Номер провадження: 22-ц/813/9066/20
Номер справи місцевого суду: 522/8366/19
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Комлевої О.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без участі учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 вересня 2020 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу,

встановив:

17 травня 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просили стягнути із відповідача на їх користь в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди у порядку регресу у розмірі 11 196, 81 грн. та судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилався на те, що 12 липня 2016 року між ПрАТ СК «ПЗУ України» та ОСОБА_1 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ 9948890, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля OPEL Combo, д.р.н. НОМЕР_1 .

25.06.2017 року у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), за участю забезпеченого автомобіля OPEL Combo, д.р.н. НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_1 , та автомобіля Chery Amulet, д.р.н. НОМЕР_2 , під управлінням ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 12.09.2017 року, особою винною в настанні ДТП було визнано ОСОБА_1 та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Звертаючись до суду з позовом, він вказав, щовідповідно до звіту №1247176 від 21.07.2017 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Chery Amulet, д.р.н. НОМЕР_2 , склала 14 945, 29 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля, склала 11 531, 01 грн.

На підставі заяви від 27.06.2017 року та страхового акту від 28.09.2017 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатила на користь потерпілої особи страхове відшкодування у сумі 11 196, 81 грн. (платіжне доручення №6325 від 28.09.2017 року).

Із посиланням на те, що оскільки відповідач письмово не повідомив страхову компанію про настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання ДТП, то позивач вважає, що після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у нього виникло право вимоги до ОСОБА_1 в порядку регресу.

Досудову вимогу від 24.10.2018 року, отриману 27.10.2018 року, відповідач залишив без виконання, а тому ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 05.06.2019 року відкрите провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав, 27.06.2019 року надав суду свій відзив (а.с.49-51), в якому посилався на те, що позовні вимоги обґрунтовані виключно на підставі звіту «Про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу» від 21.07.2017 року, складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_3 . У свою чергу, оцінювач ФОП ОСОБА_3 відсутній в переліку судових експертів, а отже наданий ним звіт відповідач вважає неналежним доказом розміру причиненої шкоди. Додатково посилався на те, що про здійснення оцінки ФОП ОСОБА_3 він не повідомлявся. При цьому факт настання страхового випадку відповідачем не оспорюється, страхова компанія визнала обставини події страховим випадком, добровільно виплативши відповідне страхове відшкодування.

У зв`язку з цим, на думку відповідача саме неповідомлення ним страхової компанії протягом 3-х днів про настання страхового випадку не може бути підставою для стягнення в порядку регресу страхового відшкодування.

Також, разом із відзивом відповідач подав до суду клопотання про призначення по справі судової авто-товарознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 04.07.2019 року по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження у справі було зупинено на час проведення зазначеної експертизи (а.с.62).

21.11.2019 року до суду надійшли матеріали цивільної справи №522/8366/19 разом із Висновком №19-4261 судової автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Chery Amulet A15, реєстраційний номер НОМЕР_3 , складений 16.10.2019 року, який склав 11531,01 грн. (а.с.73-78).

Ухвалою суду від 25.11.2019 року провадження у справі поновлено та призначено її до розгляду (а.с.81).

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 15 вересня 2020 року позов ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було задоволено (а.с.134-136).

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь позивача витрати, які пов`язані з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 11 196, 81 грн.

Стягнуто із відповідача на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму судового збору в розмірі 1921 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 вересня 2020 року, та постановлення нового, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 09.12.2020 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Слід також зазначити, що апеляційне провадження по розгляду даної справи було відкрито 03.11.2020 року, про що учасники справи були належним чином повідомленими (169-175).

Призначення даної справи до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, було здійснено ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.12.2020 року (а.с.176).

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 09.12.2020 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач у передбачений законом 3-денний строк не повідомив страхову компанію про події ДТП 25.06.2017 року. Отже, суд погодився з доводами сторони позивача з приводу виникнення у страхової компанії права на подання позову про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Однак апеляційний суд не може погодитись із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.06.2017 року у м. Києві сталася ДТП, за участю забезпеченого автомобіля OPEL Combo, д.р.н. НОМЕР_1 , під управлінням відповідача ОСОБА_1 , та автомобіля Chery Amulet, д.р.н. НОМЕР_2 , під управлінням ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 12.09.2017 року (справа №522/11059/17) ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 6).

На момент ДТП транспортний засіб марки OPEL Combo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно Полісу №АІ 9948890 від 12.07.2016 року був застрахований у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (а.с. 6).

27 червня 2017 року до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» надійшла заява ОСОБА_2 про настання страхового випадку по договору страхування (а.с. 7-10).

Відповідно до звіту №1247176 від 21.07.2017 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Chery Amulet, д.р.н. НОМЕР_2 , склала 14 945, 29 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля, склала 11 531, 01 грн. (а.с. 11-20).

Вказаний звіт був складений на замовлення страхової компанії суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 (свідоцтво оцінювача «МФ 6912 від 16.05.2019 року, свідоцтво про підвищення кваліфікації МФ №213-ПК від 16.02.2017 року).

На виконання умов зазначеного вище полісу, відповідно до платіжного доручення №6325 від 28.09.2017 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» перерахувала суму страхового відшкодування на загальну суму 11 196,81 грн. (а.с. 34).

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд виходив із того, що ст. 38 Закону передбачає право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Тобто, після виплати страхового відшкодування страховик має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону (підпункт 38.1.1. («г») пункту 38.1 статті 38 Закону).

Згідно з підпунктами 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону у разі настання ДТП, яка може бути підставою для виплати страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього закону МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про знаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Отже, передбачений підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону обов`язок водія транспортного засобу, причетного до ДТП, надати страховику повідомлення про ДТП в установлений законодавством строк, з метою надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Тобто, зазначені норми права вказують на право страховика щодо виплати страхової вимоги, а не необхідність безумовного стягнення сум у порядку регресу.

У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, встановлено, що факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, а тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов`язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15, від 30 березня 2016 року № 6-186цс16, а також у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року, справа № 369/5335/15-ц, від 18 липня 2018 року справа № 759/19724/15-ц, від 20 лютого 2019 року, справа № 61-34970 ск 18.

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача виплаченого страхового відшкодування у порядку регресу.

Висновок суду першої інстанції на відсутність поважних причин неповідомлення відповідачем страховика про настання ДТП є помилковим, оскільки як зазначено вище, обов`язок щодо повідомлення у триденний строк страховика про ДТП установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Так, у цій справі факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, відповідач ОСОБА_1 , як особа винна у ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, сам страховик вказані обставини визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем ОСОБА_1 страховика про настання страхового випадку не може бути підставою для стягнення з відповідача в порядку регресу страхового відшкодування.

Сам по собі факт неповідомлення у цій справі відповідачем страховика про настання страхового випадку, за умови наявності в останнього фактичної можливості щодо встановлення як самого факту настання страхового випадку, так і його обставин за допомогою інших джерел (у даному випадку про страховий випадок повідомив потерпілий ОСОБА_2 ), не призвела до необґрунтованих виплат зі сторони позивача.

Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладені обставини в своїй сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв`язку з цим, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду - скасувати і прийняти постанову, якою у задоволенні позову ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди в порядку регресу слід відмовити.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів також вважає за необхідне стягнути з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2881,50 грн. (а.с.158).

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 вересня 2020 року скасувати.

Прийняти постанову, якоюу задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу у розмірі 11 196, 81 гривень відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», на користь ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_4 , судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2881,50 гривень (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну гривню 50 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева