Житомирський апеляційний суд
Справа №288/1339/19 Головуючий у 1-й інст. Рудник М. І.
Категорія 63 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Григорусь Н.Й.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №288/1339/19 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого органу органу місцевого самоврядування,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області, ухвалене 20 грудня 2019 року суддею Рудником М.І. у смт. Попільні,

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, у якому просила: визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Андрушківської сільської ради № 14 від 27 лютого 2017 року «Про присвоєння адреси будівлі», щодо присвоєння жилому будинку адреси: хутір «Андрушківський-1» Андрушківська сільська рада, Попільнянський район, Житомирська область за заявою ОСОБА_2 .

Обґрунтовує вимоги тим, вона з квітня 2010 року добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується нерухомим майном, а саме: нежитловою будівлею «А-1», загальною площею 124.8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Розпорядженням голови Попільнянської РДА № 401 від 27 вересня 2018 року їй передано у власність земельну ділянку площею 0,10 га (кадастровий номер:01:000:0848), яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

З метою належного оформлення права власності на земельну ділянку, вона звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про державну реєстрацію своїх прав щодо вказаної земельної ділянки та рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію прав і їх обтяжень, індексний номер 43335424 від 04 жовтня 2018 року було зареєстровано право власності за нею на вказану земельну ділянку.

Нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 перебуває на балансі Андрушківської сільської Попільнянського району Житомирської області і використовується нею, право власності на будівлю не зареєстровано, правовстановлюючі документи не оформлені, технічний паспорт на нежитлову будівлю (котельню) було вперше виготовлено 13 березня 2012 року на замовлення ПАТ «Цукровий завод ім.Цюрупи» і будівлі було присвоєно адресу: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Попільнянського районного суду від 11 квітня 2019 року відкрито провадження в цивільній справі № 288/591/19 за позовною заявою ОСОБА_2 до неї та інших про скасування рішень щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку, яка належить Позивачу на праві власності.

З позовної заяви ОСОБА_2 , їй стало відомо про наявність рішення державного реєстратора Козіївської сільської ради, Коростишівського району Житомирської області Пашинської Д.В., про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36181748 від 17 липня 2017 року, на підставі якого було внесено запис про право власності на житловий будинок загальною площею 122,7 кв.м., який знаходиться за адресою: хутір «Андрушківський-1» Андрушківська сільська рада, Попільнянський район, Житомирська область. Підставою виникнення права власності зазначено: технічний паспорт, серія та номер: НОМЕР_2, виданий 03 липня 2017 року, видавник: ОСОБА_3 , інженер інвентаризації нерухомого майна; рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 14, виданий 27 лютого 2017 року, видавник: Андрушківська сільська рада Попільнянського району.

Рішенням виконавчого комітету Андрушківської сільської ради № 14 від 27 лютого 2017 року за заявою ОСОБА_2 було присвоєно поштову адресу: хутір «Андрушківський-1», як житловому будинку. Однак дане приміщення є нежитловим, і розташоване на належній їй земельні ділянці площею 0,10 га (кадастровий номер :01:000:0848).

Згідно рішення виконавчого комітету Андрушківської сільської ради № 19 від 10 квітня 2019 року за її заявою було присвоєно адресу нежитловій будівлі, розташованій в АДРЕСА_1 , згідно технічного паспорта та Витягу на земельну ділянку.

Будівля, яка зазначена в технічному паспорті, виданому 03 липня 2017 року, як житловий будинок загальною площею 122.7 кв.м., який знаходиться за адресою: хутір «Андрушківський-1» Андрушківська сільська рада, Попільнянський район, Житомирська область, є нежитловим приміщенням.

Приймаючи рішення № 14 від 27 лютого 2017 року про присвоєння адреси: хутір «Андрушківський-1», як житловому будинку, Андрушківська сільська рада не визначила, що дане приміщення є нежитловим і не придатне для проживання, чим порушила п.1.6. «Порядку присвоєння та зміни поштових адрес об`єктам нерухомого майна та тимчасовим спорудам в населених пунктах Андрушківської сільської ради», затвердженого рішенням виконавчого комітету Андрушківської сільської ради: надання поштових адрес чи їх зміна допускається об`єктам (житлові будинки (садиби), адміністративні, громадські, господарські, промислові і побутові будівлі і споруди та їх частини, вбудовані приміщення), розташованим на земельних ділянках, які знаходяться у власності або постійному користуванні, та переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення, оскільки нежитлове приміщення розміщене на земельній ділянці, яка перебуває у її власності.

Також, Андрушківська сільська рада приймаючи рішення № 14 від 27 лютого 2017 року порушила п.3.1.1. «Порядку присвоєння та зміни поштових адрес об`єктам нерухомого майна та тимчасовим спорудам в населених пунктах Андрушківської сільської ради», затвердженого рішенням виконавчого комітету Андрушківської сільської ради: жилим будинкам, домоволодінням надається адреса, яка складається з назви вулиці, номера будинку (домоволодіння).

Отже, вважає, що виконавчий комітет Андрушківської сільської ради своїм незаконним рішенням № 14 від 27 лютого 2017 року «Про присвоєння адреси» порушив її майнові права.

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 21 жовтня 2019 року замінено первісного відповідача - Андрушківську сільську раду Попільнянського району Житомирської області на належного - виконавчий комітет Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області (а.с. 57-58).

Рішенням цього суду від 20 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове - про задоволення її позовних вимог.

На її думку, судом не враховано, що будівля, розташована за адресою АДРЕСА_1 , є однією будівлею. Ця будівля є нежитловим приміщенням, перебуває у аварійному стані. Судом також не надано оцінки листу від 20.05.2019 за вих. № 292 Комунального підприємства «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» щодо виготовлення технічного паспорта на нежитлову будівлю. Отже, вважає, що Андрушівська сільська рада у оспорюваному рішенні про присвоєння адреси Хутір «Андрушівський-1» фактично провела зміну поштової адреси, оскільки згідно повідомлення КП «Бердичівське МБТІ», ще у 2012 році нежитлове приміщення мало адресу: АДРЕСА_1 . Окрім того, судом залишено без уваги визнання позову сільською радою, що свідчить про обґрунтованість її позовних вимог. Також, третя особа - ОСОБА_2 в судовому засіданні визнавав той факт, що вона відкрито, добросовісно та безперервно володіє і користується нерухомим майном та має право на оформлення права власності на нього. З цією метою вона виготовила технічний паспорт на нежитлову будівлю і за її заявою рішенням виконавчого комітету від 10.04.2019 присвоєно адресу цій нежитловій будівлі: АДРЕСА_1 . Тому, вважає, що суд зобов`язаний був відновити становище, яке існувало до порушення її прав, шляхом скасування незаконного рішення виконавчого комітету від 27.02.2017.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав, представник третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_5 - не визнала, просила залишити її без задоволення.

Представник відповідача надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги (а.с. 173).

Заслухавши пояснення осіб, які з`явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням № 14 виконавчого комітету Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області від 27 лютого 2017 року, на підставі заяви ОСОБА_2 , присвоєно житловому будинку, який розташований на території Андрушківської сільської ради наступну фактичну та поштову адресу, а саме: Житомирська область, Попільнянський район, територія Андрушківської сільської ради, за межами населеного пункту хутір «Андрушківський-1» (а.с.13, 80).

11 липня 2017 року державним реєстратором Козіївської сільської ради Коростишівського району Житомирської області Пашинською Д.В. на підставі рішення Андрушківської сільської ради № 14 від 27 лютого 2017 року, технічного паспорту НОМЕР_2 від 03 липня 2017 року, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36181748 від 17 липня 2017 року та зареєстровано право приватної власності ОСОБА_2 на житловий будинок, загальною площею 122.7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 липня 2017 року (а.с.114).

27 вересня 2018 року за № 401 головою Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність загальною площею 0.1000 га (кадастровий номер :01:000:0848) ОСОБА_1 для індивідуального дачного будівництва із земель державної власності на території Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області (за межами населених пунктів), надано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку загальною площею 0.1000 га (кадастровий номер :01:000:0848) для індивідуального дачного будівництва із земель державної власності на території Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області (за межами населених пунктів) та рекомендовано ОСОБА_1 оформити речові права на земельну ділянку, відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.10).

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05 жовтня 2018 року вбачається, що земельна ділянка площею 0,1га, розташована за адресою: Житомирська область, Попільнянський район, Андрушківська сільська рада з кадастровим номером: : 01:000:0848 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с.11).

Згідно довідки Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області № 380 від 18.04.2019 ОСОБА_1 з 2010 року користується нежитловою будівлею, розташованою на переданій їй у приватну власність земельній ділянці. Зазначена будівля на балансі сільської ради не перебуває (а.с. 8). Право власності на цю будівлю відповідно до листа Комунального підприємства «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 21.03.2018 не оформлене (а.с. 9).

10 квітня 2019 року рішенням Андрушківської сільської ради на підставі заяви ОСОБА_1 присвоєно адресу нежитловій будівлі - АДРЕСА_1 (а.с.12).

Згідно Висновку експертного дослідження від 31 травня 2019 року № 12/29, проведеного на підставі заяви ОСОБА_1 про проведення будівельно - технічної експертизи: 1. Об`єкт нерухомого майна кадастровий номер земельної ділянки: :01:000:0848, за адресою АДРЕСА_1 : є будівля котельної; 2. За своїм технічним станом будівлю котельної та сукупністю якісних та кількісних показників, що характеризують експлуатаційну придатність будівлі та її частин у порівнянні з їх гранично допустимими значеннями - не можливо використовувати за призначенням (відсутність внутрішнього обладнання, зношеність (відсутність) зовнішніх мереж); 3.Будівля котельної знаходиться в непридатному до нормальної експлуатації технічному стані, конструктивні елементи в аварійному стані, в цілому за всіма показниками - будівля аварійна (а.с.16-25).

Сторонами в суді першої інстанції не заперечувався той факт, що будівля, яка розташована на належній позивачці земельній ділянці та будівля, яка на праві приватної власності, належить ОСОБА_2 та якій оскаржуваним рішенням сільської ради від 27 лютого 2017 року присвоєно адресу - хутір «Андрушківський-1» є одним і тим же об`єктом нерухомого майна.

Також судом встановлено, що відповідно до ухвали Попільнянського районного суду Житомирської області від 15 травня 2019 року в цивільній справі № 288/756/19, прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора Козіївської сільської ради Коростишівського району Житомирської області Пашинської Д.В., інженера інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_3 про визнання технічного паспорту недійсним та скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок та відкрито загальне позовне провадження (а.с.66).

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 10 жовтня 2019 року в цивільній справі № 288/756/19 зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , виконавчого комітету Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, третя особа без самостійних вимог: державний реєстратор Козіївської сільської ради Коростишівського району Житомирської області Пашинська Д.В., інженер інвентаризації нерухомого майна фізична особа - підприємець ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області № 19 від 10 квітня 2019 року «Про присвоєння адреси нежитловій будівлі» прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора Козіївської сільської ради Коростишівського району Житомирської області Пашинської Д.В., інженера інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_3 про визнання технічного паспорта недійсним та скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок (а.с.67-68).

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначила, що за адресою АДРЕСА_1 , розташовано нежитлову будівлю, яка протягом тривалого часу використовується нею, проте рішенням виконавчого комітету №14 від 27 лютого 2017 року, на підставі заяви ОСОБА_2 , вказаній будівлі присвоєно поштову адресу: хутір «Андрушківський-1», Андрушківська сільська рада, Попільнянський район, Житомирська область та зазначено, що дана будівля є житловою, чим порушено Порядок присвоєння та зміни поштових адрес об`єктам нерухомого майна та тимчасовим спорудам в населених пунктах Андрушківської сільської ради, у зв`язку з чим таке рішення є незаконним та підлягає скасуванню.

Залишаючи позов без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що на час прийняття виконавчим комітетом оскаржуваного рішення - 27 лютого 2017 року ОСОБА_1 не була власником земельної ділянки за адресою: Житомирська область, Попільнянський район, Андрушківська сільська рада з кадастровим номером: :01:000:0848 , оскільки, як свідчать матеріали справи, лише 27 вересня 2018 року розпорядженням голови Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області їй передано у власність цю земельну ділянку, право власності на яку нею зареєстровано 05 жовтня 2018 року і лише 10 квітня 2019 року за її заявою рішенням органу місцевого самоврядування присвоєно адресу будівлі на підставі Витягу про реєстрацію права власності на земельну ділянку. Державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на майно, розташоване на цій земельній ділянці, проведено раніше, ніж реєстрацію права власності Позивача на земельну ділянку.

У зв`язку з цим суд вважав, що у позивачки станом на 27 лютого 2017 року не було жодних прав на будівлю та земельну ділянку, на якій вона розташована, а тому відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не було порушено її прав.

Такий висновок суду є правильним, відповідає встановленим судом обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості та забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Позов може бути задоволений лише у випадку встановлення факту порушення, невизнання або оспорення відповідачем (відповідачами) прав, свобод чи інтересів позивача. Якщо такого факту не встановлено, позов не підлягає задоволенню.

У постанові від 05 червня 2018 року, прийнятій у справі № 338/180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає, зокрема, незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18) зроблено висновок, що недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

В оцінці доводів касаційної скарги Верховним Судом врахований правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 756/5080/14-ц (провадження № 14-277цс19), згідно з яким рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних правовідносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним можуть розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло цивільне право і спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являтися до суду для розгляду у порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема й права оренди земельної ділянки), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Позивачка не надала доказів належності їй на праві власності чи користування земельної ділянки та будівлі, розташованої на ній, на час прийняття оспореного нею рішення виконавчого комітету. Також, не надано належних доказів (висновку експерта чи експертного дослідження), що жилий будинок, на який зареєстровано право власності за ОСОБА_2 , розташований на земельній ділянці належній позивачці.

Тому, встановивши, що будь-які докази щодо порушення прав позивачки на час прийняття рішення виконавчим комітетом від 27 лютого 2017 року відсутні, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Крім того, таке рішення вичерпало свою дію, наслідком його стало оформлення права власності на нерухоме майно третьою особою ОСОБА_2 , і таке право оспорюється позивачкою в судовому порядку.

Визнання позову сільською радою суперечить закону, а тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 29 травня 2020 року.