише забезпечує друк сформованого туроператором туристичного продукту, в тому числі, полісів страхування.

Як свідчать наявні у справі документи, після підписання договору про надання туристичних послуг № 1278 від 28 грудня 2018 року туроператором не були відправлені до особистого кабінету турагента частина документів для надання туристам. Вони надійшли до турагента пізніше - 31 грудня 2018 року після відповідного спілкування у VIBER (т. 1 а.с. 224). При цьому, з переписки вбачається, що сформовані у цей день буди лише ваучер на отель та білети. Тобто, Пам`ятка застрахованої особи, яка є формою поліса, туроператором, в порушення пункту 5.4 ст. 6 додатку до Генерального договору комплексного страхування № G-10/13 від 11 квітня 2013 року, сформована не була. Хоча за змістом цього пункту пам`ятка має бути оформлена не менше, ніж за 1 день до початку подорожі. Наведене від споживача не залежало.

Крім цього, апеляційний суд виходить з того, що хвороба позивача була триваючою з 31 грудня 2018 року до 08 січня 2019 року, тобто навіть за умови, що дія страхового полісу в частині страхування випадків скасування туристичної подорожі розпочалася 02 січня 2019 року, застрахований ОСОБА_1 хворів і в цей день, і 03 січня 2019 року, і в інші дні також.

Відповідач, на думку суду, на свій розсуд трактує термін «раптове захворювання», стверджуючи, що воно мало з`явитись у позивача лише за добу до дати початку подорожі. Укладений між сторонами договір не визначає, коли має з`явитись у туриста раптове захворювання, що перешкодить здійснити заплановану подорож. За умовами договору страхування саме страховий захист у відношенні застрахованої особи починає діяти з дати, зазначеної у Пам`ятці.

При цьому, наявна у матеріалах справи Пам`ятка застрахованої особи містить лише дату її формування - 01 січня 2019 року, проте не містить дати, з якої вона починає діяти. З огляду на те, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача, Пам`ятка застрахованої особи мала бути сформована не менше, ніж за один день до початку подорожі, а ОСОБА_1 хворів з 31 грудня 2018 року по 08 січня 2019 року, суд приходить до висновку про те, що раптове захворювання позивача, як застрахованої особи, яке перешкодило здійсненню подорожі, є страховим випадком.

Апеляційний суд не погоджується також з висновком суду першої інстанції про те, що довідка, видана лікарем ОСОБА_4 від 08 січня 2019 року щодо захворювання позивача не замінює офіційну довідку медичного закладу про захворювання.

Так, відповідно до ч. 1 розділу IV «Режим роботи та графік надання ПМД» Порядку надання первинної медичної допомоги, затвердженого наказом МОЗ від 19 березня 2018 року № 504, ПМД надається пацієнтам безперервно. Частиною 5 цього розділу визначено, що у період тимчасової відсутності лікаря з надання ПМД у зв`язку з його відпусткою чи іншими обставинами, що зумовлюють тимчасову неможливість здійснювати прийом пацієнтів лікарем з надання ПМД, надавач ПМД зобов`язаний забезпечити безперервність надання послуг з ПМД.

За змістом ч. 7 розділу ІІ «Перелік послуг з ПМД та організація їх надання» наведеного вище Порядку лікар з надання ПМД може прийняти рішення про надання окремих послуг ПМД за місцем проживання (перебування) пацієнта або з використанням засобів телекомунікації відповідно до режиму роботи надавача ПМД.

Таким чином, матеріалами даної цивільної справи підтверджено, що лікар ОСОБА_4 є сімейним лікарем позивача та його дружини (т. 1 а.с. 52-55). Переписка з сервісу VIBER свідчить про звернення дружини позивача за медичною допомогою у зв`язку з раптовим захворюванням чоловіка 31 грудня 2018 року із зазначенням певних симптомів. З огляду на те, що указані дні були святковими і особистий прийом лікар не здійснював, пацієнтам було запропоновано відповідні ліки дистанційно, що не суперечить наведеним вище положенням Порядку надання ПМД. Медична картка ОСОБА_1 указує на те, що після свят він був оглянутий лікарем особисто, на підтвердження чого отримав відповідну довідку про наявність захворювання. Як свідчить інформація з довідки, захворювання позивача було раптовим.

Твердження відповідача про те, що оскільки позивач не оглядався 31 грудня 2018 року лікарем особисто, його захворювання належними доказами не підтверджено, на думку апеляційного суду, є припущенням, оскільки довідка видана сімейним лікарем ОСОБА_1 в межах її компетенції. Службової перевірки за фактом неправомірних дій лікаря ОСОБА_4 не проводилось і, відповідно, жодні висновки з цього приводу відсутні. Отже, надана позивачем медична довідка є доказом його хвороби, який у визначений законом спосіб стороною відповідача не спростовано. З огляду на встановлені законодавцем правила надання первинної медичної допомоги, які дозволяють надавати її з використанням засобів телекомунікації, суд вважає безпідставним пов`язувати наявність хвороби лише з безпосереднім оглядом пацієнта лікарем за наявності відповідної довідки сімейного лікаря.

Ураховуючи наведене вище, суд вважає доведеними твердження ОСОБА_1 про те, що через раптову хворобу він був змушений скасувати оплачену туристичну подорож.

Вирішуючи питання про суму страхового відшкодування, апеляційний суд виходить з того, що договір про надання туристичних послуг № 1278 був укладений на 4-х осіб, тобто споживачем туристичних послуг був не лише позивач (т. 1 а.с. 11-18). ОСОБА_1 лише діяв від імені усіх туристів, укладаючи договір. Таким чином, вартість подорожі становить 6 123 грн на кожну особу. При цьому, Пам`ятка застрахованої особи свідчить про те, що із суми страхового відшкодування утримується франшиза у розмірі 20 % від суми понесених збитків. Таким чином, з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути 4 898,4 грн страхового відшкодування (вартість подорожі - 20 % франшизи).

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Позивач на підставі ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, про що Верховний Суд дійшов висновку в постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц.

З урахуванням п.п. 1, 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ОСОБА_1 мав би сплатити за подання позову до суду першої інстанції 768,4 грн судового збору, а за подачу апеляційної скарги - 1152,6 грн.

Оскільки апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і частково задовольняє позов, відповідно до вищенаведених правил належить провести розподіл судових витрат пропорційно задоволеним вимогам, а саме стягнути з ПрАТ «Європейське туристичне страхування» на користь держави 153,68 грн у рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 230,52 грн - за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Європейське туристичне страхування» задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 грудня 2019 року- скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Європейське туристичне страхування» про захист прав споживача - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейське туристичне страхування» (04071, м. Київ, вул. Спаська, 5, оф. 15, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 4 898 (чотири тисячі вісімсот дев`яносто вісім) грн 40 коп. страхового відшкодування.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейське туристичне страхування» (04071, м. Київ, вул. Спаська, 5, оф. 15, ) на користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) грн 20 коп. судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 25 березня 2020 року.

Головуюча: Судді: