Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Тимощука О.Я.,
при секретарі Рибачик О.А.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне заочний розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -
ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 03 жовтня 2016 року рішенням Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 569/9343/16-ц. Цим же рішенням суду визначено місце проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 . Відповідач в добровільному порядку участі в додаткових витратах на утримання та виховання доньки не приймає. В 2019 році вона з донькою ОСОБА_4 відпочили в Єгипті, вартість відпочинку на трьох становила 36 800 грн. Загальна вартість додаткових витрат на відпочинок доньки становила 12 666 грн. В добровільному порядку відповідач не компенсовує додаткові витрати, а тому, посилаючись на ст. 185 СК України просить стягнути з відповідача половину вартості додаткових витрат на дитину в розмірі 6 333 грн.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить їх задоволити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суд не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Суд вважає зібраних в справі доказів достатньо для вирішення справи по суті, тому розглядає справу у відсутності відповідача в заочному порядку зі згоди позивача.
Заслухавши думку позивача, дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03.10.2016 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано та визначено місце проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю (а.с. 2).
З 14.05.2019 року по 21.05.2019 року позивач з донькою здійснила подорож до Єгипту, вартість путівки за трьох склала 36 800 грн., що підтверджується договором на туристичне обслуговування № 21 від 02.05.2019 року та квитанцією про оплату № 21 від 02.05.2019 року серії 05-ААФ, (а.с. 4, 5, 6-8).
Позивач зазначає, що вказані витрати є додатковими витратами на дитину з метою оздоровлення та її відпочинку.
Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з хворобою дитини. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1489цс17 вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, а тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
До стягнення додаткових витрат на дитину позивач віднесла витрати пов`язані з відпочинком на морі.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Разом з тим, позивачем не доведено, що вказані витрати на дитину були викликані особливими обставинами. Витрати позивача на оздоровлення, відпочинок на морі не відносяться до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.
Оскільки, наявні в матеріалах справи докази не містять медичних рекомендацій та лікарського призначення щодо потреби дитини в санаторно-курортному лікуванні або іншому виді оздоровлення, а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог і вважає, що вони не можуть бути стягнуті з відповідача, оскільки поїздка до Єгипту була власною ініціативою позивачки, тобто не була узгоджена з відповідачем, у зв`язку із чим останній не може нести тягар відшкодування її вартості.
Керуючись ст. 185 Сімейного кодексу України, ст.ст. 7, 10, 76, 81, 244-245, 280-282 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Рівненського апеляцiйного суду через Рiвненський мiський суд.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Рівненського
міського суду О.Я. Тимощук