Справа № 138/2340/19
Провадження № 22-ц/801/403/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Київська Т. Б.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 рокуСправа № 138/2340/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

позивач: Могилів-Подільський прикордонний загін імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за квартирну плату та плату за спожиті комунальні послуги за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 грудня 2019 року, ухвалене в залі судових засідань міськрайонного суду під головуванням судді Київської Т.Б., дата складення повного тексту рішення 10 грудня 2019 року,

встановив:

Позивач звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за квартирну плату та плату за спожиті комунальні послуги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачу ОСОБА_1 за договором № 37 від 22 травня 2006 року про оренду службового житлового приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду в Україні було надано в користування для проживання, службовий будинок АДРЕСА_1 , який перебуває на балансі Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова (в/ч НОМЕР_1 ). Згідно умов вказаного договору відповідач зобов`язався щомісяця вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Разом з тим, з червня 2018 по червень 2019 відповідачем порушувались умови укладеного договору та вказані платежі ним не сплачувались, що призвело до виникнення заборгованості на загальну суму 8586,96 грн., які позивач просив стягнути з ОСОБА_1 .

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 грудня 2019 року позов Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова заборгованості за квартирну плату та плату за користування електроенергією в загальному розмірі 8586 (вісім тисяч п`ятсот вісімдесят шість) гривень 96 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова судові витрати у виді судового збору в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області мотивоване тим, що є доведеним факт, здійснення відповідачем оренди службового житлового приміщення у будинку АДРЕСА_2 , на підставі договору про оренду службового житлового приміщення № 37 від 22 травня 2006 року, згідно якого заявник зобов`язався сплачувати усі належні платежі за користування житлом. Однак, покладені на нього обов`язки щодо оплати квартирної плати та плати за спожиту електричну енергію за період з червня 2018 року по червень 2019 року виконані не були, в зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 8586,96 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивач не є власником будинку АДРЕСА_3 і договір найму саме цього об`єкту між ними не укладався. На його думку недоліком договору № 37 від 22 травня 2006 року є невизначена вулиця об`єкту нерухомого майна та відповідне його місцезнаходження. Одночасно, ОСОБА_1 вказує на те, що він не міг тривалий час отримати примірник договору оренди, що в свою чергу перешкоджало отриманню субсидії, в тому числі на оплату електроенергії. Також, в договорі № 37 від 22 травня 2006 року вказано, що приміщення об`єкта обладнане електропостачанням з лічильником, однак, позивачем не зазначено показники лічильника в кіловат годинах, що на його переконання виключає спроможність перевірити правильність розрахунку заборгованості. Крім того, відповідач зазначає, що додана до матеріалів довідка-розрахунок є видуманою, без зазначення застосованих тарифів.

У відзиві на апеляційну скаргу Могилів-Подільський прикордонний загін заперечив аргументи відповідача викладені в апеляційній скарзі вказавши, що між позивачем та відповідачем був укладений договір № 37 від 22 травня 2006 року, погоджений та підписаний сторонами, з відміткою про те, що він складався в двох примірниках, один із яких має знаходитись у наймодавця, а другий у наймача ОСОБА_1 . Поряд з цим, відповідно до пункту «г)» розділу 3 вищезазначеного договору, встановлений обов`язок наймача щомісяця вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну, теплову енергію та інші послуги) за користування житловим приміщенням, яке передане йому в найм з урахуванням пільг, встановленим чинним законодавством. Квартплата за комунальні послуги стягується в межах встановленим чинним законодавством за тарифами, затвердженим Кабінетом Міністрів України та обласними держадміністраціями відповідно до яких наданий розрахунок заборгованості. При цьому твердження відповідача, щодо відсутності показників приладу обліку (лічильника) в кіловат годинах не заслуговують на увагу, оскільки облік електроенергії із занесенням даних до книги обліку електроенергії у вказаному будинку здійснюється відповідно до встановленого персонального лічильника СО-ЭА05МІ № 097022, який був встановлений ще 23 грудня 2015 року. У зв`язку із порушенням умов договору у заявника виникла заборгованість по сплаті квартирної плати та плати за користування електроенергією на загальну суму 8 586,96 грн., а саме: 7793,52 грн. - заборгованість за користування електроенергією; 793,44 грн. - заборгованість за квартплатою, які, в зв`язку з відмовою добровільної сплати підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги відповідача та відзиву на неї позивача, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом установлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03 грудня 2007 серії НОМЕР_2 , реєстраційного напису на правовстановлюючий документ від 13 грудня 2007 та витягу про реєстрацію права власності №17169690 від 23 грудня 2007, власниками житлового службового будинку з підвалом літ. «Ж», який знаходиться по АДРЕСА_4 , є держава в особі Державної прикордонної служби України та ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина № НОМЕР_1 ) (а.с.9,11).

Житловою комісією Могилів-Подільського прикордонного загону, ОСОБА_1 в складі сім`ї трьох осіб було виділено службову житлову площу у військовому містечку « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а саме будинок АДРЕСА_5 , що підтверджується випискою з протоколу № 9 від 29 квітня 2005 року (а.с.12).

22 травня 2006 року між Могилів-Подільським прикордонним загоном, як наймодавцем, та ОСОБА_1 , як наймачем, укладено договір № 37 найму вказаного службового жилого приміщення (а.с.13-14).

Умовами вказаного вище договору № 37 від 22.05.2006 передбачено, що наймач зобов`язується щомісяця вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну, теплову енергію та інші послуги) за користування житловим приміщенням, яке передане йому в найм з урахуванням пільг, встановленим чинним законодавством. Квартплата за комунальні послуги стягується в межах встановлених чинним законодавством за тарифами, затвердженим Кабінетом Міністрів України та обласними держадміністраціями (п.п. г) п. 3 Договору) (а.с.13).

З довідки-розрахунку проведеного позивачем за період з січня 2018 року по червень 2019 року вбачається, що з червня 2018 року ОСОБА_1 припинив оплату за користування електричною енергією, а з липня 2018 року ним не сплачується квартирна плата, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 1 липня 2019 року склала 8586,96 грн., а саме: 7793,52 грн. (електроенергія); 793,44 грн. (квартплата) (а.с.18), що свідчить про порушення відповідачем виконання зобов`язань передбачених п.п. «г» п. 3 вказаного договору.

Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.
Згідно зі статями 64, 67, 68 ЖК України наймач та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.
У відповідності до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Саттями 66, 67, 68, 162 ЖК України передбачено, що плата за користування житлом /квартирна плата/ обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця.
Перевіряючи аргументи скарги щодо необгрунтованості розрахунків заборгованості, апеляційним судом встановлено, що з переліку житлових будинків, квартир, житлових та загальних площин у відповідності до розрахунків районного МБТІ по в/містечкам Могилів-Подільського прикордонного загону вбачається, що будинок за літ. «Ж» в с. Бронниця Могилів-Подільського району Вінницької області має загальну площу 108,5 кв.м, житлова площа 63,2 кв.м. (а.с.15-17). Вказана обставина також підтверджується копією інвентарної справи на будинок за літ. «Ж» по АДРЕСА_4 (а.с.87-96).

З наявного в матеріалах справи розрахунку квартирної плати за 1 м.кв., згідно структури і вартості витрат на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території (військове містечко «Бронниця») затвердженого начальником Могилів-Подільського прикордонного загону від 09 січня 2018 слідує, що за один метр квадратний встановлено ціну 0,61 грн. (а.с.19,20).

Таким чином, зважаючи на загальну площу будинку літ. «Ж» по АДРЕСА_4 розмір квартирної плати становить 66,12 грн.

Пунктом 30 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року №37 «Про службові жилі приміщення», передбачено, що наймач службового жилого приміщення зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) за затвердженими у встановленому порядку ставками і тарифами.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 26 лютого 2015 №220 затверджено тарифи на електроенергію, що відпускаються населенню з 01 березня 2017 року.

З дослідженої судом першої інстанції копії книги обліку електроенергії службової житлової площі Могилів-Подільського прикордонного загону слідує, що з 01 березня 2017 відповідачу встановлено тариф 1,68 грн. за 1 кВт/год. Таким чином, в період з 2017 року по 2019 рік уся спожита електроенергія розраховувалась згідно вказаного тарифу (а.с. 101-106).

Місцевий суд, з урахуванням викладеного, а також наданих відповідачем пояснень, в яких він не заперечив факт його проживання разом з сім`єю в будинку АДРЕСА_2 , за користування яким повинен сплачувати квартирну плату, а також того, що він є споживачем електричної енергії, дійшов вірного висновку, що споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користується ними.
Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умови договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Проте, в порушення зазначених норм матеріального права, відповідач не виконує своїх зобов`язань із своєчасного внесення квартирної плати та плати за електричну енергію.
Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем належними та допустимими доказами не спростований, а відтак, вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 8586,96 грн є обґрунтованими.
Крім того, посилання відповідача, щодо незгоди з вказаним розрахунком не заслуговують на увагу, оскільки відображають лише суб`єктивне припущення ОСОБА_1 щодо неправильно проведеного нарахування позивачем суми квартплати та плати за користування електричної енергії, які не спростовуються жодними наявними в матеріалах справи доказами.

Разом з тим, зворотне, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що спожита ним електроенергія обліковувалась лічильником, який не було належним чином повірено та на який відсутні документи спростовуються дослідженими також судом першої інстанції довідкою Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семеновича № 721/388 від 22 жовтня 2019 року (а.с. 97 99), актом встановлення приладу обліку електроенергії від 24 грудня 2015 року та актом заміни приладу обліку електроенергії від 11 жовтня 2019, з якими було ознайомлено відповідача (а.с. 98, 99).

Інші доводи апеляційної скарги, які є аналогічними по суті з викладеними у відзиві відповідача, поданого до суду першої інстанції, зводяться до незгоди з висновками місцевого суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія враховуючи те, що судом першої інстанції при вирішенні даної справи було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381,382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: О.Ю. Береговий

Судді: О.С. Панасюк

Т.М. Шемета