Справа № 645/6986/18
Провадження № 2/645/81/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Мартинової О.М.,

секретар судового засідання Костін О.Б.,

за участі представника Харківської місцевої прокуратури №3 Сухорукової І.К.,

представника відповідача Полішука О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 3 Коваленко Наталії Василівни в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,

в с т а н о в и в:

Заступник керівника Харківської місцевої прокуратури № 3 - Коваленко Наталія Василівна, звернулася в інтересах держави в особі Харківської міської ради до суду з позовом, до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 22220,66 грн.

В судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про закриття провадження у справі за п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, а саме у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, бо вважає, що спір в зазначеній справі стосується плати за землю внаслідок використання відповідачем ОСОБА_1 , яка є фізичною особою підприємцем, нежитлової будівлі у власній господарській діяльності. Враховуючи зазначене, дані спори віднесені до предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів.

Присутня в судовому засіданні прокурор Харківської місцевої прокуратури № 3 Сухорукова І.К. заперечувала щодо заявленого клопотання та просила суд залишити його без задоволення.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що предметом спору є стягнення з відповідача ОСОБА_1 безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.11.2018 року № 146230464 право власності на нежитлову будівлю літ «Ч-1», загальною площею 627,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 , як фізичній особі, на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу нежитлової будівлі, серії та номер: 3849, виданого 23.08.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лучнікова Ю.В.

ОСОБА_1 має статус фізичної особи підприємця відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 09.07.2002 року.

Згідно з частиною першою статті 318 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього кодексу. А відповідно до останньої учасниками цивільних відносин визнаються: фізичні та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави й інші суб`єкти публічного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 325 цього ж кодексу суб`єктами права приватної власності є фізичні і юридичні особи. Вони можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Частиною другою статті 2 Земельного кодексу (далі - ЗК) України визначено, що суб`єктами земельних відносин є: громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. А відповідно до статті 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам (частина друга статті 93 ЗК України).

Отож, надання у власність або оренду земельної ділянки не залежить від наявності у фізичної особи статусу підприємця.

Згідно з частиною першою статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу (далі - ГК) України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак, підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності (частина перша статті 320 ЦК України).

Тобто, фізична особа, яка є власником, зокрема, земельної ділянки, має право використовувати її для здійснення підприємницької діяльності.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом (частина друга статті 50 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 128 ГК України громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється.

Згідно з частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

У відповідності з частиною першою статті 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Набуття статусу підприємця не позбавляє людину як учасника суспільних відносин статусу фізичної особи. Натомість, згідно з частиною восьмою статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Статтею 51 ЦК України передбачено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Таким чином, цивільні права й обов`язки фізичної особи, зокрема, право власності та право оренди на земельну ділянку, набуваються та здійснюються у порядку реалізації цивільної дієздатності цієї особи.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що спір у вказаній справі за суб`єктним складом та характером правовідносин підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, отже підстав для закриття провадження у справі судом не вбачається.

Враховуюче викладене, суд вважає, що клопотання представника відповідача, не підлягає задоволенню.

Керуючись до ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовною заявою заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 3 Коваленко Наталії Василівни в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 02 березня 2020 року.

Суддя