Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2020 Справа №607/27396/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Грицай К.М.

за участю секретаря судового засідання Стус К.І.,

учасників справи: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 3000 грн. на кожну дитину, з врахуванням індексації, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь 3000 грн. судових витрат понесених на правову допомогу адвоката.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що з 25 лютого 2006 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який не розірвано. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Діти проживають разом із позивачем. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні дітей не приймає. Крім того, вказує на те, що відповідач офіційно працевлаштований, не має іншої сім`ї та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку. В той час, ОСОБА_1 не має можливості сама утримувати та виховувати неповнолітніх дітей, оскільки її заробітної плати недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання синів. З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 27 листопада 2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач визнає позов частково, на суму по 1100 грн. на кожну дитину. Також, вказує, він приймає активну участь у спільному вихованні дітей та сприяє їх духовному і фізичному розвитку, створює всі необхідні умови для їх інтелектуального розвитку, а також матеріального забезпечення. З цією метою відповідачем в 2015 році була придбана квартира, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Дана квартира знаходиться неподалік від дошкільних та освітніх закладів, щоб діти мали всі необхідні умови для їх розвитку. ОСОБА_3 повністю на протязі даного періоду здійснюється оплата комунальних послуг, що підтверджується квитанціями. Крім цього, ним проводиться оплата продуктів харчування, а також їх придбання і необхідних речей які потрібні дітям, оплата інших виплат для дітей. Оскільки позивачем не обґрунтовані підстави на які вона посилається та не надано доказів на підставі яких на думку позивача необхідно стягнути аліменти у заявленому розмірі, в задоволенні позовних вимог щодо стягнення аліментів у твердій сумі слід відмовити. В разі задоволення вимог позивача аліменти будуть перевищувати 1/2 доходів відповідача, що призведе до порушення прав відповідача. Просить відмовити у задоволенні вимог про стягнення судових витрат в сумі 3000 грн. на правничу допомогу у зв`язку із необґрунтованістю і відсутністю будь-яких доказів.

На вищевказаний відзив від позивача надійшла відповідь на відзив, з якої вбачається, що слова відповідача про те, що він начебто, не ухиляється від виконання батьківських обов`язків є жодним чином не підтвердженні. Також, ОСОБА_3 не бере ніякої участі у вихованні дітей, та сприянню їх духовному і фізичному розвитку, не створює умов для інтелектуального розвитку дітей, хоч і вказує про це у відзиві на позов. Виховання дітей повністю лягло на плечі позивача. Вказує, що суду слід критично оцінити доводи ОСОБА_3 про те, що виключно ним повністю здійснюється оплата комунальних послуг. Адже, ОСОБА_1 регулярно здійснює за свій рахунок комунальні платежі, що підтверджується квитанціями, а також повністю оплачувала витрати на дитячий садочок сина. Щодо перебуванні на утриманні у відповідача непрацездатної матері та працездатної сестри, слід підкреслити, що ним не надано доказів необхідності їм допомоги та стороннього догляду. Мати відповідача не зверталася в органи державної влади чи органом праці та соціального захисту населення про необхідність їй такої допомоги. А сестра є особою працездатного віку і немає ніяких відхилень здоров`я, через які потребувала б допомоги. Окрім того, мати відповідача є особою пенсійного віку, що як і інші громадяни України такого ж віку перебувають на державному пенсійному забезпечені, тому робити висновок про утримання відповідачем своєї матері є недоречним. А також позивач вказала, що ОСОБА_7 (мати відповідача) та ОСОБА_8 (сестра відповідача) працюють на посаді прибиральниці у Тернопільському ліцеї № 21 - спеціалізованій мистецькій школи імені ОСОБА_9 , а отже мають достатній дохід, і не потребують допомоги з боку відповідача, що підтверджується медичною довідкою, яка надана відповідачем у відзиві. Позивач поважає право відповідача на турботу про власне здоров`я, проте вважає, що відповідач є особою працездатного віку, може виконувати не важку, але добре оплачувану роботу, хвороба відповідача не є такою, що позбавлять можливості заробляти гроші для належного забезпечення двох неповнолітніх синів. Відповідач окрім того, що отримує пенсію в розмірі 1600,00 грн. у зв`язку з інвалідністю, також працює офіційно сторожем у ПП «Креатор - Буд». Проте, це не заважає ОСОБА_3 регулярно їздити закордон. Для таких поїздок потрібні немалі кошти, що є підтвердженням платоспроможності відповідача. Крім того, відповідач має на праві приватної власності нерухоме майно.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення з нього аліментів на користь позивача в розмірі по 1100 грн. на кожну дитину та пояснив, що він є інвалідом ІІІ групи, отримує пенсію в розмірі 1600 грн., працює охоронником та отримує заробітну плату в розмірі близько 2000 грн., на його утриманні інших неповнолітніх дітей немає, він проживає разом із хворою матір`ю та доглядає за нею, крім того, надає матеріальну допомогу дітям своєї сестри, яка залишилась вдовою. Також вказав на те, що його дітям та позивачу допомагає брат ОСОБА_1 , який перебуває у США.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 підтримав наданий відзив на позовну заяву та позицію відповідача щодо визнання позовних вимог в частині стягнення по 1100 грн. аліментів на кожну дитину.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 2006 року.

Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 18 серпня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України; син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 04 червня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції.

Як вбачається з довідки ОСББ «Лепкого, 3» № 2393 від 04.09.2019 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 зареєстровані в АДРЕСА_1 . Дана квартира приватизована, власником особового рахунку є ОСОБА_3 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень індексний № 33675468 від 16.02.2015 року, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 працює в Дошкільному навчальному закладі № 22 на посаді помічника вихователя та отримала дохід за березень-серпень 2019 року в сумі 26516,34 грн., про що вбачається із довідки від 09.09.2019 року.

Станом на 2-3 квартал 2019 року інформація про доходи відповідача відсутня, згідно відомостей Тернопільської ОДПІ від 15.01.2020 року.

ОСОБА_3 працює в ПП «Креатор-Буд» на посаді сторожа з 28 січня 2020 року, як вбачається із довідки № 04/02/05, виданої директором ПП «Креатор-Буд» 04.02.2020 року.

Відповідач ОСОБА_3 отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААК № 178663, яке видане 08.08.2019 року та довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 1075801 від 31.01.2019 року.

Сторони не заперечують, що відповідач отримує пенсію по інвалідності в сумі 1600,00 грн. щомісячно. Інших доказів на підтвердження доводів позивача щодо майнового стану відповідача сторонами не подано, а судом не здобуто.

Згідно із ч.ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не бере до уваги пояснення сторін щодо сплати ними комунальних послуг, оскільки вказані обставини не є предметом даного спору.

Крім того, суд не враховує пояснення відповідача, що він доглядає за матір`ю та допомагає неповнолітній дітям своєї сестри, оскільки відповідачем не подано належних та допустимих доказів перебування на його утриманні вказаних осіб.

Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що неповнолітні діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні, а відповідач не виконує свій обов`язок по утриманню малолітніх дітей, не надає їм матеріальної допомоги без поважних на те причин.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з вимогами ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів суд враховує вік та потреби дітей, а також стан здоров`я неповнолітніх дітей.

При вирішенні справи суд також враховує майновий стан відповідача, який є працездатним, незадовільний стан його здоров`я, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 00421 , інших дітей на утриманні немає, отримає пенсію по інвалідності, працює з 28.01.2020 року на посаді сторожа.

Згідно із ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що відповідачем позовні вимоги визнано частково, а саме - в частині стягнення аліментів в розмірі по 1100 гривень щомісячно на кожну дитину, та враховуючи те, що на підставі наданих суду доказів судом встановлено, що відповідач є інвалідом ІІІ групи, матеріальне становище відповідача та дітей, а також наявність інших обставин, які б зумовлювали необхідність призначення аліментів у більшому розмірі, зокрема, - по 3000 гривень щомісячно на кожну дитину, як це зазначено у позовних вимог, тому суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі по 1500 грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття, відмовивши у задоволенні решти позовних вимог.

В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 180-184 Сімейного кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , твердій грошовій сумі по 1500 (одній тисячі п`ятсот) гривень 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з 25 листопада 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Повний текст судового рішення складено 10.03.2020

Головуючий суддяК. М. Грицай