Справа № 161/4432/19 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В.
Провадження № 22-ц/802/315/20 Категорія: 70 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 подану її представником ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 грудня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей, посилаючись на такі обставини.

З відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, у якому народились діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.11.2014 у справі №161/11254/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів було частково задоволено позов. Зменшено розмір аліментів які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до 700 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Також зменшено розмір аліментів на її утримання до 500 грн. щомісячно до досягнення дочкою ОСОБА_6 трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визначений рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.11.2014 щомісячний розмір аліментів на утримання кожної з малолітніх доньок недостатній для всебічного і гармонійного розвитку неповнолітніх дітей. Оскільки на даний час істотно виросли витрати на утримання дітей, беручи до уваги покращення матеріального становища відповідача, просила суд збільшити розмір аліментів, стягнутих на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 10.11.2014 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 3 000,00 гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.12.2019 позов задоволено частково.

Постановлено змінити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 700,00 гривень на кожну дитину щомісячно, відповідно до рішення суду від 10.11.2014 на 1 110,00 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Не погоджуючись із рішенням суду від імені позивача представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій вказав, що рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини, які слугують підставою для збільшення розміру аліментів, проте, визначаючи їх розмір, залишив поза увагою докази, які подала позивач ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_7 указує, що не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справ.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 18.03.2020, тобто, дата складення повного судового рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 належить залишити без задоволення, виходячи з такого.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 09.09.2013 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 15.08.2013 року і до досягнення дітьми повноліття та в користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 15.08.2013 року і до досягнення дочкою ОСОБА_6 , трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 року

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.11.2014 зменшено розмір аліментів, які стягнуті з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до 700 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Також зменшено розмір аліментів на її утримання до 500 грн. щомісячно до досягнення дочкою ОСОБА_6 трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Звернувшись до суду з вимогою про збільшення розміру аліментів, позивач вказала, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, є замалим.

У молодшої дочки ОСОБА_6 при обстеженні у 2017 році виявлено захворювання та встановлено діагноз, у зв`язку з чим вона перебуває на додатковому обліку у хірурга, що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданою Луцьким центром первинної медичної допомоги від 05.02.2019 (том І. а.с. 14). Через хворобу, дочка ОСОБА_6 змушена харчуватися за особливою дієтою, яка передбачає повну відсутність продуктів харчування, що містять лактозу або споживати такі продукти разом із спеціальними ферментами.

Старша дочка ОСОБА_9 , перебуває на додатковому обліку у кардіолога. Також у зв`язку із захворюванням, лікарем ортопедом призначено їй масаж, відвідування басейну, заходи лікувально-профілактичної фізкультури та носіння спеціального ортопедичного взуття. Вищевказане підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданою Луцьким центром первинної медичної допомоги від 05.02.2019 (том І а.с. 15).

Крім того, позивач зазначає, що з моменту постановлення рішення суду про зменшення розміру аліментів, матеріальне становище відповідача покращилось, зокрема, ОСОБА_2 набув у власність: нежитлову будівлю стоматологічного кабінету, загальною площею 35.01 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею од га, кадастровий номер :08:001:0525, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 полонина; житловий будинок, загальною площею 25,1 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0.0087 кв.м, кадастровий номер :33:001:0023, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру, загальною площею 34.28 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; земельну ділянку для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0.0049 га, кадастровий номер: :33:001:0001, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; гараж з надбудовою другого поверху, загальною площею 61.28 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; квартиру, загальною площею 77.25 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; господарську будівлю, загальною площею 15 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Приписами частини першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

З огляду на викладене, виходячи з положень ст. 182, ч. 1 ст. 192 СК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для збільшення розміру аліментів. Також апеляційний суд враховує часткове визнання позову відповідачем, який не заперечував щодо зміни розміру аліментів, висловивши у відзиві на позовну заяву від 16.04.2019 свою згоду сплачувати аліменти у розмірі 1013 грн. на кожну дитину, тобто 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, станом на час подання відзиву (том І а.с. 84-92).

Безпідставним є посилання позивача на те, що розмір аліментів повинен становити 3000 грн на кожну дитину, оскільки на ОСОБА_1 , як на позивача, покладається обов`язок доказування і в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з урахуванням приписів статтей 141, 180, 182, 192 СК України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які народжені першою дружиною відповідача - ОСОБА_12 , та він добровільно, за домовленістю з матір`ю дітей від першого шлюбу, надає їй кошти на утримання дітей в розмірі 1000 грн. щомісячно. Позивач цієї обставини не спростував.

На даний час відповідач ОСОБА_2 перебуває у шлюбі із ОСОБА_13 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 01.12.2017. У цьому шлюбі народилась дитина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 03.08.2018. Матір дитини ОСОБА_14 - ОСОБА_13 знаходиться у декретній відпустці, що підтверджується розпорядженням міського голови №78-в від 14.12.2018 про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. том І а.с. 182).

Отже Луцький міськрайонний суд при визначенні розміру аліментів врахував стан здоров`я дітей, матір`ю яких є позивач, наявність у платника аліментів інших дітей від першого та теперішнього шлюбу, а також непрацездатної дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, також суд правильно взяв до уваги встановлений законом мінімальний розмір аліментів, дотримавшись при визначенні розміру аліментів критеріїв, встановлених приписами ст. 182 СК України.

Аргументи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права безпідставні, носять суб`єктивний характер, зводяться лише до переоцінки доказів по справі, та непогодженням з їх оцінкою, тоді як колегія суддів вважає, що суд, розглядаючи справу, оцінив докази по справі у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України.

Водночас апеляційний суд відхиляє аргументи представника відповідача ОСОБА_15 про ухилення позивача від виконання обов`язку по вихованню дітей, оскільки указана обставина не має правового значення для вирішення спору про зміну розміру аліментів, а сам відповідач із визначеним судом розміром аліментів погодився та рішення суду не оскаржував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять достатнього обґрунтування, що могло би стати підставою для скасування рішення і ухвалення нового, а тому, дослідивши матеріали справи, надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам по справі та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 подану її представником ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 грудня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: