ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

18 березня 2020 року м. Херсон

справа № 648/289/20

провадження № 22-ц/819/566/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Радченка С.В.,

суддів: Бездрабко В.О., Кузнєцової О.А.,

секретар: Давиденко І.О.

учасники справи:

представник позивача - адвоката Федак Лілія Романівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу адвоката Федак Лілії Романівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 29 січня 2020 року, постановлену під головуванням судді Сокирко Л.М., за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і ухвали суду першої інстанції

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна. Разом з позовом було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивачка просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на Ѕ частину транспортного засобу Mersedes-Benz E200 1998 (2001), чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 та Ѕ частину транспортного засобу Kawasaki ZZR 1100 1052 (1990), чорного кольору, номерний знак НОМЕР_2 , допустивши негайне виконання ухвали. Заява мотивована тим, невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити в подальшому виконання рішення суду.

Ухвалою Білозерського районного Херсонської області від 29 січня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем спосіб забезпечення не може бути застосований, оскільки транспортні засоби є неподільними речами та не можуть бути реально поділені між сторонами, і обраний позивачкою вид забезпечення позову буде порушувати права інших осіб.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, адвокат Федак Л.Р., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати і постановити у справі нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, оскільки відповідач має на меті реалізувати спірні транспортні засоби, що може утруднити в подальшому виконання рішення суду.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Заперечень на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило.

Позиція апеляційного суду

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Звертаючись до суду з вказаною заявою позивачка просила накласти арешт на Ѕ частини спірних транспортних засобі зазначаючи про те, що відповідач має на меті їх реалізувати та надала відповідні докази.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем спосіб забезпечення не може бути застосований, оскільки транспортні засоби є неподільними речами та не можуть бути реально поділені між сторонами у зв`язку з чим відмовив в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційний суд не може повністю погодитись з такими висновками суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач розмістив оголошення про продаж спірних транспортних засобів.

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із положеннями законодавства, суд апеляційної інстанції вважає, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою, разом з тим обраний позивачем спосіб забезпечення є таким, що не буде відповідати інтересам сторін, оскільки арешт Ѕ частини речі, яка є неподільною, не є ефективним засобом захисту прав та може порушувати права інших осіб.

Відповідно до ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Враховуючи той факт, що між сторонами наявний спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, оскільки на даний час право власності на спірні транспортні засоби зареєстровано за відповідачем, колегія суддів вважає за необхідне заяву про забезпечення позову задовольнити частково та забезпечити позов шляхом заборони відчуження спірних транспортних засобів.

Такі заходи забезпечення позову є співмірними із вимогами, заявленими позивачем, та не порушують права інших осіб.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення вимог заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 374,376, 381-384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Федак Лілії Романівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково, ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 29 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 та іншим особам проводити будь-які дії по відчуженню транспортних засобів: Mersedes-Benz E200 1998 (2001), номерний знак НОМЕР_1 та транспортний засіб Kawasaki ZZR 1100 1052 (1990), номерний знак НОМЕР_2 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 19 березня 2020 року.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: В.О. Бездрабко

О.А. Кузнєцова