Справа № 524/6594/19
Провадження №2/524/519/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді - Нестеренка С.Г., при секретарі судового засідання - Бельченко Н.Л., розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням,-
У вересні 2020 року до суду звернулась ОСОБА_1 з вказаним позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі:
- свідоцтва про право на спадщину за законом серії НОМЕР_1 від 14 жовтня 2013 року, виданого Державним нотаріусом четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори Ільїною Н.О. на підставі ст.1261 ЦК України, відповідно до якого спадкоємцями майна ОСОБА_3 , 1947 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - Ѕ частки спадщини, та його дочка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - Ѕ частки спадщини. Спадщина, на яку в указаній частці видане свідоцтво, складається з Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 ;
- договору дарування від 13 березня 2014 року серії ВТТ №011158, посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ліньковою І.Б., за яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 набула право власності на ѕ частки квартири АДРЕСА_2 .
За вказаною адресою зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який в даній квартирі не проживає, що підтверджується актом про непроживання від 09 липня 2019 року, виданого ТОВ "Житлорембудсервіс".
Вказала, що не має можливості зняти відповідача з реєстрації за місцем проживання за його документально підтвердженою згодою, тому вимушена була звернутись з позовом до суду.
Просила визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням на підставі ст. 405 ЦК України.
Ухвалою судді від 11 жовтня 2019 року було відкрито провадження у справі, залучено учасників справи та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 10 січня 2020 року було повідомлено відповідача ОСОБА_2 про дату, час та місце судового засідання шляхом надання оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, а також засобами рекомендованого поштового зв`язку.
Ухвалою суду від 11 лютого 2020 року було повідомлено відповідача ОСОБА_2 про дату, час та місце судового засідання шляхом надання оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, а також засобами рекомендованого поштового зв`язку.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибула, позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала, про що надала письмову заяву.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.
Згідно ст. 391 ЦК України власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом достовірно встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14 жовтня 2013 року Державним нотаріусом четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори Ільїною Н.О. (серія ВТО №043004), зареєстроване в реєстрі за № 2860287, у частці - ј та договору дарування від 13 березня 2014 року (серія ВТТ №011158), посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ліньковою І.Б., зареєстроване в реєстрі за № 4963906, у частці - ѕ.
У згаданій квартирі є зареєстрованим відповідач ОСОБА_2 , який є рідним братом позивача ОСОБА_1 , що підтверджується світлокопією довідки про реєстрацію місця проживання № 2107/32 , виданою 09 липня 2019 рокуТОВ «Житлорембудсервіс».
Відповідач за місцем реєстрації фактично не проживає, що підтверджується копією акту про непроживання, виданого 09 липня 2019 року ТОВ «Житлорембудсервіс» за підписом свідків ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . З вказаного акту постає, що відповідач ОСОБА_2 дійсно не проживає за адресою: АДРЕСА_3 з 2017 року.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідача ОСОБА_2 необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщення згідно ст. 405 ЦК України, оскільки не проживає у вказаному житловому приміщенні більше одного року.
Суд також врахував правовий висновок ВССУ викладений в ухвалі від 09 листопада 2017 року за № 598/1718/16-ц та правову позицію ВСУ у справі № 6-709цс16 від 16 листопада 2016 року. Зокрема, ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Позивачем виконано всі можливі та передбачені законом умови для добровільного зняття з реєстрації відповідача.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає до задоволення у повному обсязі.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує, що позивач не ставив вимогу та не наполягав на стягненні з відповідача на його користь коштів у повернення сплаченого судового збору.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 258, 264, 265, 273, 280-282, 283, 284, 289, 352, 354 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_4 .
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_5 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 .
Повний текст заочного рішення виготовлено 17 березня 2020 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня розгляду заяви про перегляд заочного рішення у разі його нескасування. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: