КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5930/2020 Доповідач - Ратнікова В.М.
У х в а л а

м. Київ Справа № 761/15544/16-ц

24 березня 2020 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Ратнікової В.М., вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Осаулова А.А., у цивільній справі за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» про визнання пункту договору про надання послуг мобільного зв`язку недійсним, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» заборгованість за надані телекомунікаційні послуги за договором № 5162465 від 20.08.2010 року у розмірі - 61297 грн. 58 коп. та судовий збір в сумі 1378 грн.00 коп.

Відмовлено в повному обсязі в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання пункту 2.4.2 договору про надання послуг мобільного зв`язку № 5162465 від 20.08.2010 року, що був укладений між Приватним акціонерним товариством «МТС Україна» та ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 20 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до суду першої інстанції, в якій просив скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 березня 2019 року у справі № 761/15544/16-ц та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 за зустрічним позовом та визнати недійсним частину п. 2.4.2 договору № 5162465/1.12214456 про надання послуг мобільного зв`язку від 20.08.2010р, а саме речення: «Фактичне використання Абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена Абонентом». У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» просив відмовити повністю.

Також в апеляційній скарзі просив про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року, посилаючись на те, що він пропущений з поважних причин. Просив врахувати, що 31 травня 2019 року, Київський апеляційний суд у складі судді Іванової І.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року залишив без руху апеляційну скаргу у зв`язку з несплатою судового збору та надав строк для усунення недоліків. 06 грудня 2019 ухвалою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу було повернено. Не погоджуючись із правовою позицією, що викладена в ухвалі Київського апеляційного суду від 06.12.2019 року, ним було подано касаційну скаргу. Ухвалою Верховного Суду від 13 січня 2020 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження, оскільки оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим. Враховуючи вищевикладене, а також те, що первинна апеляційна скарга була подана у межах строків, що визначені ЦПК України для подання апеляційної скарги, просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року та відкрити апеляційне провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року залишено без руху для подання на адресу Київського апеляційного суду обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року із зазначенням інших поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, оскільки вказана апеляційна скарга від 20 лютого 2020 року є новою.

20 березня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду на виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року від ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження, якій апелянт вказує, що подаючи вперше апеляційну скаргу із клопотанням про звільнення від сплати судового збору та оскаржуючи в подальшому ухвалу про повернення скарги в касаційному порядку, він був впевнений у наявності в нього права не сплачувати судовий збір на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи те, що всі його дії були спрямовані винятково на захист порушених прав споживача, а також те, що у інший спосіб ніж апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції не може бути переглянуте, просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року.

Дослідивши матеріали справи та вивчивши подану апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року, з огляду на наступне.

Згідно статті 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення ухвалене 19 березня 2019 року.

Повний текст рішення складено 29 березня 2019 року.

20.05.2019 року, на адресу суду першої інстанції, ОСОБА_1 була направлена апеляційна скарга на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 березня 2019 року було залишено без руху.

Копію ухвали Київського апеляційного суду від 31.05.2019 року апелянтом отримано 22.10.2019 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 березня 2019 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

Не погодившись з вказаною ухвалою про повернення апеляційної скарги від 06 грудня 2019 року апелянт оскаржив її в касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 13 січня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 грудня 2019 року.

20 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав нову апеляційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку на оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року посилався на те, що первинна апеляційна скарга була подана в межах строків визначених ЦПК України для подання апеляційної скарги та на те, що він був впевнений у наявності в нього права не сплачувати судовий збір на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про судовий збір». Вказані причини, не можуть вважатися поважними для поновлення строку на подання апеляційної скарги від 20.02.2020 року, оскільки вказана апеляційна скарга, подана 20 лютого 2020 року є новою.

Дану апеляційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року подано ОСОБА_1 20 лютого 2020 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарженнябез поважних причин.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або оспорюються, створено перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Проте, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року.

Частиною 1 ст.44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі Преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Можливість продовження строків передбачена, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Поновлення строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Згідно з ч.4 ст.357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч.1 ст.358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

На підставі вищевикладеного апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року подана з пропуском встановленого законом строку та наведені апелянтом підстави для поновлення пропущеного строку не є поважними, а тому пропущений строк не підлягає поновленню.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Осаулова А.А., у цивільній справі за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» про визнання пункту договору про надання послуг мобільного зв`язку недійсним - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції як така, що постановлена поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею, але може бути оскарженау касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: