ПОСТАНОВА

іменем України

17 березня 2020 року м. Кропивницький

справа № 404/8925/18

провадження № 22-ц/4809/433/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Письменного О.А., Суровицької Л.В.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Ю.Ес.Ай»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27 листопада 2019 року у складі судді Варакіної Н.Б.,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Ю.Ес.Ай» (далі по тексту - ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай»), про відшкодування шкоди у розмірі 67938,26 грн, завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування заявленого у грудні 2018 року позову ОСОБА_1 посилався на те, що 17 вересня 2018 ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Шкода Фабіа», державний номер НОМЕР_1 , по вулиці Коваленко у м. Кропивницькому, в порушення п.п.13.1 ПДР України, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу та допустив зіткнення з транспортним засобом «Шевролє Лачетті», державний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Вказав, що розмір завданих матеріальних збитків становить 97758,88 грн, що підтверджується незалежною оцінкою визначення вартості матеріального збитку. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», яка прийняла рішення про виплату лише 30820,62 грн страхового відшкодування.

Крім того, позивач оплатив оцінку вартості завданого матеріального збитку у розмірі 1000 грн, тому просить стягнути з відповідача на свою користь 67938,26 грн відшкодування матеріальної шкоди та 3000 грн у відшкодування моральної шкоди. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що під час ДТП та після нього зазнав негативних наслідків, а саме нервовий стрес. Зазначає, що глибоко переживав пошкодження свого автомобіля. Відмова в добровільному порядку відшкодувати відповідачем завдані збитки змусило докладати додаткових зусиль та витрачати додатковий час для захисту своїх інтересів. Весь час він нервував з приводу поновлення його порушеного стану.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача на свою користь 67938,26 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 3000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27 листопада 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 67938,26 грн. У задоволенні вимог щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення суду скасувати в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 67938,26 грн та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині. Зазначає, що ключовим аспектом визначення питання достатності страхового відшкодування є факт його обов`язкового погодження страховиком з особою, яка має право на отримання відшкодування. Посилається на те, що у матеріалах справи відсутні документи, які обґрунтовують розмір сплаченого страховою компанією на користь позивача відшкодування. Вказує, що наданий позивачем звіт про оцінку вартості матеріального збитку не є висновком експерта, зокрема, не відповідає вимогам ч.5 ст.106 ЦПК України, а саме експерт не попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Крім того, зазначений звіт складений без участі ОСОБА_2 та представника страхової компанії, що суперечить вимогам договору на виконання експертної оцінки майна від 24 вересня 2018 року №295.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України перегляду та перевірці апеляційним судом не підлягає.

ОСОБА_1 направив до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27 листопада 2019 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

Позивач у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача адвокат Гуцул М.С. направив до суду клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача (а.с.170).

Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи без участі належним чином повідомленого позивача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 17 вересня 2018 року ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Шкода Фабіа», державний номер НОМЕР_1 , по вулиці Коваленко в м. Кропивницькому, в порушення п.п.13.1 ПДР України, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу та допустив зіткнення з транспортним засобом «Шевролє Лачетті» державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 жовтня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним за ст.124 КУпАП за фактом скоєння ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.13).

Цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу «Шкода Фабіа», державний номер НОМЕР_1 , тобто відповідача по справі, застраховано в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до повідомлення про виплати страхового відшкодування ТДВ «СК«Ю.Ес.Ай» від 13 листопада 2018 року вих.№51-0384 ОСОБА_1 , у зв`язку з розглядом документів щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 17 вересня 2018 року з вини ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у страховій компанії за полісом НОМЕР_3 , було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 30820 грн 62 коп. Відповідно до пункту 5 полісу АМ4723653 франшиза становить 1000 грн (а.с.14).

Відповідно до договору на виконання експертної оцінки майна від 24 вересня 2018 року №295 ОСОБА_1 замовив у ОСОБА_5 проведення незалежної оцінки вартості майна, зокрема транспортного засобу «Шевролє Лачетті», державний номер НОМЕР_2 (а.с.17).

Згідно з розрахунковою квитанцією від 07 грудня 2018 року серії ВАААВ № грн було сплачено позивачем за оцінку транспортного засобу «Шевролє Лачетті», державний номер НОМЕР_2 (а.с.15).

Як убачається зі звіту про оцінку вартості матеріального збитку від 07 листопада 2018 року №295, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 , вартість матеріального збитку, завданого в результаті ДТП, транспортному засобу «Шевролє Лачетті», державний номер НОМЕР_2 , складає 97758,88 грн (а.с.37)

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкодисуд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені позовні в цій частині знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст.1194 ЦК України у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Апеляційним судом встановлено, що фактичного розміру шкоди позивач не надав, будь-яких доказів чи взагалі відремонтований автомобіль, тобто доказів проведення ремонтних робіт, чи у якому стані знаходиться транспортний засіб на момент розгляду справи матеріали справи також не містять.

Згідно з наданим позивачем звітом про незалежну оцінку вартості майна від 07 листопада 2018 року №295 вартість матеріального збитку складає 97758,88 грн.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно з ч.ч.3, 7 ст.102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Згідно з ч.1,2,5,6 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Колегія суддів вважає, що наданий позивачем звіт від 07 листопада 2018 року №295, не є належним та допустимим доказом по даній цивільній справі, відповідно до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України, оскільки не є висновком експерта, у розумінні ст.ст.102,106 ЦПК України.

Крім того, як убачається зі звіту про незалежну оцінку вартості майна від 07 листопада 2018 року №295, його проведено за на замовлення ОСОБА_1 та він проведений без участі другого учасника ДТП - відповідача ОСОБА_2 та без представника «ТДВ«СК «Ю.Ес.Ай».

Враховуючи зазначене вище суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на помилковість посилання судом першої інстанції на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі 754/1114/15-ц, оскільки правовідносини та встановлені у справи обставини не є тотожними.

З матеріалів справи убачається, що пунктом 5 полісу АМ4723653 передбачена франшиза, яка становить 1000 грн (а.с.14).

Колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 грн франшизи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального права, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин. Зазначене відповідно до вимог ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення матеріальних збитків.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 10 грн 29 коп, а з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1048 грн 64 коп. за подану ним апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27 листопада 2019 рокускасувати в частині задоволення вимоги про стягнення матеріальної шкоди та змінити в частині судових витрат та ухвалити в цій частині нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Ю.Ес.Ай», про відшкодування шкоди у розмірі 67938,26 грн, завданої внаслідок ДТП, відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_4 , проживає за адресою АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_5 , проживає за адресою АДРЕСА_2 ), 1000 (одну тисячу) грн франшизи.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_4 , проживає за адресою АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_5 , проживає за адресою АДРЕСА_2 ), 10 (десять) грн 29 коп судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_5 , проживає за адресою АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_4 , проживає за адресою АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1048 (одна тисяча сорок вісім) грн 64 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 березня 2020 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.А. Письменний

Л.В. Суровицька