Справа № 452/221/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"10" березня 2020 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.,

розглянувши у порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання їх такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 . У підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що вона є фактичним володільцем даної житлової квартири; відповідачі є зареєстровані за вищезгаданою адресою, проте більше 15 років там не проживають. У зв`язку з тим, що відповідачі лише формально зареєстровані у вищезгаданому житлі, а дійсно не проживають, позивач несе суттєві витрати з оплати за комунальні послуги; тому просить у судовому порядку визнати відповідачів такими, що втратили право на користування цим житловим приміщенням шляхом зняття їх із реєстраційного обліку вказаного місця проживання.

У судовому засіданні 20.02.2020р. позивач позов підтримувала, наполягала на його задоволенні; в останнє судове засідання позивач не з`явилася, - подала заяву про підтримання позову та розгляд справи в її відсутності.

Відповідачі на виклик в суд не з`явилися, хоча повідомлялися у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, із відзивом на позов не зверталися, - тому суд вважав за можливе розглядати справу в їх відсутності у заочному провадженні, проти чого не заперечила позивач.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, подав заяву про не заперечення позову та розгляд справи в його відсутності.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного:

Главою 5 Цивільного процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов`язок доказування і подання доказів. Тому, при задоволенні позову суд виходить із засад змагальності щодо подання таких, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства; з аналізу представлених і наявних у цивільній справі документів.

Судом установлено, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 (уповноважений власник, наймач), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 21.12.2019 року.

Згідно ч. 1 ст. 71, ст. 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Однакове є регламентованим у п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016р.

У судовому засіданні із пояснення позивача та представлених нею належним чином завірених письмових заяв сусідів установлено, що відповідачі фактично не проживають за місцем реєстрації протягом 15 років і лише формально залишаються зареєстрованими у квартирі, що порушує право позивача вільного користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, суд погоджується з доводами позивача про відсутність підстав для збереження за відповідачами житлового приміщення. На переконання суду, реєстрація відповідачів у спірній квартирі створює позивачу перешкоди у реалізації належних їй прав, у зв`язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням; у зв`язку із задоволенням позову відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідачів слід стягнути солідарно у користь позивача документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 258, 263-265, 268, 280 ЦПК України, ст. 71 ЖК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстраційного обліку вказаного місця проживання.

Стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно у користь ОСОБА_1 840,8(вісімсот сорок гривень вісімдесят коп.)гривень понесених судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача у передбачений ст. 284 ЦПК України порядок і строк.

Суддя