Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/7/20
Провадження № 2/499/98/20
У Х В А Л А

про забезпечення позову

25 березня 2020 року смт.Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Кравчука О.О., за участю секретаря судового засідання Кирилової С.Ф., розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, у залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Владівське подвір`я», треті особи, які не заявляють самостійних вимог Центр надання адміністративних послуг Іванівської районної державної адміністрації, Іванівський відділ Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Одеській області, про визнання недійсним договору емфітевзису,

В С Т А Н О В И В:

1.Суті питання, що вирішується ухвалою таке.

03 січня 2020 року ОСОБА_3 (далі також представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 (далі також відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Владівське подвір`я» (далі також відповідач 2) в якій просить визнати недійсним договір емфітевзису (далі також позовна заява). Подання позовної заяви обґрунтовує неможливістю користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:001:0064, масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 , що розташована на території Баранівської сільської ради Іванівського району Одеської області (далі також земельна ділянка), на підставі укладеного між позивачем та відповідачем 1 договору оренди землі, в результаті укладення відповідачем 1 з відповідачем 2 договору емфітевзису (далі - також позовна заява).

03 січня 2020 року представник позивача разом з позовною заявою направила до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила: заборонити відповідачу 2 користуватися земельною ділянкою в усіх можливих формах, в тому числі, але не виключно, заборонити здійснювати оранку, культивацію, сівбу, підживлення, збирання врожаю, будь-яким чином використовувати земельну ділянку не по цільовому призначенню; накласти арешт на земельну ділянку; заборонити відповідачу 1, 2 будь-яким чином розпоряджатися, відчужувати, проводити будь-які державні реєстрації, змінювати та/або присвоювати кадастровий номер, змінювати межі земельної ділянки, змінювати конфігурації, змінювати цільове призначення, вносити зміни до державних реєстрацій, а також вчинення будь-яких нотаріальних дій стосовно земельної ділянки; зобов`язати відповідача 2 не перешкоджати позивачу у вільному доступі та використанні за призначенням земельної ділянки (а.с. 10-13, далі також заява).

В обґрунтування заяви представник позивача зазначила, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених прав та інтересів позивача, виконання рішення по суті, оскільки існує ризик подальшого переоформлення прав власності чи права оренди земельної ділянки. Позивач не має можливості користуватися земельною ділянкою, оскільки з вересня 2019 року вона перебуває у фактичному користуванні відповідача 2.

З державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №952024, вбачається, що земельна ділянка належить відповідачу 1 (далі також державний акт).

Суд за заявою представника позивача вирішує питання вжиття заходів забезпечення позову.

2. Обставини такі.

Позивач та його представник до судового засідання не з`явилися. Представник позивача направила до суду заяву у якій просила заяву задовольнити в повному обсязі, а судове засідання провести без її участі, з огляду на запровадження карантину на території України.

Відповідач 1, представник відповідача 1 до судового засідання не з`явилися. Представник відповідача 1 направив до суду заяву в якій просив, з огляду на встановлення карантину на території України проводити розгляд справи без його участі та зазначив, що заперечує проти задоволення заяви виходячи з такого: заборона користування земельною ділянкою, може потягнути за собою спричинення збитків відповідачу 2; накладення арешту та встановлення заборони розпоряджатися земельною ділянкою є необґрунтованим, оскільки діє мораторій щодо земель сільськогосподарського призначення; встановлення відповідачу 2 обов`язку не перешкоджати користуватися позивачу земельною ділянкою є фактичним вирішення справи по суті.

Представник відповідача 2 направив до суду заперечення на заяву, в якому зазначив, що заходи забезпечення позову про які просить представник позивача є не співмірні із заявленими позовними вимогами. Задоволення заяви про забезпечення позову буде фактичним вирішенням справи по суті, оскільки позбавить відповідача 2 можливості користуватися земельною ділянкою.

Представник Центру надання адміністративних послуг Іванівської районної державної адміністрації, направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі.

Представник Іванівського відділу Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Одеській області до судового засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв та клопотань до суду не подавав, хоча повідомлений був належним чином про час, дату та місце розгляду справи.

Спір виник з приводу укладення договору емфітевзису між відповідачем 1 та відповідачем 2.

Позивач має зареєстроване в установленому порядку місця проживання (перебування) та майно на території Іванівського району, Одеської області.

3. Норми процесуального права, якими керувався суд такі.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуальногокодексу України, далі також ЦПК).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 1, 5 статті 81 ЦПК).

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. (частина 1, 2 статті 149 ЦПК).

Позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання (пункти 1, 2, 4 частини 1 статті 150 ЦПК).

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (частина 2 статті 150 ЦПК).

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК заходів забезпечення позову (частина 1 статті 153 ЦПК).

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково (частина 6 статті 153 ЦПК).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову (частина 8 статті 153 ЦПК).

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові (частина 3 статті 154 ЦПК).

4. Мотиви, з яких суд дійшов висновків постановляючи ухвалу такі.

Системний аналіз наведених у пункті 3 мотиваційної частини ухвали норм ЦПК свідчить, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, які мають вживатися з метою ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, а також повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників справи.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснив оцінку обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог позивача щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників справи; спроможності такого заходу забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками справи.

Суд зауважує, що, з урахуванням наявності спору між сторонами, є необхідним вжити заходи забезпечення позову для охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Суд наголошує, що вимога позивача про забезпечення позову шляхом вчинення зазначених у заяві заходів щодо земельної ділянки не відповідає розумності, обґрунтованості і адекватності, оскільки такі види забезпечення не є співмірними із заявленими вимогами й можуть позбавити відповідачів 1, 2 здійснювати всі правомочності у виді заборони володіння цим майном, а в певних випадках - і користування ним. Тобто, вжиття таких заходів щодо земельної ділянки може призвести до необґрунтованого обмеження права відповідачів на реалізацію захищеного права володіння і користування земельною ділянкою.

Натомість застосування судом, на час розгляду справи, заборони вчиняти дії щодо відчуження будь-яким шляхом права користування (укладення договорів), не призведе до порушення прав відповідачів стосовно володіння та користування земельною ділянкою, одночасно забезпечить можливість виконання рішення у разі задоволення позову при примусовому виконанні рішення суду.

Отже, суд вважає справедливим та адекватним вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вчиняти дії щодо відчуження будь-яким шляхом права користування (укладення договорів) земельною ділянкою, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав і інтересів позивача.

Суд звертає увагу сторін, що наявність встановлених, обґрунтованих підстав можливості порушення прав позивача в разі невжиття заходів забезпечення позову, не може свідчити про оцінку судом обставин по справі, оскільки вжиття таких заходів забезпечення позову не призводить до вирішення спору по суті, а законність та обґрунтованість заявлених по справі позовних вимог буде оцінена судом тільки по результатах повного, всебічного і об`єктивного розгляду справи по суті.

Суд роз`яснює відповідачам, що вжиті заходи можуть бути застосовані принаймні до остаточного вирішення справи судом, або допоки наявність підстав для забезпечення позову не буде заперечена учасником справи, тому відповідачі мають право звернутися із заявою про скасування вжитих судом заходів або заміну одного заходу забезпечення позову іншим у разі наявності обґрунтованих підстав для таких процесуальних дій.

5. З питання застосування зустрічного забезпечення, суд зазначає таке.

Судом не встановлено обов`язкових, визначених частиною 3 статті 154 ЦПК підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Позов забезпечується шляхом встановлення відповідачам заборони вчиняти дії щодо відчуження будь-яким шляхом права користування (укладення договорів) земельною ділянкою, тому не вбачається, що таким заходом забезпечення позову їм можуть бути спричинені збитки.

6. Суд враховує такі висновки Верховного Суду України.

Єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам(пункти 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

7. Суд застосовує таку практику Європейського суду з прав людини.

Право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення Європейський суд з прав людини по справі «Шмалько проти України»).

Отже, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

8. Висновок суду такий.

Суд доходить висновку, що заява позивача підлягає частковому задоволенню шляхом встановлення відповідачам заборони вчиняти дії щодо відчуження будь-яким шляхом права користування (укладення договорів) земельною ділянкою, без застосування зустрічного забезпечення позову.

Керуючись статтями 153, 154, 157, 259-261 ЦПК, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача про забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючої у будинку АДРЕСА_1 ), Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Владівське подвір`я» (ЄДРПОУ 34397351, місцезнаходження будинок 65, по вулиці Чкалова, села Причепівка, Іванівського району, Одеської області) вчиняти будь-які дії щодо відчуження будь-яким шляхом права користування (укладення договорів) земельною ділянкою (кадастровий номер :01:001:0064, масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 ), яка розташована на території Баранівської сільської ради Іванівського району Одеської області.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з моменту її підписання суддею, та підлягає негайному виконання в порядку встановленому законом для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання три роки.

Копію ухвали про забезпечення позову направити участникам справи.

Ухвала про забезпечення позову може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 25 березня 2020 року.

СуддяО. О. Кравчук