Справа № 191/1217/20
Провадження № 2/191/370/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Твердохліб А.А.,

за участю секретаря - Яришевої Н.В.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Миролюбівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

28.04.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який проживав в с. Миролюбівка Синельниківського району Дніпропетровської області. На праві власності ОСОБА_2 належала земельна ділянка, площею 6,66 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:002:0059, яка розташована на території Миролюбівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. 16 лютого 2017 року ОСОБА_2 складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Миролюбівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області 16.02.2017 року та зареєстровано в реєстрі за №5, яким ОСОБА_2 заповів ОСОБА_1 вищевказану земельну ділянку. 02 листопада 2019 року позивач звернувся до Другої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом, але у зв`язку із пропуском строку прийняття спадщини йому було відмовлено у видачі свідоцтва, про що видано 02.11.2019 року постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивач зазначає про те, що протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з 14 квітня 2019 року по 14 жовтня 2019 року позивач мав об`єктивні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки не знав про існування заповіту. ОСОБА_1 не є спадкоємцем першої черги, взагалі не перебував у родинних відносинах з померлим, не проживав разом із ним. Нотаріус чи посадова особа органу місцевого самоврядування не вчиняли жодних дій для повідомлення позивача про відкриття спадщини, не здійснювали виклик його як спадкоємця за заповітом. Відносини з померлим ОСОБА_2 за життя ґрунтувались на тому, що бабуся ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (до заміжжя ОСОБА_4 ), деякий час проживала з померлим, який не був рідним батьком матері позивача і, відповідно, не був його рідним дідом. Коли у 2006 році померла баба позивача, ОСОБА_1 було лише 6 років. Перед смертю ОСОБА_2 знаходився в будинку престарілих у с. Зайцеве Синельниківського району Дніпропетровської області, де й помер. Про існування заповіту позивач дізнався випадково 15 жовтня 2019 року від в.о. старости Миролюбівського старостинського округу №4 Раївської сільської ради Варави А.І. Позивач ОСОБА_1 вважає, що такі обставини є поважною причиною, пов`язаною з об`єктивними, істотними труднощами для нього, як спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, тому просить суд визначити додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком в два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.

До початку проведення підготовчого судового засідання представником позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , надано суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без участі позивача.

До початку проведення судового засідання відповідач, в особі голови Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Мартиненко Ю., надав суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради.

Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 16 квітня 2019 року виконавчим комітетом Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, підтверджується факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.7).

Постановою державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 02.11.2019 року відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкоємцем був пропущений шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.13).

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16. 05. 2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З наданої суду копії спадкової справи №356/2019 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , встановлено, що із заявою при прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом, а саме 05.11.2019 року, звернувся тільки ОСОБА_1 , на ім`я якого 16 лютого 2017 року ОСОБА_2 складено заповіт, посвідчений секретарем виконкому Миролюбівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області.

Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;

2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Частиною 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Так, у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №565/1145/17, визначено, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини.

Встановивши, що ОСОБА_1 був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_2 була заведена тільки за заявою ОСОБА_1 , окрім того, суду не надано доказів того, що здійснювалося повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, тому суд дійшов висновку про поважність причини пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 1220, 1221, 1272 ЦК, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Миролюбівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, задовольнити.

Визнати причину пропуску ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строку для прийняття спадщини, поважною.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини два місяці, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до частини 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 Цивільного процесуального кодексу України, а також строки апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя: А. В. Твердохліб