Справа № 444/1312/17
Провадження № 2/444/19/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Галина Ігорівна

з участю представника позивача ОСОБА_1 Саламандика Андрія Івановича

представника відповідача ОСОБА_3 Рибенок Миколи Миколайовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Жовківська міська рада Львівської області, Реєстраційна служба Жовківського районного управління юстиції Львівської області про визнання недійсним та скасування договору купівлі-продажу від 26.02.2016 року, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 звернулася в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Жовківська міська рада Львівської області, Реєстраційна служба Жовківського районного управління юстиції Львівської області про визнання недійсним та скасування договору купівлі-продажу від 26.02.2016 року.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона, ОСОБА_1 , разом зі своєю сім`єю, а також з неповнолітньою дочкою, дитиною з інвалідністю, постійно проживають в квартирі АДРЕСА_1 з 16 грудня 1994 року до цього часу на підставі отриманого ордеру № 52 від 16.12.1994 року, виданого квартирно-експлуатаційною частиною Яворівського району Прикарпатського військового округу. Дані обставини підтверджуються рішенням Апеляційного суду Львівської області від 23.01.2017 року у справі № 444/1823/15, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25.09.2013 року у справі № 813/6658/13-а та не підлягають встановленню в порядку ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

Стверджує, що в період з 2013 року до цього часу на розгляді в судах перебували її позови щодо незаконної приватизації відповідачами квартири АДРЕСА_2 , в якій вона проживає, і проведення незаконної виписки її та членів її родини з даної квартири. Дані обставини підтверджуються рішеннями судів у справах №444/1823/15 та № 813/6658/13-а. Вказані позови були задоволені на її користь та судами поновлено її реєстрацію в квартиру АДРЕСА_2 та визнано незаконним свідоцтво про приватизацію квартири АДРЕСА_2 за вищевказаною адресою на ім`я сім`ї ОСОБА_9 .

Вказує, що 10 березня 2017 року з метою виконання рішення суду у справі № 444/1823/15 щодо скасування та визнання недійсним правовстановлюючого документа, виданого на ім`я сім`ї ОСОБА_9 на квартиру АДРЕСА_2 за вказаною вище адресою, вона дізналася, що квартира, на яку має першочергове право на проживання та отримання у власність, продана сім`єю ОСОБА_9 громадянці ОСОБА_3 . Дана обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно за № 82202861 від 10.03.2017 року.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 23.01.2017 року у справі № 444/1823/15 визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30.12.2012 року щодо квартири за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на праві приватної спільної часткової власності сім`ї ОСОБА_9 та рішення виконкому Жовківської міської ради від 29.11.2012 року №370, на підставі якого видане вказане свідоцтво. Також апеляційною інстанцією у справі № 444/1823/15 встановлено, і цього не заперечували сторони, що на момент звернення до органу приватизації із заявою про передачу їм у власність квартири АДРЕСА_4 , проживали і були зареєстровані у квартирі АДРЕСА_5 цього житлового будинку, а не у квартирі АДРЕСА_2 цього житлового будинку, що підтверджується ордером №16, виданим сім`ї ОСОБА_9 , а відтак виконком Жовківської міської ради Львівської області не вправі був приймати рішення № 370 від 29.11.2012 року «Про передачу квартир державного житлового фонду в приватну власність», пунктом 1.7 якого затверджено розпорядження Жовківського міського приватизаційного бюро по приватизації державного житлового фонду про передачу квартир державного житлового фонду в приватну власність громадянам, які в них проживають, і у зв`язку з відсутністю норм площі у приватизованій квартирі за недостатню площу доплатити житловими сертифікатами, а саме ОСОБА_6 в складі сім`ї 3 чоловіки в рівних частках квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 38,9 м.кв, яку вони не займали, а тому вважає, що п. 1.7 оскаржуваного рішення виконкому Жовківської міської ради № 370 від 29.11.2012 року «Про передачу квартир державного житлового фонду в приватну власність» підлягає визнанню незаконним та скасуванню.

Позивач зазначає, що сім`я ОСОБА_9 знала, що набула незаконно квартиру АДРЕСА_2 по зазначеній адресі, ніколи в ній не проживала, не сплачувала комунальних платежів, не мала будь-якого права на приватизацію квартири і в період розгляду справи в суді щодо визнання недійсними та скасування правовстановлюючих документів, існування спору продала вказану квартиру в якій зареєстровані, проживають постійно вона та її родина, в тому числі неповнолітня донька, дитина з інвалідністю.

Стверджує, що в такий спосіб сім`я ОСОБА_9 позбавила їх права користування квартирою і подальшої приватизації житла, що гарантовано нормами права.

Вважає, що укладений між ОСОБА_3 та сім`єю ОСОБА_9 договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 є оспорюваним, оскільки вказаним правочином позбавлено права користування житлом і його подальшої приватизації, а тому договір підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.

Звертає увагу суду, що оспорюваний договір вчинений без дозволу органу опіки та піклування, а тому є нікчемним, що узгоджується з нормами права, а саме ч. 1 ст. 224 ЦК України, оскільки на момент вчинення правочину в квартирі проживала її малолітня донька, а згоду орган опіки та піклування в порядку ст. 71 ЦК України не давав.

Більш того оспорюваний договір купівлі-продажу вчинений на підставі недійсного правочину, свідоцтва, яке судом визнано недійсним та скасовано з моменту вчинення.

Вказує, що ніхто квартиру перед купівлею не оглядав, оскільки вона постійно проживала в квартирі зі своєю сім`єю, ніхто за останній період часу не приходив, а сім`я ОСОБА_9 проживала в квартирі АДРЕСА_5 і до цього часу не мала права на квартиру АДРЕСА_2 , про що зазначено в рішенні суду.

Як наслідок просить визнати недійсним договір, вчинений 26.02.2016 року за номером 186 та укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 щодо купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак в минулих судових засіданнях позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила такі задовольнити з підстав, які викладені у позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Саламандик Андрій Іванович, в судових засіданнях позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, просив такі задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, від них на адресу суду не надходило жодних клопотань.

Однак відповідачем ОСОБА_6 подано 20.04.2018 року відзив на позовну заяву, у якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивачів, оскільки оспорюваний договір купівлі-продажу квартири жодним чином не порушує прав позивачів (Том № 1, аркуш справи № 233-237).

Представник відповідача ОСОБА_3 , адвокат Рибенок Микола Миколайович, в судових засіданнях проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Зокрема, зазначив, що 26.02.2016 року ОСОБА_3 уклала із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , загальна площа якої 38,9 квадратних метри, а житлова 33,9 квадратних метри. Квартира складається з 2 житлових кімнат, кухні, санвузла.

26.02.2016 року вказаний договір купівлі - продажу був посвідчений Галань Ольгою Ярославівною, нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори, Жовківського районного нотаріального округу Львівської області.

Відомості про зміну власника квартири були внесені 26.02.2016 року о 14:45:09 год. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та присвоєно реєстраційний номер нерухомого майна 27.

Стверджує, що ОСОБА_6 була власником вищевказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_9 від 30.12.2012 року, що видане на підставі рішення бюро приватизації Жовківської міської ради №370 від 29.11.2012 року.

Звертає увагу, що відповідно до норм законодавства з позовом про визнання договору недійсним може звернутись заінтересована особа, чиї права порушено, не визнано і оспорено.

Вважає, що укладений договір купівлі-продажу квартири жодним чином не порушує права позивача, оскільки відмітка про реєстрацію місця проживання жодним чином не підтверджує факт проживання позивачки в квартирі, що була відчужена згідно договору купівлі-продажу.

Вказує, що в підтвердження порушення її прав позивач представила ордер №52 від 16.12.1994 року, що виданий Яворівською квартирно-експлуатаційною частиною району,який виданий на ім`я позивача та членів її сім`ї на право заняття квартири АДРЕСА_2 загальною площею 17 кв. м.

В той же час відповідно до договору купівлі продажу квартири від 26.02.2016 року за №186, відчужена квартира загальною площею 38,9 квадратних метри, що складається з 2 житлових кімнат, кухні, санвузла.

А тому між характеристиками квартири, право на зайняття якої було надано ордером та квартирою, що була відчужена згідно договору купівлі-продажу, є суттєві відмінності.

Відповідач не купляла квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 17 кв. м.

Також зазначає, що до позовної заяви позивачем не додано жодного договору найму квартири АДРЕСА_2 , що, на його переконання, свідчить про відсутність підстав у позивача для звернення до суду.

Жодних доказів того, що відповідачі являються опікунами малолітньої ОСОБА_5 , позивачем не надано, що спростовує твердження позивача про необхідність дозволу органу опіки та піклування.

Також позивачем не надано доказів того, що місце проживання малолітньої доньки зареєстровано за адресою квартира АДРЕСА_1 .

У судових рішеннях, що додані позивачем немає жодної згадки про те, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 38,9 квадратних метри, житлова площа 33,9 кв.м, що складається з 2 житлових кімнат, кухні, санвузла.

В той же час Апеляційний суд Львівської області чітко вказав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_10 проживають у квартирі АДРЕСА_1 , яка складається з однієї кімнати житловою площею 17 кв.м та загальною площею 25,73 кв. м.

А тому вважає, що укладений договір купівлі-продажу квартири жодним чином не порушує права позивачів, як наслідок просить відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Жовківської міської ради Львівської області, в судове засідання не з`явився, однак з Жовківської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі у судовому засіданні представника Жовківської міської ради та виконкому. Зазначили, що позовних вимог не визнають, просять в їх задоволенні відмовити (Том № 1, аркуш справи № 178).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Служби у справах дітей Жовківської районної державної адміністрації Львівської області, в судове засідання не з`явився, однак із Служби у справах дітей Жовківської районної державної адміністрації Львівської області надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Просять при розгляді справи врахувати законні права дітей та прийняти рішення, виходячи з їх інтересів (Том № 2, аркуш справи № 184).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Реєстраційної служби Жовківського районного управління юстиції Львівської області, в судове засідання не з`явився. Від них на адресу суду не надходило жодних клопотань, заяв, пояснень.

Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Суд вважає за можливе розглянути справу без учасників, які не з`являлися на неодноразові виклики в судове засідання.

На переконання суду, під час розгляду справи та з наявних матеріалів справи, доказів, яким судом надана повна та детальна оцінка, встановлено достатньо підстав для ухвалення правильного та законного рішення у справі.

Суд враховує, що згідно ч. 2 ст. 280 ЦПК України у разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

В той же час в судових засіданнях був присутній представник відповідача ОСОБА_3 , адвокат Рибенок Микола Миколайович, а відповідач ОСОБА_6 подала на адресу суду відзив на позовну заяву, а тому суд приходить до висновку, що підстав для проведення заочного розгяду справи немає.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку .

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках).

Пунктом 12 "Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян", затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 15 вересня 1992 року, яке було чинне на момент звернення позивачів із заявою про приватизацію квартири, передбачено, що незалежно від розмірів загальної площі безоплатно передаються у власність громадян займані ними: однокімнатні квартири; квартири (будинки), одержані у разі знесення або відселення всіх сімей з будинків (частин будинків), які належали їм на праві власності, якщо колишні власники не одержали за ці будинки (частини будинків) грошової компенсації; квартири (будинки), в яких мешкають громадяни, котрим встановлена ця пільга Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (796-12 ); квартири (будинки), в яких мешкають громадяни, удостоєні звання Героя Радянського Союзу, Героя Соціалістичної Праці, нагороджені орденом Слави трьох ступенів, ветерани Великої Вітчизняної війни, воїни-інтернаціоналісти, інваліди I і II груп, інваліди з дитинства, ветерани праці, що проробили не менше 25 років - жінки, 30 років - чоловіки, ветерани Збройних Сил та репресовані особи, реабілітовані згідно із Законом України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" ( 962-12); квартири (будинки), в яких мешкають сім`ї загиблих при виконанні державних і громадських обов`язків та на виробництві; квартири (будинки), в яких мешкають військовослужбовці, котрим встановлена пільга Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" ( 2011-12); квартири (будинки), в яких мешкають багатодітні сім`ї (сім`ї, що мають троє і більше неповнолітніх дітей).

Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним державне житло на умовах, визначених Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду", один раз.

Пунктом 18 вказаного "Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян", передбачено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Тобто, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженим наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 15 вересня 1992 року, яке було чинне на момент звернення позивачів із заявою про приватизацію квартири, чітко зазначено, що громадянам безоплатно передаються у власність займані ними квартири.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України ( справа за №6-121 цс 13) право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі.

З копії ордеру № 52 від 16.12.1994 року, виданого КЕЧ Яворівського району Прикарпатського військового округу, вбачається, що такий видано ОСОБА_1 , сім`я якої складається з 4-х осіб, на право заняття однієї кімнати площею 17,0 м.кв. в квартирі АДРЕСА_1 .

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25.09.2013 року задоволено повністю адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_10 до Жовківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії, а саме скасовано рішення Жовківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 18.03.2013 року про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_8 , як незаконне.

Зобов`язано Жовківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області внести відомості про скасування реєстрації місця проживання до карток реєстрації особи ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , адресних карток та паспортів громадянина України ОСОБА_1 , ОСОБА_10 шляхом внесення запису "скасовано" на штамп, що був внесений до цих документів 18.03.2013 року з порушенням законодавства (Том № 1, аркуш справи № 14-15).

На виконання даної постанови Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист, у якому зазначено, що рішення суду набрало законної сили 21.10.2013 року (Том № 1, аркуш справи № 71).

Тобто судом скасовано рішення про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_8 .

З копії довідки № 1835, яка видана Жовківським районним відділом Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області 16.10.2015 року, вбачається, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 з 18.07.2006 року (Том № 1, аркуш справи № 72).

Копією довідки (виписки з будинкової книги про склад сім`ї та реєстрацію) № 3088, яка видана Комунальним підприємством "Жовківське міське виробниче управління житлово-комунального господарства" 18.11.2013 року, стверджується, що ОСОБА_1 , 1963 року народження, зареєстрована постійно з 1994 року в АДРЕСА_3 та займає площу однієї кімнати 18,5 кв.м. у ізольованій квартирі в будинку, який належить Жовківській міській раді. На житловій площі зареєстровані крім ОСОБА_1 ще чотири особи, а саме її чоловік, ОСОБА_11 , 1959 року народження, син, ОСОБА_10 , 1986 року народження, дочка, ОСОБА_12 , 1989 року народження, дочка, ОСОБА_5 , 2003 року народження (Том № 1, аркуш справи № 74).

З довідки (виписки з будинкової книги про склад сім`ї та реєстрацію) № 1727, яка видана Комунальним підприємством "Жовківське міське виробниче управління житлово-комунального господарства" 06.07.2017 року, вбачається, що ОСОБА_6 зареєстрована постійно з 1990 року в АДРЕСА_3 та займає площу двох кімнат 33,9 кв.м., загальною площею 38,9 кв. м. у ізольованій квартирі на другому поверсі в будинку, який належить Жовківській міській раді. На житловій площі зареєстровані крім ОСОБА_6 ще одна особа, а саме її син, ОСОБА_7 , 1990 року народження (Том № 1, аркуш справи № 111).

З копій довідок № 1834 від 16.10.2015 року та № 57 від 02.02.2018 року, які видані Жовківським районним відділом Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 23.12.1994 року по даний час. Її донька, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 18.11.2003 року по даний час (Том № 1, аркуш справи № 174, 175).

З відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вбачається, що ОСОБА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_9 , аркуш справи № 176-177).

У листі Жовківського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області стверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_10 18.03.2013 року Жовківським РВ ГУДМС України у Львівській області було переставлено зі штампа реєстрації АДРЕСА_3 на штамп АДРЕСА_8 згідно Відомостей про реєстрацію місця проживання, завірених Жовківським міським виробничим Управлінням житлово-комунального господарства та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.09.2007 року.

15 листопада Жовківським РВ ГУДМС України у Львівській області було внесено зміни у штамп реєстрації місця проживання згідно виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду № 813/6658/13-а від 21.10.2013 року, скасовано штамп АДРЕСА_8 на штамп АДРЕСА_3 .

Додатково повідомили, що 22.01.2013 року Жовківським РВ ГУДМС України у Львівській області громадянам України ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 було переставлено зі штампа реєстрації АДРЕСА_8 на АДРЕСА_3 згідно відомостей про реєстрацію місця проживання, завірених Жовківським міським виробничим Управлінням житлово-комунального господарства та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.12.2012 року (Том № 1, аркуш справи № 194).

Судом додатково для огляду та дослідження були витребувані матеріали справи № 444/1823/15-ц.

Судом встановлено, що пунктом 2.1 рішення виконавчого комітету Жовківської міської ради від 24.11.2005 року № 556 «Про передачу квартир державного житлового фонду в приватну власність» затверджено розпорядження квартирно-експлуатаційної частини західного обєднання оперативного командування Міністерства оборони України про передачу в приватну власність квартири державного житлового фонду громадянам, які в ній проживають, а саме ОСОБА_1 в складі сім`ї 2 чол. квартира АДРЕСА_4 , загальною площею 28,2 м. кв. з доплатою за недостатню площу в сумі 2,37 грн. кожному члену сім`ї (Том № 2, аркуш справи № 42).

На підставі даного рішення, ОСОБА_1 , ОСОБА_10 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.09.2007 року, з якого вбачається, що таке видано на квартиру АДРЕСА_4 , загальна площа квартири 28,2 кв.м, житлова 18,5 кв.м, квартира складається з кухні, житлової кімнати, квартира належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_10 .

З копії рішення виконавчого комітету Жовківської міської ради від 29.11.2012 року № 370 «Про передачу квартир державного житлового фонду в приватну власність» вбачається, що п. 1.7 даного рішення затверджено розпорядження Жовківського міського приватизаційного бюро по приватизації державного житлового фонду про передачу квартир державного житлового фонду в приватну власність громадянам, які в них проживають, і в зв`язку з відсутністю норм площі у приватизованій квартирі за недостатню площу доплатити житловими сертифікатами, а саме, ОСОБА_6 в складі сім`ї 3 чоловіки в рівних частках квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 38,9 м.кв. Доплата за недостатню площу становить 2,04 грн. кожному члену сім`ї (Том № 2, аркуш справи №104).

Як встановлено під час розгляду справи, на підставі даного рішення було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30.12.2012 року, згідно якого квартира за адресою: АДРЕСА_3 належала на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 13.10.2016 року у справі № 444/1823/15-ц взадоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_10 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , виконавчого комітету Жовківської міської ради, 3-тя особа: Реєстраційна служба Жовківського районного управління юстиції про визнання незаконним п. 2.1. рішення виконкому Жовківської міської ради № 556 від 24.11.2005 року та його скасування, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.09.2007 року, виданого на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_10 на квартиру АДРЕСА_4 , визнання незаконним п. 1.7. рішення виконкому Жовківської міської ради № 370 від 29.11.2012 року та його скасування, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.12.2012 року, виданого на ім`я ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на квартиру АДРЕСА_1 , виселення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з займаної квартири з наданням у власність квартири АДРЕСА_4 , визнання за позивачами в рівних частках права власності на квартиру АДРЕСА_1 , зобов`язання реєстраційної служби Жовківського районного управління юстиції провести зміну реєстрації прав на нерухоме майно та видати відповідні свідоцтва про право власності на нерухоме майно - відмовлено повністю.

Рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області від 23.01.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_10 про визнання незаконними та скасування п. 2.1. рішення виконкому Жовківської міської ради № 556 від 24.11.2005 року, п. 1.7. рішення виконкому Жовківської міської ради № 370 від 29.11.2012 року; визнання незаконними та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.09.2007 року, виданого на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_10 на квартиру АДРЕСА_4 , свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.12.2012 року, виданого на ім`я ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на квартиру АДРЕСА_1 - скасовано та ухвалено в цій частині вимог нове рішення.

Визнано незаконним та скасовано п. 2.1. рішення виконкому Жовківської міської ради № 556 від 24.11.2005 року «Про передачу квартир державного житлового фонду в приватну власність».

Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 11.09.2007 року на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_10 на квартиру АДРЕСА_4 , що складається з кухні та житлової кімнати, загальною площею 28,2 кв.м., житлова площа 18,5 кв.м.

Визнано незаконним та скасовано п. 1.7. рішення виконкому Жовківської міської ради № 370 від 29.11.2012 року «Про передачу квартир державного житлового фонду в приватну власність».

Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 30.12.2012 року на ім`я ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на квартиру АДРЕСА_1 , що складається з двох кімнат, кухні і санвузла, загальною площею 38,9 кв.м., житлова площа 33,9 кв.м. В решті рішення суду залишено без змін (Том № 1, аркуш справи № 16-20).

Згідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ч. 4 ст. 82 ЦПК України встановлені обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд враховує, що рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області від 23.01.2017 року набрало законної сили.

В рішенні Апеляційного суду Львівської області від 23.01.2017 року встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_10 на момент звернення із заявою про приватизацію квартири займали квартиру АДРЕСА_10 .

Даним рішенням також встановлено, що на момент звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_10 до органу приватизації із заявою про передачу їм у власність квартири АДРЕСА_1 , вони проживали і були зареєстровані у квартирі АДРЕСА_2 цього житлового будинку, а не у квартирі АДРЕСА_5 цього житлового будинку, що підтверджується ордером №52, виданого ОСОБА_1 16.12.1994 року, заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_10 до органу приватизації від 17.11.2005 року, у якій вони просили передати у приватну власність квартиру АДРЕСА_1 , а не квартиру АДРЕСА_5 у цьому ж житловому будинку, а також довідкою з місця проживання та реєстрацію від 18.11.2005 року, долученою до заяви про приватизацію квартири, у якій місце проживання та реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_10 зазначено квартира АДРЕСА_10 , а відтак виконком Жовківської міської ради Львівської області не вправі був приймати рішення про затвердження розпорядження квартирно-експлуатаційної частини західного об`єднання оперативного командування Міністерства оборони України про передачу в приватну власність квартири державного житлового фонду громадянам, які в ній проживають, а саме, ОСОБА_1 в складі сім`ї 2 -х осіб квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 28,2 м. кв. з доплатою за недостатню площу суму 2,37 грн. кожному члену сім`ї (Том № 1, аркуш справи № 17, зворотня сторона).

З копії договору купівлі-продажу квартири від 26.02.2016 року вбачається, що такий був укладений між ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 з однієї сторони як продавцями та ОСОБА_3 як покупцем з іншої сторони, згідно якого продавці продали, а покупець купила квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з двох кімнат житловою площею 33,9 кв.метри, кухні, санвузла, загальною площею 38,9 кв. метри.

В абзаці другому пункту 2 даного договору зазначено, що квартира належить продавцям на підставі свідоцтва про право власності, виданого бюро приватизації Жовківської міської ради 30.12.2012 року, зареєстрованого в Червоноградському бюро техінвентаризації 30.12.2012 року за № 38918033 (Том № 1, аркуш справи № 110).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Ч. 1 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В ч. 1, 3, 5 та 6 статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, беручи до уваги те, що рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області від 23.01.2017 року, яке набрало законної сили, визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 30.12.2012 року на ім`я ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на квартиру АДРЕСА_1 , що складається з двох кімнат, кухні і санвузла, загальною площею 38,9 кв.м., житлова площа 33,9 кв.м., як наслідок суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу квартири від 26.02.2016 року, який укладений між ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , щодо купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та який посвідчений Галань О. Я., державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 186 підлягає визнанню недійсним, оскільки скасовано право власності ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на предмет даного договору купівлі-продажу, що свідчить про те, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 позбавлені можливості на укладення даного договору, оскільки не є власниками квартири АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Суд при ухваленні даного рішення виходить із конкретно встановлених правовідносин, враховує чинні норми цивільного законодавства, аналізує представлені докази та надає їм правову оцінку, в той же час безпідставність тверджень сторони відповідачів підтверджується рішенням Апеляційного суду Львівської області від 23.01.2017 року.

Крім того суд звертає увагу, що факт реєстрації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_3 з 18.11.2003 року по час видачі довідок підтверджується копіями довідок № 1834 від 16.10.2015 року та № 57 від 02.02.2018 року, які видані Жовківським районним відділом Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області (Том № 1, аркуш справи № 174, 175).

А тому суд приходить до висновку, що на час продажу квартири АДРЕСА_1 була зареєстрована малолітня дитина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Наведене повністю спростовує твердження представника відповідача ОСОБА_3 про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що в квартирі АДРЕСА_1 на час її продажу не була зареєстрована малолітня, неповнолітня дитина.

Ч. 1, 2 ст. 71 Цивільного кодексу України встановлено, що опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування: 1) відмовитися від майнових прав підопічного; 2) видавати письмові зобов`язання від імені підопічного; 3) укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; 4) укладати договори щодо іншого цінного майна.

Піклувальник має право дати згоду на вчинення правочинів, передбачених частиною першою цієї статті, лише з дозволу органу опіки та піклування.

Згідно ч. 1 ст. 224 Цивільного кодексу України правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71 цього Кодексу), є нікчемним.

Наведене дає підстави вважати, що оспорюваний договір купівлі-продажу був укладений без дозволу органу опіки та піклування незважаючи на те, що в квартирі, яка була предметом даного договору, на час його укладення була зареєстрована малолітня дитина.

Все наведене в комплексі дає підстави суду для задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні в суд з позовом позивачем ОСОБА_1 сплачено 640 грн. 00 коп. судового збору, що підтверджується квитанцією № 3 від 07.06.2017 року (Том № 1, аркуш справи № 1) та 320 грн. 00 коп. судового збору за подання заяви про забезпечення позову від 09.06.2017 року, що підтверджується квитанцією № 8 від 07.06.2017 року (Том № 1, аркуш справи № 23).

Сплачені суми судового зборам відповідали вимогам норм Закону України «Про судовий збір» та ставках судового збору.

Суд враховує, що ухвалою суду від 16.06.2017 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

З метою забезпечення позову ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , 3-ті особи: Жовківська міська рада Львівської області, Реєстраційна служба Жовківського районного управління юстиції та прокуратура Жовківського району про визнання недійсним та скасування договору купівлі-продажу, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонено вчиняти реєстраційні дії щодо вищевказаної квартири, у будь-який спосіб відчужувати зазначену квартиру, здійснювати з нею будь-які юридично значимі дії чи в інший спосіб її перереєстровувати. Постановлено, що заходи забезпечення позову діють до вирішення спору судом.

Так як суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 в її інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки, дитини з інвалідністю, ОСОБА_5 , в повному обсязі, а тому, враховуючи норми ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідачів в рівних частинах на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 грн., сплачений нею при зверненні в суд із позовом та судовий збір в сумі 320,00 грн., сплачений нею при зверненні в суд із заявою про забезпечення позову.

Щодо скасування заходів забезпечення позову, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

В той же час у ч. 9 ст. 158 ЦПК України встановлено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Суд враховує, що клопотань учасників про скасування заходів забезпечення позову не було, а тому враховуючи те, що позов задоволено, беручи до уваги норми ст. 158 ЦПК України, суд приходить до висновку, що питання скасування заходів забезпечення позову в даній справі при задоволенні позову не вирішується судом з власної ініціативи, а заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 в її інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки, дитини з інвалідністю, ОСОБА_5 .

Керуючись статтею 23, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 26.02.2016 року, який укладений мід ОСОБА_6, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , щодо купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та який посвідчений Галань О. Я., державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 186.

Стягнути в рівних частинах із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_11 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 09.03.2006 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_12 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 19.11.2007 року Сихівським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_6 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 , виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 25.02.1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_8 , судовий збір в сумі 640,00 грн., сплачений нею при зверненні в суд із позовом та судовий збір в сумі 320,00 грн., сплачений нею при зверненні в суд із заявою про забезпечення позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Зеліско Р. Й.

Повне рішення складено 17 лютого 2020 року.