Справа № 703/3400/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2020 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі

головуючого судді Кирилюк Н.А.

з секретарем судового засідання Римським Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 703/3400/19

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

про встановлення факту проживання однією родиною та визнання права власності на спадкове майно

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією родиною та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сміла Черкаської області померла ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Спадщину після її смерті прийняли він та відповідач по справі шляхом подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Зазначив, що постійно мешкав з померлою з 1997 року по день її смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 у вищевказаному будинку, за життя вів з нею спільне господарство, доглядав її та поховав за власні кошти. Вважає, що він є спадкоємцем четвертої черги, оскільки проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини не менш як п`ять років.

Одержати свідоцтво про право на спадщину не може у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів на постійне проживання його, як спадкоємця зі спадкодавцем, на час відкриття спадщини. Відтак звернувся до суду з позовом та просить встановити факт його постійного проживання із померлою ОСОБА_4 однією сім`єю в АДРЕСА_1 з 1997 року по 11 жовтня 2018 року та визнати за ним право власності на спадкове майно.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав вказаних у позовній заяві.

Зокрема позивач зазначив, що з 1997 року проживав із ОСОБА_4 однією сім`єю, вів з нею спільне господарство. Вказав, що померла хворіла, кошти на її лікування надавав саме він, після проведених операцій доглядав її, возив до лікаря.

Відповідач проти задоволення позову заперечувала. Зазначила, що померла є її тіткою. Вказала, що позивач лише зберігав у ОСОБА_4 свої речі, інколи залишався ночувати, однак не проживав з нею однією сім`єю. Будь-якого грошового утримання їй не надавав, оскільки у померлої були власні заощадження, пенсія, вона отримувала кошти за землю, яка перебувала в оренді, а допомогу по господарству надавали їй саме працівники соціальної служби. Інколи допомогала і вона, прала речі, білила кухню, допомогала по господарству.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідків, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з актового запису про смерть №682 від 11 жовтня 2018 року ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сміла Черкаської області.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24 липня 2019 року ОСОБА_4 є власником будинку АДРЕСА_1 .

З наданих відповідачем ОСОБА_3 копій свідоцтв про народження та одруження, судом встановлено, що померла ОСОБА_4 є її тіткою по материній лінії.

Як вбачається з повідомлення державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори від 24 жовтня 2019 року, після смерті ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_3 . На підставі поданої заяви була заведена спадкова справа №153/2019р.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1 та 2 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За змістом ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Виходячи із положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, проживання повинно бути постійним, тобто носити тривалий характер, і не припинитися перед смертю спадкодавця, що є передумовою прийняття спадщини, якщо спадкоємець не відмовився від спадщини.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право па спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України.

Положеннями ч. 2, 4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, у зазначеній справі підлягали встановленню, такі як факт проживання ОСОБА_5 однією сім`єю разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, так і тривалість такого проживання - щонайменше п`ять років.

Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони позивача, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надали ідентичні покази та пояснили суду, що позивач, ОСОБА_1 , проживав разом ОСОБА_4 , допомогав її по господарству, виконував побутову роботу.

Зокрема свідок ОСОБА_8 вказала, що ОСОБА_1 проживав з померлою з 1997 року, вона бачила в будинку його речі. Хто саме здійснював поховання та за чиї кошти таке відбулося, свідки не вказали. Крім того, свідок ОСОБА_6 вказав, що допомогу померлій також надавали соціальні працівники.

Таким чином, покази вказаних вище свідків не містять інформації про предмет доказування, жоден свідок не підтвердив факт та обставини спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а лише надали покази про відомі їм обставини, які не стосуються спільного проживання позивача з померлою та підтверджують лише епізодичні перебування позивача за місцем проживання спадкодавця.

Допитані в судовому засіданні зі сторони відповідача, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пояснили суду, що ОСОБА_1 орендував у будинку померлої кімнату, навіть не кімнату, а шафу, для зберігання своїх документів, його особистих речей в будинку не було. За надану ОСОБА_4 допомогу вона йому платила кошти, а справжню допомогу їй надавали працівники соцслужби. Померла отримувала пенсію, також їй надавали допомогу із церкви, до якої вона ходила, витрати на утримання будинку несла за власні кошти, поховання ОСОБА_4 здійснювали за рахунок ОСОБА_12 .

Зокрема свідок ОСОБА_14 вказала, що неодноразово спілкувалася з ОСОБА_4 , яка говорила, що їй допомагають саме працівники соціальної служби. Крім того, ОСОБА_15 зазначала, що ОСОБА_1 був знайомим з її покійним чоловіком тому вона, тільки з огляду на це, дозволила йому зберігати в одній із кімнат будинку документи, однак, вказувала про те, що жалкує про свій вчинок.

Суд не приймає до уваги як належний та допустимий доказ подані позивачем довідку станції швидкої медичної допомоги про виклик ним швидкої для надання допомоги ОСОБА_4 , довідку про отримання ним допомоги на поховання померлої, довідки Смілянської міської поліклініки про те, що саме ОСОБА_5 забезпечував огляд лікарями ОСОБА_4 , довідки про замовлення ним обряду поховання померлої та довідку про купівлю ним товарів для проведення ремонту покрівлі в будинку, оскільки такі не підтверджують факт проживання його однією сім`єю з померлою протягом п`яти років до дня відкриття спадщини.

Обставини щодо надання допомоги та піклування позивачем про ОСОБА_4 не підтверджує факт наявності між ними відносин, притаманних сім`ї.

Крім того, судом не здобуто в судовому засіданні доказів ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Пояснення свідків на підтвердження надання допомоги померлій по господарству та посилання позивача на витрату ним коштів на проведення ремонтних робіт по будинку не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Світлини представлені позивачем про здійснення ним перекриття покрівлі не доводять проведення ремонтних робіт саме за спільні кошти позивача з померлою, як сім`ї.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що між ним та померлою ОСОБА_4 протягом останніх п`яти років до часу відкриття спадщини склалися відносини, що притаманні сім`ї, не надано доказів, які б у своїй сукупності та взаємозв`язку переконливо свідчили б про те, що в спірний період часу сторони підтримували сімейні стосунки, та що у зазначений період вони були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет та мали взаємні права та обов`язки відтак суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 1264 ЦК України для визнання позивача спадкоємцем четвертої черги.

Вимога позивача про залишення його в помешканні по АДРЕСА_1 в зв`язку із похилим віком судом не розглядається, оскільки така вимога, на переконання суду, має суто моральний характер.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 158 ЦК України суд скасовує заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04.09.2019 року.

На підставі наведеного, керуючись ст. 5, 12, 13, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), до ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім`єю в АДРЕСА_1 з 1997 року по 11 жовтня 2018 року, визнання за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння АДРЕСА_4 - відмовити у повному обсязі.

Скасувати заходи забезпечення позову, які застосовані ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04.09.2019 року у виді заборони державному нотаріусу Смілянської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Черкаській області видавати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сміла Черкаської області.

Роз`яснити, що заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Черкського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Повне судове рішення буде складене 16 березня 2020 року.

Головуючий: Н. А. Кирилюк