Єдиний унікальний номер 741/762/19
Провадження № 2/741/111/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 10 березня 2020 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Качан О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права на завершення процедури приватизації та отримання правовстановлюючих документів на земельні ділянки,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 26 травня 2011 року рішенням 4 сесії 6 скликання Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області її батькам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було надано дозвіл на складання технічної документації по видачі державного акту на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, та для ведення особистого селянського господарства площею 0,5762 га. 15 листопада 2011 року рішенням 6 сесії 6 скликання Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області зазначені земельні ділянки було безоплатно передано у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , але останні за життя не отримали на зазначені земельні ділянки правовстановлюючі документи та не здійснили за собою реєстрацію права власності на ці земельні ділянки. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 травня ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 . Вона (позивач) прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на ці земельні ділянки.

ОСОБА_1 просила суд визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право на завершення приватизації земельних ділянок площами: 0,2500 га, кадастровий номер :01:001:0441, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, і розташована в АДРЕСА_1 ; 0,3181 га, кадастровий номер :01:001:0442, та 0,2581 га, кадастровий номер :01:001:0448, які призначені для ведення особистого селянського господарства і розташовані на території с. Калинівка Носівського району Чернігівської області, та одержання документів, що посвідчують право власності на ці земельні ділянки на своє ім`я.

У судове засідання позивач та її представник адвокат Гунько О.Ю. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивача.

У судове засідання представник Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада визнає не заперечує проти задоволення позову, просив розгляд справи проводити без участі їх представника.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням 6 сесії 6 скликання Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області від 15 листопада 2011 року було передано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у власність земельні ділянки площами 0,2500 га, кадастровий номер :01:001:0441, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, і розташована в АДРЕСА_1 ; 0,3181 га, кадастровий номер :01:001:0442, та 0,2581 га, кадастровий номер :01:001:0448, які призначені для ведення особистого селянського господарства і розташовані на території с. Калинівка Носівського району Чернігівської області, що підтверджується обставинами, викладеними у позовній заяві, та матеріалами справи (а.с. 16-37).

Таким чином, за життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до вимог чинного законодавства України розпочали процес приватизації вказаних земельних ділянок, але не отримали правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки та не зареєстрували за собою право власності на них.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10).

З копії спадкової справи № 386/2013 до майна померлого ОСОБА_2 (а.с. 49-54) вбачається, що спадщину прийняла його дочка ОСОБА_1 , на ім`я якої 17 червня 2014 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на інше спадкове майно.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , спадщину після її смерті прийняла дочка ОСОБА_1 , на ім`я якої 20 грудня 2018 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на інше спадкове майно, що підтверджується копією спадкової справи № 315/2018 до майна померлої ОСОБА_3 (а.с. 58-62).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз`яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця.

Право на завершення процедури приватизації та отримання земельних ділянок у власність, яке належало померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок їх смерті.

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі, а тому підлягають задоволенню.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1225, 1261, 1268 ЦК України, п. «г» ст. 81, 125, ч. 1 ст. 131, п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , право на завершення приватизації земельних ділянок площами 0,2500 га, кадастровий номер :01:001:0441, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, і розташована в АДРЕСА_1 ; 0,3181 га, кадастровий номер :01:001:0442, та 0,2581 га, кадастровий номер :01:001:0448, які призначені для ведення особистого селянського господарства і розташовані на території с. Калинівка Носівського району Чернігівської області, та одержання документів, що посвідчують право власності на ці земельні ділянки на її ( ОСОБА_1 ) ім`я, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв