УХВАЛА

21 січня 2020 року

м. Київ

справа № 705/6195/15-ц

провадження № 61-660ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

стягувач - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

боржник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Бурмага Євгеній Анатолійович,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 вересня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгенія Анатолійовича, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання протиправними дій та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Є. А., заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»).

ОСОБА_1 скаргу обґрунтовував тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Є. А. перебуває виконавче провадження, відкрите на виконання виконавчих листів № 705/6195/15-ц, виданих 19 серпня 2016 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області.

24 травня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Бурмагою Є. А. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчими листами № 705/6195/15-ц.

З діями приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Є. А. щодо відкриття виконавчого провадження боржник не погодився та вказав, що виконавче провадження підлягає закриттю з підстав пропуску строку пред`явлення виконавчих документів до виконання, оскільки рішення суду першої інстанції набрало законної сили 24 травня 2016 року, а відтак строк для вчинення вказаних дій сплив 23 травня 2017 року.

З цих підстав ОСОБА_1 просив скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Є. А. про відкриття виконавчого провадження від 24 травня 2018 року за № 56477324 та зупинити стягнення за виконавчими документами.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні скарги.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 вересня 2019 року - без змін.

28 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 вересня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року і ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 19 серпня 2016 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області видано два виконавчі листи № 705/6195/15-ц. Строк пред`явлення виконавчих документів до виконання встановлено до 24 травня 2017 року.

7 жовтня 2016 року виконавчий лист у справі № 705/6195/15-ц повернено без прийняття до виконання відповідно до пункту 8 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

24 травня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Бурмагою Є. А. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчими листами № 705/6195/15-ц.

Статтею 451 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 2 червня 2016 року № 1404-VIІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом (пункт 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час набрання рішенням суду першої інстанції законної сили).

За змістом пункту 8 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 2 червня 2016 року № 1404-VIІІ виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим.

Пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 2 червня 2016 року № 1404-VIІІ установлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Положення пункту 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 2 червня 2016 року № 1404-VIІІ не поширюють свою дію на виконавчі документи, строк виконання яких сплив на час набрання чинності зазначеним законодавчим актом.

Судами попередніх інстанцій установлено, що строк пред`явлення виконавчих документів до виконання у справі № 705/6195/15-цвстановлено до 24 травня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 2 червня 2016 року № 1404-VIІІ, який набрав чинності 5 жовтня 2016 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно виходив із недоведеності вимог ОСОБА_1 , оскільки встановив, що на момент набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» у редакції від 2 червня 2016 року № 1404-VIІІ, строк пред`явлення до виконання виконавчих листів не сплив, а тому приписи пункту 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 2 червня 2016 року № 1404-VIІІ поширюються на строк пред`явлення виконавчих документів до виконання, виданих у справі № 705/6195/15-ц.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Аргументи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Статтею 6 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

З урахуванням того, що судове рішення касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 вересня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики і мотивованих посилань на таку обставину касаційна скарга не містить, на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Зазначення у постанові Черкаського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

Керуючись статтею 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 вересня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгенія Анатолійовича, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль».

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук

М. Ю. Тітов