КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5710/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2020 року місто Київ

справа № 756/12190/19

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Борисової О.В.,

суддів Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргупредставника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви, постановлену під головуванням судді Жук М.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила:

визнати недостовірною та такою, що порочитьїї честь, гідність та діловурепутацію інформацію, опубліковану на персональній інтернет сторінці ОСОБА_3 в мережі Facebook ;

зобов`язативідповідача спростувати поширену недостовірну інформацію, що опублікована на її персональній інтернет сторінці в мережі Facebook шляхом публікаціївідповідного повідомлення на її сторінці;

стягнути з ОСОБА_3 на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 140000 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу у зв`язку із неусуненням недоліків.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що позовна заява відповідає вимогам ст.175 ЦПК України, а тому відсутні підстави для залишення позову без руху.

Вказував, що сайт Facebook є лише майданчиком, який надає послуги за допомогою яких люди можуть поширювати свій власний контент, в тому числі інформацію, а ОСОБА_3 зареєструвавшись в мережі Facebook тим самим прийняла всі умови Facebook.

Вважає, що саме ОСОБА_3 є належним відповідачем у справі, оскільки інформація, яку позивач вважає недостовірною та такою, що порочить її честь, гідність та ділову репутацію створена ОСОБА_3 та поширена нею на її персональній сторінці.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вимоги до форми і змісту позовної заяви викладені у ст.175 ЦПК України, згідно вимог якої у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2019 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації тавідшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків не пізніше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_4 без руху, суддя виходив з того, що зі змісту позовної заяви позивач вбачається, що ОСОБА_4 просить визнати недостовірною та такою, що порушує її право на повагу честі, гідності та ділової репутації певну інформацію, поширену в мережі Інтернет, автором якої зазначає ОСОБА_3 та просить зобов`язати останню спростувати поширену інформацію шляхом опублікування відповідного повідомлення на веб-порталах, однак власників веб-сайтів на яких розміщено спірну інформацію у позовній заяві у якості співвідповідачів не вказано, хоча порушено вимогу, що безпосередньо стосується прав та обов`язківцих осіб, таким чином позовна заява не відповідає вимогам п.п.2, 3, 4, 10 ч.3 ст.175 ЦПК України.

Також в ухвалі було зазначено, що у позовній заяві відсутній виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до власників веб-сайтів, на яких розміщено спірну інформацію, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини в цій частині.

На виконання вимог ухвали від 18 листопада 2019 року представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 була надана заява про усунення недоліків від 18 грудня 2019 року, в якій останній, зокрема, вказував на те, що саме ОСОБА_3 є належним відповідачем у справі, оскільки інформація, яку позивач вважає недостовірною та такою, що порочить її честь, гідність та ділову репутацію створена ОСОБА_3 та поширена нею на її персональній сторінці.

Зазначав, що позивач не має жодних позовних вимог до власника сайту Facebook.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу у зв`язку із неусуненням недоліків.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд виходив з того, що представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав заяву на усунення недоліків, однак нової редакції позовної заяви не подав, за таких обставин недоліки заяви належним чином не усунуто, тому відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України заява вважається неподаною та повертається заявниці.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, вказувала на те, що саме відповідачем на її персональній сторінці в Facebookбула поширена недостовірна інформація про неї, яку відповідач повинна спростувати.

Усуваючи недоліки, які викладені в ухвалі суду від 18 листопада 2019 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав заяву від 18 грудня 2019 року, в якій обґрунтував чому позивач вважає, що саме ОСОБА_3 є належним відповідачем у справі та що позивач не має жодних позовних вимог до власника сайту Facebook.

Згідно з вимогами статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, а також зміст позовних вимог.

Позивачем та відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідно до статті 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Згідно роз`яснень, які викладені у пункті8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від12 червня 2009 року №2 пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення позовної заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження у справі.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц.

Разом з тим, постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції вищевказаного не врахував, як і не врахував те, що в статті 189 ЦПК України визначено завдання підготовчого провадження, якими, зокрема, є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Також згідно з п.4 ч.2 ст.197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Відповідно ч.3 ст.13 ЦПК України позивач розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, щопозовна заява, подана позивачем ОСОБА_1 відповідачє вимогам ст.175 ЦПК України, а вищевказані норми процесуального права визначають, що обставини та питання, які стали підставами для залишення позовної заяви без руху та в подальшому для її повернення можуть бути вирішені в підготовчому засіданні.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тому, повернення позивачу позовної заяви з підстав, викладених в ухвалі Оболонського районного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року є передчасним.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: