Справа № 946/7761/19
Провадження № 2/946/564/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді Грубіян Л.І.

при секретарі - Івановій Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лощинівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Лощинівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

14.05.2020 року остаточно уточнивши свої позовні вимоги, суду пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 22.02.2006 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №19. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ), яка належала на праві особистої власності ОСОБА_2 на підставі запису в по господарчій книзі виконавчого комітету Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району № 198. Станом на 14.04.1991 року житлове будівництво відноситься до типу колгоспного, особовий рахунок № НОМЕР_2 , по господарча книга № 2 , присадибна ділянка складає 0.22 га, не приватизована, державний акт не видавався.

За життя ОСОБА_2 , заповіт не залишив.

Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 - 1263 ЦК України після смерті ОСОБА_2 , є позивач ОСОБА_1 .

Позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину за законом, однак письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М № 1131/2-21 від 07.09.2019 року, їй було повідомлено про неможливість видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 у останнє судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача - Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, з позовними вимогами згоден, просить розглянути справу без його участі.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги можуть бути задоволені з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що 20.10.2005 р. згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 22.02.2006 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №19, ОСОБА_2 помер. (а.с.8).

Позивач ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_2 знаходилися у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 15.05.1959 року, виданим Лощинівським сільським РАГС Ізмаїльського району Одеської області. (а.с.9)

Після смерті ОСОБА_2 , згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, яка складається з частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ), яка належала на праві особистої власності ОСОБА_2 на підставі запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району № 198 (а.с.6)

Відповідно до ст.120 ЦК УРСР 1963 р., яка діяла до 16.12.1993 р., колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст.123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівних часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином позивачу ОСОБА_1 та її чоловіку ОСОБА_2 належить по 1/2 частині кожному, житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно до ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. № 1131/2-21 від 07.09.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та відповідно до п.п. 4.14 п. 4 гл. 10 розд. II вищевказаного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: ... склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5- рп/99 визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Крім того, відповідно до п.п. 41,42 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затверджених постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015 року, для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна не подається документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, тому що вказані об`єкти не підлягають здачі в експлуатацію.

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 83, 95, 141, 206, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 316, 328, 392, 1216,1217, 1220, 1221,1222, 1223,1261, 1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 03.10.1996 року, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як майно колгоспного двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Л.І.Грубіян