ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року

м.Суми

Справа №576/1832/20

Номер провадження 22-ц/816/2276/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Виконавчий комітет Глухівської міської ради Сумської області,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня 2020 року в складі судді Усенко Л.М., ухваленого в м. Глухів, повний текст судового рішення складено 26 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області, в якому просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 23615 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що він звернувся до відповідача із запитом про надання публічної інформації, а саме: про наявність на території м. Глухів вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель і споруд, на яку останній відповіді не надав. Вказує, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 року по справі № 480/2663/20 визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на запит позивача про отримання публічної інформації від 04.04.2020 року. Зобов`язано відповідача повторно розглянути та надати відповідь на запит позивача про отримання публічної інформації від 04.04.2020 року. Зазначає, що такою протиправною бездіяльністю відповідача йому було завдано моральної шкоди, яка полягала у стражданнях та приниженні. Вказані негативні емоції стали наслідком його поганого самопочуття та пригніченого настрою.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 500 гривень. В задоволенні решти позову відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що протиправна бездіяльність відповідача встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили, поза розумним сумнівом негативно вплинула на моральний стан позивача, оскільки виявилися марними його законні очікування на ефективну реалізацію першочергового права учасника бойових дій на отримання земельної ділянки. Виходячи з викладеного, суд прийшов до висновку про те, що вказані обставини дають підстави для констатації факту завдання позивачу моральних страждань. З огляду на вид та обставини вчинення дій (бездіяльності), які були визнанні протиправними, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (тривалість та можливість відновлення), їх доведеність, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважав за необхідне стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 500,00 грн.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить змінити рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом було необґрунтовано встановлено розмір стягнутої на його користь матеріальної шкоди, не враховано характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей позивача, позбавлення його можливостей їх реалізації, а саме права на отримання земельної ділянки, ступінь вини відповідача, а також не враховано, що позивач є учасником бойових дій та в силу законних сподівань на пільгу, визначену законодавством на першочергове отримання земельної ділянки розраховував на реалізацію цього права шляхом отримання інформації про наявні вільні ділянки, які можна використати під будівництво.

У відзиві на апеляційну скаргу Виконавчий комітет Глухівської міської ради Сумської області просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду - залишити без змін. Вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявленого ним розміру моральної шкоди, тому апеляційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є учасником бойових дій (а.с. 11).

04.04.2020 року позивач звернувся до відповідача із запитом про надання публічної інформації (а.с. 24), в якому просив надати йому інформацію про наявність на території м. Глухів вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Листом від 10.04.2020 року відповідачу було надано інформацію, про те, що в межах міста Глухів земельні ділянки відповідного цільового призначення відсутні та надано перелік земельних ділянок вільних від забудови та прав на них, які можуть бути виставлені на земельні торги окремими лотами у 2020 - 2022 роках (а.с. 25 - 26).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2020 року задоволено позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. Визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_1 про отримання публічної інформації від 04.04.2020. Зобов`язано Виконавчий комітет Глухівської міської ради Сумської області повторно розглянути та надати відповідь на запит ОСОБА_1 про отримання публічної інформації від 04.04.2020. (а.с. 8-10). Ухвалюючи вказане рішення Сумський окружний адміністративний суд виходив з того, що Виконавчий комітет Глухівської міської ради Сумської області не довів виконання свого обов`язку з надання відповіді на запит на інформацію.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 2, 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. (ч. 5 ст. 23 ЦК України).

Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В силу ч. 1 ст. 1173 ЦК України, шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача - органу місцевого самоврядування, а протиправність його дій та рішень презюмується.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним з ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження з нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції, проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Їх оцінка залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого.

Оцінивши обставин справи, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції правильно установив, що бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу відповіді на його публічний запит підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили та мала негативний вплив на його емоційний стан.

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли у позивача внаслідок порушення відповідачем - органом місцевого самоврядування його прав, навіть якщо вони не потягли за собою вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, свідчить про заподіяння йому моральної шкоди.

Верховний Суд в своїй постанові від 24 березня 2020 року по справі № 818/607/17 висловив правову позицію, відповідно до якої, порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним обов`язкам (ст.3, 19 Конституції) та завжди викликає в людини негативні емоції. Оцінка рівня негативних емоцій, що вказують на моральні страждання людини залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого.

Оцінюючи рівень негативних емоцій, що вказують на моральні страждання позивача та враховуючи те, що відповідач фактично підготував відповідь на запит про публічну інформацію адресовану позивачу, проте не вжив дій щодо належного його повідомлення про результати розгляду запиту, а також враховуючи те, що фактично рішенням Сумського окружного адміністративного суду порушені права позивача було відновлено, колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням принципу розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції правильно визначив розмір завданої позивачу моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, позивачем всупереч приписів ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів того, що свідчили б про значний рівень понесених позивачем негативних емоцій, що вказують на його моральні страждання.

Матеріали справи не містять доказів щодо визначення глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей позивача, які б не були досліджені місцевим судом, а також вказували на не співмірність присудженого судом розміру. Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким місцевим судом була надана належна правова оцінки при визначені розміру моральної шкоди.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко