Справа №442/7844/20
Провадження №2-о/442/192/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кучаковського Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання Кравців Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі матеріали заяви ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , про продовження дії обмежувального припису,

за участю представників

від заявника: ОСОБА_3

від заінтересованої особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

Заявник звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із заявою, у якій на підставі ст.ст. 350-1, 350-5, 350-7, 350-8 ЦПК України просить продовжити обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

1. Заборонити ОСОБА_4 перебувати за місцем її постійного проживання та реєстрації (перебування) за адресою: АДРЕСА_2 .

2. Заборонити ОСОБА_4 наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 в м. Дрогобичі Львівської області.

3. Заборонити ОСОБА_4 вести листування, телефонні переговори або контактувати з ОСОБА_1 через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_4 є її колишнім чоловіком, шлюб з яким було розірвано на підставі рішення суду. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 , останній постійно ображав її та принижував людську гідність, у зв`язку з чим Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області було видано обмежувальний припис строком на чотири місяці. Разом з цим, вказує, що бувший чоловік під час дії обмежувального припису його не вимог не дотримувався. Постійні образи та переслідування з його сторони продовжувалися та продовжуються на даний час. Вказана обставина і стала правовою підставою для відкриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 за ст. 390-1 КК України в вересні місяці 2020 року. На даний час кримінальна справа за № 442/75/75 знаходиться на розгляді в Дрогобицькому міськрайонному суді, однак, наголошує, що, не зважаючи і на цю обставину, бувший чоловік продовжує її переслідувати, створювати конфліктні ситуації та психологічно впливати на неї у вкрай негативній формі. З цього приводу вона була вимушена знову звертатися за захистом з письмовою скаргою від 16.11.2020 в правоохоронні органи. Таким чином, вважає що є особою яка постійно зазнає психологічного насильства.

Представник заявника в судовому засіданні просив продовжити обмежувальний припис.

ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 проти задоволення заяви про продовження обмежувального припису заперечували, у письмових запереченнях ОСОБА_4 вказав, що провадження щодо нього за ст. 390-1 КК України відбулось ще у вересні 2020 року, вироку не ухвалено, винним його не визнано. Вказує, що заява ОСОБА_1 , яка міститься в матеріалах справи, є надуманою, і лише доводить той факт, що у заявниці до нього є не те що неприязні стосунки, а відчуття ненависті. Наголошує, що жодного доказу на підтвердження викладеного у заяві нема, наголошує, що жодного насильства з його сторони ні під час дії обмежувального припису, ні після його закінчення, щодо заявниці не відбулося і такої мети у нього нема, а тому просить у задоволенні заяви відмовити.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи та його представника, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15.07.2020 по справі № 442/3516/20 заяву ОСОБА_7 задоволено частково; видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого на АДРЕСА_1 , проживаючого на АДРЕСА_1 , строком на чотири місяці, яким визначено наступні тимчасові обмеження його прав:

1. Заборонити ОСОБА_2 перебувати за місцем постійного проживання та реєстрації (перебування) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

2. Заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань, ближчу 100 метрів, до місця проживання (перебування) ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 .

3. Заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_7 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому йому, та переслідувати її.

Згідно з витягом у Єдиного реєстру досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 0000212 від 19.09.2020 за ст. 390-1 КК України по факту невиконання ОСОБА_2 обмежувального припису.

Відповідно до відповіді Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області від 25.09.2020 № 12198/44/04 ОСОБА_8 повідомлено про те, що з ОСОБА_4 проведено бесіду профілактичного характеру щодо дотримання умов спілкування із дітьми, а саме дотримання ч. 3 ст. 185 СК України, в якій зазначено, що таке спілкування не має перешкоджати нормальному розвитку дітей. Також гр. ОСОБА_4 попереджено про відповідальність за ухиляння від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст. 184 КУпАП.

Також в матеріалах справи наявна заяви ОСОБА_1 до Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області від 11.11.2020, 10.09.2020.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України „Про запобігання та протидію домашньому насильству домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

економічне насильство форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;

психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України „Про запобігання та протидію домашньому насильству до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України „Про запобігання та протидію домашньому насильству обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України „Про запобігання та протидію домашньому насильству за заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України „Про запобігання та протидію домашньому насильству визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Судом беззаперечно встановлено, що між колишнім подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виникли неприязні стосунки, які призводять до конфліктів.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України.

У справі „Калуца проти Угорщини (Kalucza v. Hungary), рішення від 24.04.2012, встановлено, що заявниця не бажала спільно проживати зі своїм цивільним чоловіком, який мав нахили до насильницької поведінки, очікуючи на вирішення численних цивільних суперечок щодо права власності на квартиру. Вона, зокрема, стверджувала, що органи влади Угорщини не змогли захистити її від постійного фізичного та психологічного насильства в її помешканні. Суд дійшов висновку, що органи влади Угорщини не виконали своїх позитивних зобов`язань, що вилилося в порушення статті 8 (право на повагу до приватного та сімейного життя) Конвенції. Так, встановлено, що хоча заявниця й подала скаргу в порядку кримінального провадження на свого партнера за насильницькі дії, неодноразово зверталася з проханням про ухвалення обмежувальних приписів щодо нього та зверталася із цивільним позовом щодо виселення його з квартири, органи влади не вжили достатніх заходів для її ефективного захисту.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що припинення дії обмежувального припису щодо ОСОБА_2 збільшить ризик психологічного насильства. Зокрема, враховуючи те, що стосунки між колишнім подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є такими, що ОСОБА_1 сприймає ОСОБА_2 як кривдника, між ними є судові процеси, а отже, відсутність обмежувального припису викличе у заявника побоювання за свою безпеку, спричинять їй емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та може завдати шкоди психічному здоров`ю заявника, враховуючи її емоційний стан.

Суд відхиляє доводи представника заінтересованої особи стосовно того, що обмежувальний припис не можна продовжити, оскільки строк дії обмежувального припису завершився 15.11.2020, адже відповідно до ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

Також суд відхиляє доводи ОСОБА_2 про те, що таким обмеженням буде порушено його конституційні права так як він не може добиратися в центр міста Дрогобича зі свого місця проживання через вулицю Бориславську, де проживає заявник, оскільки альтернативний маршрут, який пролягає через вулицю Фабричну лише на 700 м довший, а суть обмежувального припису полягає в тимчасовому обмеженні прав особи, яка вчинила домашнє насильство.

Враховуючи те, що заявниця звернулася до відповідних державних органів держави Україна за захистом від домашнього насильства, та на даний час є ознаки його вчинення, які не можуть бути поза розумним сумнівом спростовані, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 потребує захисту, а отже, для недопущення порушення права заявниці, гарантованого ст. 8 Конвенції (право на повагу до приватного і сімейного життя), враховуючи, що існують ризики продовження та повторення конфліктів між сторонами, що мають ознаки домашнього насильства, з метою захисту прав заявника від насильства в сім`ї, вважає за необхідне продовжити дію обмежувального припису щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , на строк чотири місяці, в частині яким визначено наступні тимчасові обмеження його прав:

1. Заборонити ОСОБА_2 перебувати за місцем постійного проживання та реєстрації (перебування) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

2. Заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань, ближчу 100 метрів, до місця проживання (перебування) ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 .

З приводу заборони ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори із нею або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, то суд з урахуванням ризиків, не знайшов підстав для встановлення даного тимчасового обмеження його прав.

Крім того, оскільки заявник не просила заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_7 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому йому, та переслідувати її, то суд розглядає заяву в межах заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 81, 264-265, 350-3 350-6 ЦПК України, Законом України „Про запобігання та протидію домашньому насильству, суд

в и р і ш и в:

Заяву задовольнити частково.

Продовжити дію обмежувального припису щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , на строк чотири місяці, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

1. Заборонити ОСОБА_2 перебувати за місцем постійного проживання та реєстрації (перебування) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

2. Заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань, ближчу 100 метрів, до місця проживання (перебування) ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 .

В іншій частині заяви відмовити.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Попередити ОСОБА_2 про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 390-1 КК України, за невиконання обмежувальних приписів.

Повідомити Дрогобицький ВП ГУ НП у Львівській області, Дрогобицьку міську раду, Дрогобицьку районну державну адміністрацію, Модрицьку сільську раду Дрогобицького району Львівської області про продовження обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 .

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.С. Кучаковський