Дата документу 18.06.2020
Справа № 501/1699/20
УХВАЛА

18 червня 2020 року суддя Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І., перевіривши виконання вимог статей 175-177 Цивільного-процесуального кодексу України (далі ЦПК) по справі:

позову ОСОБА_1

до

відповідача: Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління поліції в Одеській області

предмет та підстави позову: про звільнення майна з-під арешту

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області із позовною заявою до Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління поліції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту, згідно якої просить суд скасувати арешт на самозарядний стартовий пістолет марки «RETAY BARON HK» « НОМЕР_1 » калібру 9 мм. Р.А.К., та самозарядний стартовий пістолет марки «RETAY BARON HK» « НОМЕР_2 » мм. калібру 9 мм. Р.А.К., що знаходяться у камері речових доказів Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління поліції в Одеській області, накладений на підставі ухвали від 07 квітня 2020 року Іллічівського міського суду Одеської області по справі №501/1149/20.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження по справі, з наступних підстав.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У рішенні від 22 грудня 2009 року у справі «Безимянная проти Росії» (заява №21851/03) ЄСПЛ наголосив, що «погоджується з тим, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різних судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту».

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Відповідно до вимог статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до положень статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Тобто порядок скасування арешту майна, що накладений у межах кримінального провадження, встановлюється статтею 174 КПК України і, відповідно, підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.

Отже, законодавцем чітко врегульовано порядок вирішення питання про зняття арешту з майна.

Викладене свідчить, що Іллічівським міським судом не може бути вирішено питання про звільнення майна з-під арешту, накладеного у межах кримінального провадження, адже в силу наведених норм закону цей спір повинен розглядатися у порядку кримінального судочинства.

Позивач в цивільному позові вказує, що ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду від 07.04.2020 року накладено арешт на самозарядний стартовий пістолет марки «RETAY BARON HK» « НОМЕР_1 » калібру 9 мм. Р.А.К., та самозарядний стартовий пістолет марки RETAY BARON HK» « НОМЕР_2 » мм. Калібру 9 мм. Р.А.К..

Постановою слідчого СВ Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління поліції в Одеській області від 30.04.2020 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000252 від 05.04.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України закрито. Питання стосовно арештованого майна не вирішено.

Позивач стверджує в позові, що з метою повернення арештованого майна він звертався до Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області, йому було рекомендовано звернутись до суду.

Разом з тим, до позову не надано доказів звернення позивача до Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та отримання відповіді.

Враховуючи зазначене, питання про накладення та зняття арешту за кримінальним провадженням має вирішуватися саме в рамках кримінального провадження, зокрема законність накладення арешту в рамках кримінальної справи (провадження), або наявність чи відсутність підстав для зняття такого арешту, не відноситься до компетенції суду в порядку цивільного судочинства. Суд при розгляді цивільної справи не може приймати з цього приводу рішення по суті питання (навіть й про відмову у задоволенні позову), оскільки таке рішення передбачає оцінку питань поза межами компетенції суду в рамках цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління поліції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту - відмовити.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо апеляційного оскарження ухвали суду продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст ухвали складено 18 червня 2020 року.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко