УХВАЛА

16 березня 2020 року

м. Київ

справа № 752/16311/16-ц

провадження № 61-10441св19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Мартєва С. Ю., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Київська міська рада,

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності за набувальною давністю.

Зазначений позов мотивувала тим, що вона з 30 березня 1966 року безперервно проживає та користується будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний будинок належав на праві власності ОСОБА_5 , яка, в свою чергу, успадкувала його після смерті її сестри ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, після смерті якої відкрилася спадщина, проте жоден із спадкоємців не звертався до уповноважених органів з відповідною заявою про прийняття спадщини.

Тобто, вона, як правнучата племінниця померлої, почала проживати у вказаному будинку ще за життя ОСОБА_5 , продовжила проживати після її смерті і проживає тепер. Не отримувала жодних претензій з боку будь-яких третіх осіб стосовно їх прав, в тому числі права власності на будинок.

ОСОБА_1 є страхувальником будинку починаючи з 1980 року. Також вона сплачує комунальні послуги в будинку. У 1998 році, провівши реконструкцію будинку, отримала всі необхідні дозвільні документи для введення будинку в експлуатацію. В тому ж році отримала свідоцтво про право власності на будинок, проте в ньому власником зазначена ОСОБА_5 .

На її думку, вказані обставини свідчать про те, що вона володіла будинком відкрито, не приховувала факт знаходження будинку в її володінні та підтверджують безперервність володіння будинком протягом всього строку набувальної давності.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 26 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_1 задоволено. Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 листопада 2018 року скасовано та ухвалено нове. Визнано за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на домоволодіння в цілому по АДРЕСА_1 , що складається з одного житлового будинку, житловою площею 54,40 кв. м, загальною площею 108,10 кв. м.

У травні 2019 року Київська міська рада подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 07 травня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, просила скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тому у тексті цієї ухвали норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Необхідності виклику учасників справи для надання пояснень у справі не вбачається (немає).

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

З огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії та складності справи, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності за набувальною давністю призначити до судового розгляду.

Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко