КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2020 року м. Київ

Справа №761/24982/19

Апеляційне провадження №22-ц/824/3360/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Лугового Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Осаулова А.А. 18 листопада 2019 року у м. Києві, повний текст рішення складений 28 листопада 2019 року, у справі за позовом Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» до приватного виконавця ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В

У червні 2019 року ДП «Старокостянтинівський молочний завод» звернулося до суду з позовом до приватного виконавця ОСОБА_1 у якому просило суд стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду у розмірі 1914794,83 грн та судовий збір у сумі 28721,92 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 серпня 2018 року Господарським судом Хмельницької області було прийнято рішення, яким зобов`язано стягнути з ДП «Старокостянтинівський молочний завод» на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Перший національний виробничий кооператив» кошти в загальному розмірі 1740722,58 грн.

28 серпня 2018 року не погоджуючись з рішенням Господарського суду Хмельницької області, ДП «Старокостянтинівський молочний завод» подано апеляційну скаргу, яка була направлена засобами поштового зв`язку. Проте, 30 серпня 2018 року, в порушенням вимог закону, судом було видано наказ на примусове виконання вищевказаного рішення від 01 серпня 2018 року.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28 листопада 2018 року замінено сторону у справі №924/234/18, а саме: замінено СВК «Перший національний виробничий кооператив» на його правонаступника ТОВ «Органік Сідс».

Рішення суду від 01 серпня 2018 року залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10 грудня 2018 року, а тому, саме 10 грудня 2018 року воно набуло законної сили і до цього часу виконуватись не могло.

21 січня 2019 року приватним виконавцем ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження №58255183, про що винесено відповідну постанову. Крім цього, постановами відповідача було стягнуто з позивача основну винагороду, арештовано кошти позивача на всіх банківських рахунках та майно.

01 лютого 2019 року приватним виконавцем ОСОБА_1 у примусовому порядку з банківського рахунку позивача стягнуто кошти у розмірі 1914794,83 грн.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 12 березня 2019 року задоволено скаргу ДП «Старокостянтинівський молочний завод» та визнано дії приватного виконавця ОСОБА_1 щодо здійснення виконавчого провадження №58255183 по виконанню наказу неправомірними та скасовано постанову про відкриття провадження №58255183 від 31 січня 2019 року. У зазначеній ухвалі встановлені порушення приватного виконавця, що виразились у виконанні рішення суду на користь неналежного кредитора та на підставі наказу, який не підлягав виконанню.

Крім того, відповідач безпідставно відкрив виконавче провадження, адже боржник знаходиться у виконавчому окрузі Хмельницької області.

Наказ суду про стягнення коштів з позивача визнано таким, що не підлягає виконанню постановою від 29 травня 2019 року.

Враховуючи вищевикладене зазначає, що незаконні дії приватного виконавця ОСОБА_1 завдали позивачу майнової шкоди у розмірі 1914794,83 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року позовні вимоги Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» до приватного виконавця ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди - залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що хоча приватним виконавцем ОСОБА_1, при здійсненні примусового виконання рішення, були допущені процесуальні порушення, проте кошти були стягнуті на користь належного позивача - ТОВ «Органік Сідс», і такі витрати не можуть вважатися шкодою для Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод», яка завдана саме ОСОБА_1 . Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наявних у справі матеріалів, в яких відсутні докази завдання шкоди ДП «Старокостянтинівський молочний завод» діями приватного виконавця ОСОБА_1, суд дійшов висновку, що позов про стягнення майнової шкоди не підлягає задоволенню.

Не погодилось із вказаним рішенням суду ДП «Старокостянтинівський молочний завод», їх представником подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення, як такого, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків обставинам справи. Вказує на те, що протиправність (незаконність) дій відповідача, доведена у судовому порядку в межах розгляду справи №924/234/18: дії приватного виконавця ОСОБА_1 по відкриттю виконавчого провадження №58255183 від 31 січня 2019 року були визнані незаконними, стягнення 1914794,83 грн відбувалося відповідачем в межах виконавчого провадження №58255183, про що зазначено у призначенні платежу у платіжній вимозі від 01 лютого 2019 pоку, стягнення відповідачем відбувалося на підставі наказу Господарського суду Хмельницької області від 30 серпня 2018 pоку, який визнано таким, що не підлягає виконанню. Факт протиправності дій відповідача є встановленим та є преюдицією, а відтак не потребує додаткового доведення апелянтом. Судом першої інстанції у оскарженому рішенні не було надано жодного мотиву неврахування преюдиції при вирішенні справи по суті. Зазначає, що суд першої інстанції взагалі не розглядав питання наявності умов для відшкодування відповідачем позивачу майнової шкоди у розмірі 1914794,83 грн. Жодного обґрунтування на якій підставі не застосовано ст.1166 ЦК України, суд не зазначив. При цьому Шевченківський районний суд м. Києва самостійно без жодного нормативного обґрунтування застосував ст.1212 ЦК України та самостійно визначив в оскаржуваному рішенні, що ст. 1212 ЦК України в даній справі не застосовується. Внаслідок неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, суд першої інстанції зробив висновки, які зовсім не стосуються обставин справи і позовних вимог.

Враховуючи викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача - адвокат Павлюк М.В. зазначає, що відповідач вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не ґрунтується на обставинах справи та суперечить вимогам законодавства України, а рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Враховуючи викладене просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Також просить покласти понесені судові витрати, в розмірі 19500,00 грн, на позивача.

В судовому засіданні представник позивача Богдан І.А. підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просила про задоволення заявлених ними вимог.

Представник відповідача - адвокат Павлюк М.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Хмельницької області від 01 серпня 2018 року у справі №924/234/18 позов Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Перший національний виробничий кооператив» до Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» про стягнення коштів задоволено частково. Присуджено до стягнення із Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Перший національний виробничий кооператив» 1535874, 05 грн основного боргу, 129684,10 грн пені за період з 21 грудня 2017 року по 28 березня 2018 року, 12371, 15 грн - 3% річних за період з 21 грудня 2017 року по 28 березня 2018 року та 37068, 32 грн втрат від інфляції за період січень-лютий 2018 року. У частині стягнення коштів в сумі 02,58 грн відмовлено. Вказане рішення залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10 грудня 2018 року та постановою Верховного Суду від 24 січня 2019 року (а.с. 48-52).

30 серпня 2018 року Господарським судом Хмельницької області видано судовий наказ на виконання рішення Господарського суду Хмельницької області від 01 серпня 2018 року.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28 листопада 2018 року у справі №924/234/18 замінено позивача Сільськогосподарський виробничий кооператив «Перший національний виробничий кооператив» на його правонаступника - Товариство з додатковою відповідальністю «Органік Сідс» (а.с. 46-47).

Згаданою вище постановою Верховного Суду від 24 січня 2019 року поновлено виконання рішення Господарського суду Хмельницької області від 01 серпня 2018 року у справі №924/234/18.

Постановою приватного виконавця ОСОБА_1 від 31 січня 2019 року відкрито виконавче провадження №58255183 по виконанню наказу Господарського суду Хмельницької області від 30 серпня 2018 року у справі №924/234/18. Стягувачем вказано Товариство з обмеженою відповідальністю «Органік Сідс». Також, у постанові зазначено, що документ вступив у законну силу (набрав чинності) 29 серпня 2018 року (а.с. 4).

Постановою приватного виконавця ОСОБА_1 від 31 січня 2019 року стягнуто з боржника основну винагороду за виконавчим провадженням №58255183 (а.с. 5).

Постановою приватного виконавця ОСОБА_1 від 01 лютого 2019 року накладений арешт на кошти боржника по ВП №58255183 за виконанням наказу Господарського суду Хмельницької області від 30 серпня 2018 року у справі №924/234/18, в тому числі, на рахунку: МФО 380441, ПАТ «Кредитвест Банк», , р/р НОМЕР_1 , та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ДП «Старокостянтинівський молочний завод» (а.с.6-7).

Крім того, 01 лютого 2019 року приватним виконавцем ОСОБА_1 винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ДП «Старокостянтинівський молочний завод» у межах звернення стягнення з урахування основної винагороди приватного виконавця (а.с.8).

Як вбачається із платіжної вимоги №58255183 від 01 лютого 2019 року приватним виконавцем ОСОБА_1 здійснено стягнення суми 1914794,83 грн, з платника ДП «Старокостянтинівський молочний завод» (стягнуто з рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «Кредитвест Банк»).

Постановою приватного виконавця ОСОБА_1 від 01 лютого 2019 року закінчено виконавче провадження №58255183 щодо виконання наказу Господарського суду Хмельницької області від 30 серпня 2018 року у справі №924/234/18 (а.с.9-10).

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 12 березня 2019 року скаргу Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» на дії приватного виконавця ОСОБА_1 від 01 лютого 2019 року задоволено частково.

Визнано неправомірними дії приватного виконавця ОСОБА_1 щодо здійснення виконавчого провадження №58255183 по виконанню наказу Господарського суду Хмельницької області від 30 серпня 2018 року у справі № 924/234/18.

Скасовано постанову приватного виконавця ОСОБА_1 по виконанню наказу Господарського суду Хмельницької області від 30 серпня 2018 року у справі №924/234/18 про відкриття виконавчого провадження №58255183 від 31 січня 2019 року.

У частині скарги щодо скасування постанови приватного виконавця ОСОБА_1 про арешт коштів боржника від 01 лютого 2019 року ВП №58255183 залишено без розгляду (а.с. 12-17).

Ухвала Господарського суду Хмельницької області від 12 березня 2019 року залишена без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29 травня 2019 року (а.с. 18-25).

Даними рішеннями судів, за наслідками розгляду скарги на дії приватного виконавця, встановлено, що з врахуванням приписів ч.1 ст.116 та ч.1 ст.256 ГПК України двадцятиденний строк на подачу апеляційної скарги на рішення суду від 01 серпня 2018 року, закінчився 28 серпня 2018 року. Дочірнім підприємством «Старокостянтинівський молочний завод» апеляційна скарга на рішення суду від 01 серпня 2018 року надіслана 28 серпня 2018 року та зареєстрована в суді першої інстанції за вх.№ 05-07/393/18 від 30 серпня 2018 року. Дочірнім підприємством «Старокостянтинівський молочний завод» строк на подачу апеляційної скарги не був пропущений, виконання рішення суду, з огляду на його оскарження в апеляційному порядку, відбулося передчасно.

Разом з тим, приватний виконавець ОСОБА_1, виносячи постанову про відкриття виконавчого провадження №58255183 по виконанню наказу Господарського суду Хмельницької області від 30 серпня 2018 року у справі №924/234/18 не здійснив перевірку дати набрання законної сили рішенням, на підставі якого було видано наказ, що, як вже зазначалось, являється суттєвою ознакою процесуального документу та вказав, що наказ від 30 серпня 2018 року у справі №924/234/18 вступив у законну силу (набрав чинності) 29 серпня 2018 року, що не відповідало дійсності.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29 травня 2019 року визнано судовий наказ від 30 серпня 2018 року у справі №924/234/18 таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, рішення Господарського суду Хмельницької області від 01 серпня 2018 року набрало законної сили тільки після винесення постанови Північно-західним апеляційним господарським судом від 10 грудня 2018 року, а відтак в подальшому мав бути виданий виконавчий документ з належним стягувачем у наказі (процесуальне правонаступництво проведено на підставі ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 28 листопада 2018 року у справі №924/234/18), з іншими реквізитами щодо дати наказу та строків його дії.

Як вбачається з матеріалів справи у виконавчому провадженні №58255183, в тому числі, у постанові приватного виконавця ОСОБА_1 від 31 січня 2019 року про відкриття виконавчого провадження №58255183 по виконанню наказу Господарського суду Хмельницької області від 30 серпня 2018 року, у справі №924/234/18 стягувачем вказано Товариство з обмеженою відповідальністю «Органік Сідс», яке не являється стягувачем по вищенаведеному виконавчому документі, тоді як стягувачем за наказом від 30 серпня 2018 року у справі №924/234/18 був Сільськогосподарський виробничий кооператив «Перший національний виробничий кооператив».

Такої процесуальної дії, як заміна сторони (стягувача) виконавчого провадження, у справі №924/234/18 не здійснювалось.

За таких обставин, дії приватного виконавця ОСОБА_1 по відкриттю виконавчого провадження №58255183 за наказом від 30 серпня 2018 року у справі №924/234/18 являються неправомірними, а постанова від 31 січня 2019 року про відкриття виконавчого провадження №58255183 від 31 січня 2019 року - незаконною; постанова приватного виконавця ОСОБА_1 по виконанню наказу Господарського суду Хмельницької області від 30 серпня 2018 року у справі №924/234/18 про відкриття виконавчого провадження №58255183 від 31 січня 2019 року підлягає скасуванню.

Твердження боржника про неможливість відкриття виконавчого провадження за місцем знаходження банку, в якому у боржника відкриті рахунки з огляду на те, що безготівкові кошти мають умовну природу, є помилковими (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 вересня 2018 року у справі №905/3542/15).

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 8 ст. 16 ЦК України зазначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках

Згідно зі ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За умовами ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

З наведених обставин справи вбачається, що рішенням Господарського суду Хмельницької області від 01 серпня 2018 року було стягнуто з позивача на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Перший національний виробничий кооператив» грошові кошти. Вказане рішення набрало законної сили тільки після винесення постанови Північно-західним апеляційним господарським судом від 10 грудня 2018 року. Проте, вже 30 серпня 2018 року був виданий судовий наказ, який постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29 травня 2019 року був визнаний таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку з цим, дії приватного виконавця ОСОБА_1 по відкриттю виконавчого провадження №58255183 та його виконанню були визнані незаконними та скасованими. Але у межах розгляду цієї справи суд зазначив, що примусове виконання рішення суду виконавець розпочав лише після залишення рішення у силі Верховним Судом, а наказ, станом на 31 січня 2019 року не було визнано таким, що не підлягає виконанню.

Сторона позивача не заперечує обставин щодо обов`язковості судового рішення, необхідності його виконання та здійснення виконання на користь належного кредитора, всі доводи позивача зводяться до порушення процедури виконання. Проте, з наведених обставин справи не вбачається, що внаслідок порушення процедури виконання рішення позивачу була завдана майнова шкода, тобто що він зробив або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а саме права процесуального, як сторони у виконавчому провадженні.

Загальні умови відповідальності за заподіяння моральної шкоди, за наявності яких виникає відповідне зобов`язання визначає ст.1166 ЦК України. Такими умовами є: шкода (майнова), протиправна дія (бездіяльність), вина особи, причинний зв`язок між діями (бездіяльністю) і такою шкодою. І лише за наявності всіх цих умов виникає зобов`язання по відшкодуванню моральної шкоди.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що під час судового розгляду позивачами не доведено обставин саме заподіяння майнової шкоди. Приватний виконавець в межах здійснення виконавчого провадження не набуває та не може зберегти жодного майна, в тому числі і грошових коштів за рахунок боржника. За відсутності доведення обставин заподіяння шкоди, дослідження наявності інших умов не вбачається можливим, а отже доводи апеляційної скарги щодо відсутності здійснення оцінки судом першої інстанції щодо вини відповідача, і причинного зв`язку, є безпідставними.

Разом з тим, слід погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що ними були заявлені вимоги виключно щодо деліктних правовідносин, ними не було заявлено вимог щодо кондиційного зобов`язання, що регулюється положеннями ст.1212 ЦК України. Тому здійснення судом першої інстанції оцінки правовідносин із застосуванням даної норми законодавства не можна визнати обґрунтованим. За таких обставин, колегія суддів вважає, що в цій частині судом першої інстанції допущено невірне застосування норм матеріального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження.

Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку. Проте, враховуючи, що має місце і невірне застування норм матеріального права, яке не вплинуло на правильність вирішення справи по суті, апеляційний суд приходить до висновку про можливість зміни рішення суду шляхом виключення з мотивувальної частини застосування положень ст. 1212 ЦК України, а в решті рішення суду слід залишити без змін.

Хоча апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, проте враховуючи повну відмову у задоволенні позовних вимог, а також відсутність заперечень позивача щодо пред`явленого відповідачем розрахунку витрат на правничу допомогу, керуючись положеннями ст.ст 137, 141 ЦПК України, стягненню з позивача на користь відповідача підлягають і понесені на стадії апеляційного розгляду витрати на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 137, 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року - змінити, виключивши з мотивувальної частини застосування положень ст. 1212 ЦК України.

В решті рішення суду - залишити без змін.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» на користь приватного виконавця ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду в розмірі 19500 грн.

Позивач: Дочірнє підприємство «Старокостянтинівський молочний завод» , , місцезнаходження: 31104 Хмельницька область, м. Старокостянтинівка, вул. Франка, 47.

Відповідач: Приватний виконавець ОСОБА_1, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 , місцезнаходження : АДРЕСА_1

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 17 березня 2020 року.