Провадження № 2/750/352/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2020 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова

в складі судді Коверзнева В. О.

учасники справи:

секретар судового засідання Руденок В. О.,

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Бурцева А. В.,

представник відповідача адвокат Скрипко-Бічук І. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні (в порядку спрощеного позовного провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

1.Суть спору

1.1. 27.12.2019 ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення з заборгованості за договорами позики.

1.2. Позов мотивований тим, що сторони перебували в дружніх стосунках, тому в період з січня 2016 року по лютий 2019 року включно позивач неодноразово надсилав відповідачу банківські грошові перекази на загальну суму 61050 грн; крім того, позивачем оплачено спільну з відповідачем подорож до Франції вартістю 17504 грн.

Посилаючись на те, що відносини між сторонами носили виключно договірний характер, позивач просить суд стягнути з відповідача консолідовану суму позики в розмірі 61050 грн і половину суми витрат на спільну подорож у розмірі 8750 грн, а також 2500 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката і 840 грн у відшкодування сплаченої суми судового збору.

2.Процесуальні дії суду в справі

2.1. Ухвалою судді від 14.01.2020 відкрито провадження в цивільній справі, яку призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, при цьому запропоновано сторонам по справі надіслати суду процесуальні заяви по суті справі (а.с. 77, 78).

2.2. У відзиві на позовну заяву відповідач вказала, що в період з грудня 2015 року по лютий 2019 року сторони перебували у близьких стосунках і планували створити сім`ю. В цей час, позивач періодично приїздив до міста Чернігова і за власною ініціативою надавав кошти для придбання продуктів харчування, оплати квартири, яку вони орендували для зустрічей. Коли відносини погіршилися, позивач запропонував спільну подорож до Франції, яку оплатив за власний рахунок.

Відповідач заперечила існування договірних відносин з позивачем з приводу позики нею грошових коштів, у зв`язку з цим просила в задоволенні позову відмовити.

3.Позиція учасників справи в судовому засіданні

3.1. Позивач та його представник пред`явлений позов підтримали і полягали на задоволенні. На підтвердження існування з відповідачем договірних відносин з приводу позики грошових коштів просили допитати в суді свідків.

3.2. Представник відповідача позов не визнала та категорично заперечила факт договірних відносин з позивачем. Вона стверджувала, що фінансова допомога з боку позивача носила виключно добровільний характер, оскільки сторони перебували в близьких стосунках і планували створити сім`ю. Крім того, кошти, які надсилав відповідачеві позивач, витрачалися на почасову оренду житла, яке відповідач винаймала для зустрічей з позивачем, і придбання продуктів харчування, які сторони спільно споживали під час таких зустрічей.

4.Обставини справи, встановлені судом

4.1. Як убачається з пояснень сторін, а тому не підлягає доведенню, в період з грудня 2015 року по лютий 2019 року включно сторони перебували у близьких стосунках і мали періодичні зустрічі. У цей час, позивач здійснив на користь відповідача 43 банківських перекази на загальну суму 49750 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень (а.с. 27-69).

4.2. У січні 2019 року сторони здійснили спільну подорож до Франції. Як повідомив позивач, в цей час сторони проживали в одному номері, при цьому він підтвердив наявність інтимних стосунків з відповідачем.

5. Застосовані судом релевантні норми права та висновки суду

5.1. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 208 Цивільного кодексу України (далі Кодекс) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (340 грн), крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу належить вчиняти у письмовій формі.

5.2. За приписом частини першої статті 218 Кодексу заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами; рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Оскільки відповідач не визнає факт укладення з позивачем договорів позики, судом відхилено клопотання представника позивача про допит на підтвердження цього факту свідків, оскільки в такому випадку показання свідків є недопустимими доказами по справі щодо 25 банківських переказів на користь відповідача загальну суму 46900 грн. (а.с. 27, 29-31, 35, 37, 38, 42-45, 47, 48, 50, 53, 54, 56-59, 62, 64-66, 68, 69).

5.3. Суд вважає, що в період з грудня 2015 року по лютий 2019 року включно відносини сторін носли характер сімейних відносин чоловіка та жінки, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі, оскільки в цей час сторони мали систематичні зустрічі, несли спільні витрати на придбання продуктів харчування та короткотривалу (погодинну) оренду житла, здійснили спільну подорож до Франції, під час якої проживали разом; крім того, в цей час сторони мали інтимні стосунки.

За таких обставин, 18 банківських переказів на користь відповідача загальну суму 2850 грн, кожний з яких не перевищував 340 грн, також не можна розцінювати як угоди з приводу позики грошових коштів

5.4. З урахуванням мотивів, викладених у пунктах 5.1-5.3 цього рішення, пред`явлений позов не підлягає задоволенню.

5.5. Керуючись статтями 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

с у д в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів від дня його проголошення, через Деснянський районний суд м. Чернігова.

Суддя В. О. Коверзнев