Провадження № 2/234/1080/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі: головуючого судді Чернобай А.О.

секретар судового засідання Максимова В.В.,

справа № 234/21225/19

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди,-

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

16.12.2019 року ОСОБА_2 , ОСОБА_6 звернулися з позовною заявою до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди.

Позов обґрунтований тим, що позивачі 23.04.2013 року уклали шлюб. Позивач ОСОБА_2 постійно проживає у Сполучених Штатах Америки, а позивачка ОСОБА_6 проживає разом з дітьми в Україні. Питання переїзду до США позивачі обговорюють постійно та вирішили, що виїзд можливий у складі всіх членів родини. У 2013 році позивачам було відмовлено у виїзді до США по гостевій візі та повідомлено, що потрібно оформлювати сімейну візу. Питання переїзду залежало від ОСОБА_7 , оскільки неповнолітня дитина ОСОБА_8 , є дитиною відповідача та позивачки ОСОБА_6

15.04.2014 року в Україні почалося АТО. Під час воєнних дій в Краматорську позивачка розшукувала відповідача для отримання дозволу на вивіз дитини, так як зв`язок з ним перервався. Позивачці стало відомо, що відповідач виїхав за кордон.

Позивачка звернулася до поліції з приводу несплати аліментів відповідачем. Під час кримінального провадження позивачка відмовилася від заяви, так як відповідач пообіцяв надати дозвіл на переїзд ОСОБА_8 до США. Однак, відповідач свого слова не дотримався.

Інша можливість поспілкуватися з відповідачем з приводу надання дозволу ОСОБА_8 на виїзд виникла у 2015 році під час судового провадження про позбавлення батьківських прав та відповідач повідомив, що ніколи не дасть дозволу на виїзд ОСОБА_8.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивачів народилася донька. Дитина народилася з вродженим пороком серця, виникла необхідність у сучасному медичному забезпеченні. Позивач ОСОБА_2 міг надати своїй дитині найкраще медичне забезпечення тільки у США, але перешкодою знов був відповідач.

Для того, щоб донька позивачів мала можливість отримати медичне страхування, на неї необхідно було отримати номер соціального страхування, по якому оформлюється медична страховка для надання медичних послуг у США, але позивачі не мали можливості це отримати, та як необхідно було отримати сімейну візу.

Тому, 2015 рік був самий кращий та необхідний момент для виїзду обох дітей. Малолітня ОСОБА_9 потребувала медичного забезпечення, а ОСОБА_8 саме в цей період міг швидко адаптуватися у початковій школі, легше вивчати мову.

У США родина мала б можливість проживати у більш стабільних економічних та політичних умовах, більш привабливому та сприятливому середовищі.

ОСОБА_8 двічі зустрічався з відповідачем у 2016 році та з свого боку теж просив відповідача надати йому можливість виїхати до США разом зі своєю новою сім`єю, але відповідач так дозвіл і не надав.

Таким чином, з 2013 року позивачі та їх діти зазнають значних моральних та фізичних страждань.

Щодо позивача ОСОБА_2 - вимушеність проживання окремо від родини, сумування за близькими, тривала депривація природних потреб, неможливість надати меншій дитині належну та необхідну медичну допомогу, регулярні важкі для психологічного стану розставання напередодні повернення до США, регулярні тривалі перельоти та переїзди, погіршення здоров`я в нього та дружини з причин постійних переживань та емоційного напруження призвели до стану хронічного дистресу.

Щодо позивачки ОСОБА_10 - це вимушеність самостійного вирішення всіх проблем, що стосується догляду, виховання та утримання дітей, виконання чоловічих обов`язків, що стосуються будівельних, господарських робіт, постійні емоційні хвилювання, наявність природної психологічної невдоволеності життям, так як поряд немає чоловіка, неможливість разом зі своєю сім`єю проводити час в особливі дні, коли свято або в когось день народження. Позивачка з чоловіком вирішує сімейні проблеми в онлайн режимі, що втомлює та іноді дратує, сумування за чоловіком.

Просять стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 438 165 грн. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 438 165 грн. Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 18 840 грн. за проведення експертного висновку на користь ОСОБА_2 . Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 18 000 грн. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 судові витрати у розмірі 6 706 грн. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 6 706 грн.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 15.01.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

12.03.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник відповідача зазначив, що відшкодування моральної шкоди має низку особливостей, які насамперед полягають у чітко визначених протиправних діяннях, до яких законодавець відносить: протиправну поведінку, протиправні діяння та вину заподіювача. Крім того, для встановлення факту наявності заподіяння моральної шкоди необхідно встановити зв`язок фактичних дій осіб яким, як би завдано моральної шкоди з діями або бездіяльністю особи, яка, на думку особи, яка вважає себе постраждалою, таку шкоду заподіяла. З позивачем ОСОБА_11 відповідач не мав жодних стосунків і спілкувань. ОСОБА_11 не звертався з будь - якими проханнями, роз`ясненнями або поясненнями про його бажання та вимоги. У тому числі з проханнями відносно виїзду за кордон неповнолітнього ОСОБА_8 . Твердження позивача про перешкоджання ОСОБА_4 ОСОБА_2 у його праві спільного проживання зі своєю родиною у США не ґрунтується на належних та допустимих доказах.

З позивачем ОСОБА_6 у відповідача склалися довготривалі складні, неприязні відношення, що спричинили розлучення. Жодних конкретних звернень позивачки до відповідача з пропозицією про надання дозволу для виїзду за кордон, з зазначенням мети, строків поїздки не надходило. Також не було звернень до суду з проханням надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон ОСОБА_13 без згоди батька. Твердження позивача про перешкоджання ОСОБА_4 ОСОБА_6 у її праві спільного проживання зі своєю родиною у США не ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Обставини, які наведені у позові, не свідчать про наявність протиправної, винної поведінки відповідача, яка б мала причинно - наслідкові зв`язки з наявністю моральної шкоди заподіяної позивачам.

Наданий позивачами до позовної заяви експертний висновок від 22.11.2019 року № 5239-5240 не може бути належним доказом завдання позивачам відповідачем моральної шкоди, оскільки не містить саме доказів протиправної поведінки відповідача відносно позивачів. Твердження експерта про перешкоджання ОСОБА_4 ОСОБА_2 у його праві спільного проживання зі своєю родиною у США не ґрунтуються на належних і допустимих доказах, зроблені виключно на припущеннях позивачів і їх близького оточення. Тому і визначений розмір грошової компенсації є також передчасним і необґрунтованим. Тому, просить у позові відмовити.

19.03.2020 року представником позивачів надано до суду відповідь на відзив, з якої вбачається, що дійсно у позивачки ОСОБА_6 є право звернутися до суду за отриманням дозволу на тимчасовий виїзд, проте такий спосіб є неефективним, коли дозвіл необхідно отримувати протягом встановленого часу, або віку, проте, судовий процес може тривати втричі довше, а іноді - роками. Крім того, отримання рішення суду на тимчасовий виїзд дитини, пов`язаний з певними обмеженнями. Для того, щоб позивач та її діти постійно мешкали в США необхідно мати дозвіл відповідача на виїзд дитини на постійне місце проживання. Інакше позивачці та ОСОБА_8 не відкривалася сімейна віза. Потреба у виїзді за кордон на постійне місце проживання до США була всіх членів сім`ї та позивача. У ОСОБА_8 таке право виникає тільки з виповненням 16 років. Факт відмови з боку відповідача надати дозвіл на виїзд ОСОБА_8 до іншої країни підтверджується матеріалами справи.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 12.03.2020 року продовжено строк проведення підготовчого провадження за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди строком на 30 днів.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 10.04.2020 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві та додатково суду пояснила, що обставини, викладені у позовній заяві, на її думку, знайшли своє підтвердження. Відповідач зайняв позицію, що позивачі ніколи офіційно не зверталися до нього з проханням надати дозвіл на виїзд до США сину ОСОБА_8, а він жодного разу не відмовляв у наданні такого дозволу. Однак, твердження відповідача спростовуються матеріалами справи, а саме: підтвердженням запису на співбесіду, фактом відкриття та закриття кримінальної справи. Дитина особисто надавала пояснення та підтвердила, що у 2016 році просила дозволу на виїзд в США, проте батько відмовив. Факт звернення до посольства США стосовно отримання сімейної візи підтверджується петицією від 31.12.2015 року, в якій вписані дружина, її син ОСОБА_8 та дочка ОСОБА_14 . Так як дозволу для ОСОБА_8 у 2016 році позивачі не отримали, рухатися далі з оформленням документів на виїзд вони не могли, в цьому не було жодної перспективи. Відповідач доросла людина, яка усвідомлює наслідки своєї бездіяльності. Таким чином, свідомо та необґрунтовано заперечуючи проти виїзду ОСОБА_8, відповідач порушував право позивачів та їх дітей жити разом протягом 6 років, що призвело до тривалих моральних та фізичних страждань. Позивачі зверталися до початку судового засідання до експертної установи для отримання висновку щодо спричинення позивачам та їх дітям моральної шкоди та експерт зробив науковий висновок та визначив можливий розмір моральної шкоди. Інший позивач постраждав не менше, отже, логічно визначитися з таким самим розміром моральної шкоди. Родина 6 років розірвана і жити разом для позивачів з 2014 року стало неможливим через відповідача. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , який проживає в США. Відповідач знав, що вона вийшла заміж за громадянина США. Спочатку вона не планувала виїжджати до США. У 2014 році у зв`язку з АТО вона захотіла виїхати до США разом з дітьми. Відповідач в той час виїхав до Росії, а вона не змогла нікуди виїхати. Після закінчення воєнних дій у м. Краматорську вона звернулася з позовом до суду про позбавлення батьківських прав, потім звернулася до поліції з приводу несплати аліментів відповідачем на утримання їх дитини - ОСОБА_8. Відповідач пообіцяв надати дозвіл на виїзд дитини, та вона відмовилася від своєї заяви. Однак, дозвіл на виїзд дитини так і не отримала. В 2015 році у неї народилася донька, у дитини порок серця, необхідно було робити операцію. Тоді вона з чоловіком вирішила, що необхідно отримати громадянство США та переїхати жити до США. За весь час вона зверталася до відповідача неодноразово з проханням надати дозвіл на виїзд до США їх спільній дитині. У 2019 році відповідач вже сказав їй, що дозвіл не наддасть на дитину. Вона не бажає залишати сина в Україні та виїжджати до США лише з донькою. Чоловік до неї прилітає двічі на рік. Вона з дітьми знаходиться на утриманні у чоловіка. Вважає, що відповідач знущається над її родиною. Вони згаяли час на лікування доньки. Оскільки донька є громадянкою США, то в Україні лікування буде дорожче. В Україні вона залишилася, оскільки не може залишити в Україні свого сина, та поїхати до США лише з донькою. Такими діями відповідач спричиняє їй душевні страждання.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що в 2013 році він уклав шлюб з позивачкою ОСОБА_6 . Він проживає та працює в США. Спочатку вони вирішили, що ОСОБА_6 буде приїжджати до нього по гостевій візі, щоб більше часу проводити разом. Вони подавали документи на гостеву візу, однак їм було відмовлено. Потім вони вирішили, що дружина переїде до США, щоб вони проживали разом однією сім`єю. Вони почали збирати та подавати документи і їм був необхідний дозвіл відповідача на виїзд ОСОБА_8 до США. Вони зверталися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, але рішенням суду їм було відмовлено. Потім дружина зверталася до поліції з приводу несплати аліментів. Відповідач пообіцяв надати дозвіл на виїзд дитини, але так його не надав. Заборгованість по аліментам відповідач сплатив. У 2018 році вони знов почали збирати документи на виїзд до США, но оскільки не було дозволу відповідача, то їм було відмовлено. Його дружина не залишить ОСОБА_8 в Україні. Своїми діями відповідач приносить їм моральні страждання. Він не може бути разом з дружиною та дітьми. Він бажає засинати та просипатися разом з дружиною. Вони не бажають розлучати дітей, тому виїхати повинні усі разом. Він бажає, щоб його родина жила в кращих умовах, ніж в Україні. Особисто він до відповідача з приводу надання дозволу на виїзд дитини до США не звертався, але його дружина зверталася неодноразово. Дозвіл на виїзд дитини через суд вони також не отримували.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві до позовної заяви. Вважає, що позивачка мала змогу захистити свої права та звернутися до суду з позовом про надання дозволу на виїзд дитини за кордон. Позивачами не надано жодних доказів щодо винної дії або бездіяльності відповідача.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що ОСОБА_6 не давала йому спілкуватися з дитино. До нього до 2019 року не зверталася позивачка з проханням надати дозвіл на виїзд сина ОСОБА_8 до США. Йому дійсно було відомо, що позивачка вийшла заміж за громадянина США та бажає уїхати до США жити. Дитина до нього не зверталася з проханням надати йому дозвіл на виїзд до США.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши, надані сторонами докази, суд,

В С Т А Н О В И В :

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_16 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 23.04.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 22)

Позивач ОСОБА_16 є громадянином США, що підтверджується паспортом позивача (а.с. 11 - 12)

У шлюбі у позивачів народилася донька ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 21)

Згідно свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_8 , батьком якого є відповідач ОСОБА_4 та позивачка ОСОБА_6 (а.с. 20)

Згідно підтвердження запису на співбесіду вбачається, що позивачка ОСОБА_6 18.10.2013 року зверталася стосовно гостевої візи до посольства США (а.с. 23-24)

Згідно позовної заяви для родичів - іноземця (петиції форми 1-130) позивач ОСОБА_11 у 2015 році звертався у посольство США для отримання сімейної візи, де вказував ОСОБА_8 (а.с. 28-29)

Згідно медичних документів позивачка ОСОБА_6 спостерігається з приводу щитовидної залози та отримувала консультативні висновки у лікаря невролога (а.с. 38-44)

Згідно медичних документів позивач ОСОБА_2 проходив обстеження серця (а.с. 45-52)

Згідно медичних документів ОСОБА_17 народилася з вродженим пороком серця та у дитини є показання для хірургічного лікування (а.с. 53-63)

Позивачі проживають в різних країнах та спілкуються між собою через соціальні мережі та у вайбері, що підтверджується роздруківками з соціальних мереж, з електронної скриньки та листування у viber (а.с 64-110)

Згідно смс - листування між позивачкою ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_4 вбачається, що позивачка обговорювала питання з відповідачем щодо переїзду та навчання ОСОБА_8 у США (а.с. 115-119)

Згідно висновку експерта № 5239-5240 від 22.11.2019 року за результатами проведення судово - психологічного дослідження вбачається, що в результате перешкоджання ОСОБА_18 у його праві спільного проживання зі своєю родиною у США з боку колишнього чоловіка дружини ОСОБА_4 констатується наявність соціально - психологічних факторів стресогенного характеру, які збільшуються, і протягом тривалого часу підтримують у психічному стані ОСОБА_2 інтенсивне емоційне напруження, уразивши його базисні особистісні цінності, що стосується благополуччя й цілісності його сім`ї, відстоювання своїх законних прав як чоловіка - усе це за характером є психотравмуючими факторами для особистості ОСОБА_2 . Ситуація, яка досліджується, є психологічною основою для спричинення психічних (на моральному рівні) страждань ОСОБА_2 внаслідок перешкоджанням у його праві спільного проживання зі своєю родиною у США з боку колишнього чоловіка дружини ОСОБА_4 . Орієнтовний еквівалент грошової компенсації, завданої ОСОБА_2 моральної шкоди в результаті перешкоджання у його праві спільного проживання зі своєю родиною у США з боку колишнього чоловіка дружини ОСОБА_4 складає 105 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду справи судом. (а.с. 134-146)

Згідно смс - листування між позивачкою ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_4 вбачається, що 03.06.2019 року відповідач просив надати йому фото свідоцтва про народження дитини для надання виїзду до США (а.с. 188-195)

Згідно ухвали Краматорського міського суду від 21.01.2015 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0002372 від 29.10.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (а.с. 223 т.1, 11-12 т.2)

Згідно рішення Краматорського міського суду від 29.01.2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відмовлено. (а.с. 2 т.2)

Згідно рішення Краматорського міського суду від 21.02.2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відмовлено. (а.с. 16-19 т.2 )

Згідно постанови Донецького апеляційного суду від 30.06.2020 року рішення Краматорського міського суду від 21.02.2020 року залишено без змін (а.с. 20-22 т.2)

У судовому засіданні за клопотанням позивача були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні пояснила, що вона ще у 2008 році познайомилася з позивачкою ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_4 . Вона дружить з позивачкою та бачить її 1-2 рази на тиждень. ОСОБА_6 ще з 2014 року бажає виїхати до США, але оскільки ОСОБА_4 не надає дозвіл на виїзд дитини, то ОСОБА_6 залишилася у м. Краматорську. Потім ОСОБА_6 народила доньку, у дитини порок серця. Доньку необхідно лікувати. Знає, що була кримінальна справа відносно ОСОБА_4 по несплаті аліментів. ОСОБА_4 обіцяв надати дозвіл на виїзд дитини, однак не виконав своєї обіцянки. ОСОБА_6 весь час проводить в онлайн режимі з чоловіком. Їй відомо зі слів позивачки та ОСОБА_8 , та переписки, яку вона бачила, що ОСОБА_4 не дає дозвіл на виїзд ОСОБА_8 до США. Сім`я позивачів відчуває моральні страждання з приводу, що вони не можуть разом проживати. Донька бачить батька лише онлайн. Позивачка неодноразово зверталася до лікарні з приводу нервових зривів, щитовидної залози. ОСОБА_16 має захворювання серця. ОСОБА_8 має можливість отримати краще навчання та дуже хвилюється з цього приводу. В 2018 році вона читала переписку ОСОБА_6 з ОСОБА_4 з приводу надання дозволу на виїзд ОСОБА_8 до США.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні пояснила, що вона є донькою ОСОБА_6 . У 2014 році її мати з ОСОБА_2 прийняли рішення щодо переїзду жити до США. Її брат, ОСОБА_8 не може виїхати до США без дозволу на виїзд ОСОБА_4 . Оскільки вирішити дане питання її мати не змогла з ОСОБА_4 , то почалися судові розгляди. Спочатку її мати зверталася з позовом про позбавлення батьківських прав. ОСОБА_8 дуже бажає виїхати до США, щоб там навчатися, а її сестрі необхідно лікування в США. Її матері дуже тяжко самою виховувати дітей, матері тяжко, оскільки не має поруч чоловіка. Бачить, що ОСОБА_2 також тяжко виховувати доньку на відстані. Усі свята її мама з ОСОБА_2 проводять в онлайн режимі. Морально дуже важко і її матері, і вітчиму, і дітям. ОСОБА_8 вчить англійську мову та бажає виїхати до США. Зі слів матері їй відомо, що ОСОБА_4 категорично відмовляється надати дозвіл на виїзд сина ОСОБА_8 до США. ОСОБА_2 не звертався до ОСОБА_4 з приводу надання дозволу на виїзд ОСОБА_8 до США, але її мати зверталася.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні пояснив, що він є батьком ОСОБА_6 . Йому відомо, що на протязі 5 років у його доньки є перешкоди з приводу переїзду до США. У 2015 році у доньки була можливість виїхати до США, але ОСОБА_4 не надав дозвіл на виїзд ОСОБА_8 до США. ОСОБА_8 дуже хотів переїхати в молодших класах до США, щоб йому було легше адаптуватися та навчатися там. Зараз ОСОБА_8 буде вже важче навчатися в США. Дане питання у родині обговорюється, тому йому все це відомо.

У судовому засіданні також був опитаний неповнолітній ОСОБА_22 , який пояснив, що його мати вийшла заміж у 2013 році за громадянина США - ОСОБА_2 . ОСОБА_2 йому розповідав про США та він захотів поїхати до США. У 2014 році почалася АТО в Україні. Вони хотіли уїхати до США, оскільки у м. Краматорську було небезпечно. ОСОБА_16 дзвонив весь час та підтримував їх. Вони у 2014 році хотіли попросити його батька ОСОБА_24 дати дозвіл йому на виїзд до США, але не змогли зв`язатися з батьком. У 2015 році його мама ходила до суду, оскільки хотіла виїхати до США. У 2015 році мама народила доньку. У його сестри порок серця. Він разом з мамою, сестрою та ОСОБА_25 поїхали на обстеження сестри до м. Києва. У 2016 році він бачив батька та просив надати йому дозвіл на виїзд до США. Батько йому сказав, що це небезпечно та не надав дозволу. Більше він батька не бачив. Він мріє про США. ОСОБА_25 йому подобається. Він планує навчатися у США, вивчає англійську мову. Якби він виїхав раніше та гарно навчався би в США, то він міг би вступити до коледжу безкоштовно. Зараз він такий шанс вже упустив, оскільки в США вже б він навчався у старшій школі. Він бажає вітчима ОСОБА_25 бачити частіше, щоб вони жили однією родиною. Його матері важко бути в Україні без ОСОБА_25 . З 2016 року він з батьком більш не спілкувався.

Свідок ОСОБА_26 у судовому засіданні пояснила, що вона навчалася разом з ОСОБА_6 та знає її дуже давно. ОСОБА_4 знає ще зі шлюбу з ОСОБА_6 ОСОБА_4 непорядна людина та робить все, щоб зруйнувати життя ОСОБА_6 . ОСОБА_8 не цікавить ОСОБА_4 .

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно пункту 3 Постанови визначено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків.

Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

Тобто тягар доказування згідно з перерахованими нормами розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини у заподіянні шкоди.

Аналіз положень статті 1167 ЦК України дає підстави вважати, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за умов наявності шкоди, протиправної поведінки особи, яка завдала шкоду, наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду та завданою шкодою, вина особи, яка завдала шкоду.

Позивачі в судовому засіданні стверджують про завдання моральної шкоди внаслідок бездіяльності відповідача з приводу надання дозволу на постійне проживання дитини в США.

У судовому засіданні встановлено, що між позивачкою ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_4 склалися конфліктні відносини, сторони не можуть тривалий час дійти згоди щодо надання батьком дозволу на виїзд дитини на постійне місце проживання до США.

У червні 2019 року відповідач погодився надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, але позивачка на той час відмовилася від цього, оскільки вже кейс ОСОБА_8 закритий із - за не доукомплектування пакету документів, що підтверджується смс - листуванням між сторонами.

Рішенням Краматорського міського суду від 21.02.2020 року та постановою Донецького апеляційного суду від 30.06.2020 року встановлено, що фактично підставою для звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав є бажання матері виїхати з сином та дитиною від нового шлюбу на постійне місце проживання до США.

З показань допитаних у судовому засіданні свідків, також вбачається, що сторони не можуть тривалий час дійти згоди щодо надання батьком дозволу на виїзд дитини на постійне місце проживання до США.

Суд зазначає, що у даній справі позивачами не доведено у відповідності до ст.ст. 76-79 ЦПК України протиправність поведінки відповідача або його бездіяльність з приводу надання дозволу на виїзд на постійне проживання дитини ОСОБА_8 до США, оскільки надання дозволу на постійне проживання дитини в іншу країну є правом, а не обов`язком відповідача.

Суд не бере до уваги висновок експерта № 5239-5240 від 22.11.2019 року за результатами проведення судово - психологічного дослідження, оскільки в судовому засіданні не доведено, що поведінка відповідача є протиправною, тобто такою, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Твердження експерта у висновку про наявність «перешкоджання ОСОБА_2 у його праві спільного проживання зі своєю родиною у США з боку колишнього чоловіка дружини ОСОБА_4 », як встановленого факту, зроблене на підставі виключно оцінки наданих позивачами і їх близьким оточенням пояснень, є необґрунтованим і не може свідчити про наявність в будь - яких діях відповідача протиправної поведінки, що спричиняє позивачам моральну шкоду, оскільки у висновку експерта не наведено жодного наявного і належного доказу протиправної поведінки ОСОБА_4 , які б надавали підстави для такого висновку.

Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов переконання, що причино - наслідковий зв`язок між діями відповідача та заподіянною шкодою не знайшли своє підтвердження при розгляді справи, не встановлено вини заподіювача, указаними у позові обставинами не підтверджено, що неправомірними діями або бездіяльністю відповідача позивачам завдано моральної шкоди, а тому суд прийшов до висновку про відмову у позові за не доведеністю цивільно - правової відповідальності відповідача.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно вимог ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що судом у задоволенні позовних вимог позивачів відмовлено, то витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000 грн. та 18 000 грн., а також витрати на проведення експертного висновку у розмірі 18 840 грн які були понесені позивачами не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10 - 13, 17, 76-80, 259, 263 - 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд.

Повний текст рішення суду виготовлений 01.12.2020 року.

Суддя:

Рішення постановлено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя: