ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/377/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Садік Н.Д.

за участю представника відповідача Жиловського Т.Я.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/16952/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 28 листопада 2019 року ( ОСОБА_2 ) у справі за позовом ОСОБА_1 до першого відділу державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 зазначав, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 15 червня 2018 року визнано бездіяльність державного виконавця та начальника Першого міського відділу ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області неправомірною, яка виразилась у невиконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09 липня 2012 року, яким зобов`язано ОСОБА_3 за власний рахунок усунути перешкоди у користуванні частиною конструктивних елементів будинку та прибудинковою територією загального користування, що знаходяться на місці побудови ОСОБА_3 окремого входу в належне йому нежитлове підвальне приміщення та влаштуванні конструкції навісу над цим входом, шляхом знесення побудованого окремого входу та конструкції навісу з приведенням ніш світлових вікон та зовнішнього вигляду фасаду будинку до проектного; усунути перешкоди в користуванні підвальним приміщенням, шляхом зняття замків з дверей при вході в підвальне приміщення. Позивач зазначив, що виконавча служба не вживала заходів для виконання судового рішення, натомість зайняла позицію бездіяльності та вчинення дій, що суперечать діючому законодавству. ОСОБА_1 вказував, що враховуючи багаторічне гірке почуття пригнобленості, безправності, що переживається в ситуації утиску честі й гідності, а також характер діяння, обставини справи, тривалу незаконну бездіяльність державних органів, зайву трату зусиль по відновленню своїх прав, ступінь моральних та психічних переживань з приводу протиправних дій відповідача, надмірно тривалий стан нервового напруження і занепокоєння та виходячи із принципу об`єктивності, засад справедливості і розумності, просив суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з відповідного рахунка, відкритого у Державній казначейській служби України в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями державного виконавця Першого відділу ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області 7000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 28 листопада 2019 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції невірно встановлено обставини справи, не було взято до уваги, що у справі №686/2476/19 питання моральної шкоди за невиконання знесення побудованого окремого входу, усунення перешкод в користуванні підвальним приміщенням не ставилось, не розглядалось і оцінка судом не надавалась, а розглядалась шкода за ненадання доступу до інженерних мереж. Як зазначає апелянт, державний виконавець не організував виконання рішення суду відповідно до повноважень, наданих йому законом. Посилаючись на ст. 23 ЦК України, апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Представник першого ВДВС у м. Хмельницькому ЦЗ МУ МЮ (м. Хмельницький) Жиловський Т.Я. проти апеляційної скарги заперечив, просить оскаржуване судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Апелянт ОСОБА_1 та представник Державної казначейської служби України до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Однак в судовому засіданні 24.02.2020 року ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, скасувавши судове рішення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2012 року задоволено позов ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та зобов`язано ОСОБА_3 за власний рахунок усунути перешкоди в користуванні частиною конструктивних елементів будинку та прибудинковою територією загального користування, які знаходяться на місці побудови ОСОБА_3 окремого входу в належне йому нежитлове підвальне приміщення та облаштування конструкції навісу над цим входом, шляхом знесення окремого входу та конструкції навісу з приведенням ніш світлових вікон та зовнішнього вигляду фасаду будинку до проектного; усунути перешкоди в користуванні підвальним приміщенням шляхом зняття замків з дверей при вході в підвальне приміщення.

На виконання вказаного рішення, Хмельницьким міськрайонним судом видано виконавчі листи №2/2218/1518/2012 від 18 березня 2013 року, №2/2218/1508 від 18 березня 2013 року та №686/2494/13 від 26 липня 2013 року (а.с. 88).

Постановами державного виконавця від 15 жовтня 2013 року та 07 серпня 2013 року відкрито виконавчі провадження №40308344, №39176849 та №39176980 по вищевказаним виконавчим листам (а.с. 93-95).

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правомірно виходив із того, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 29 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 05 вересня 2019 року по справі №686/2476/19 стягнуто з Держбюджету України шляхом списання на користь ОСОБА_1 в безспірному порядку з відповідного рахунка, відкритого у Державній казначейській службі України, в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 грн., завданої неправомірними діями держвиконавця при виконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09 липня 2012 року, стягувачем по якому є позивач. А тому держава, орган якої допустив завдання моральної шкоди позивачу, вже понесла відповідальність за порушення прав стягувача внаслідок невиконання рішення суду.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що у справі №686/2476/19 питання відшкодування моральної шкоди за невиконання виконавчого документу про знесення побудованого окремого входу, усунення перешкод в користуванні підвальним приміщення (ВП №40308344 від 15 жовтня 2013 року) не ставилось, не розглядалось і оцінка судом не надавалась, а розглядалась шкода за ненадання доступу до інженерних мереж (комунікацій) (ВП№39176849 від 07 серпня 2013 року) не заслуговують на увагу.

Частиною 1, 5 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, з матеріалів справи вбачається, що постановами державного виконавця Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 24 жовтня 2013 року ВП №40308344 з примусового виконання виконавчого листа №2/2218/1508/2012, виданого 18 березня 2013 року Хмельницьким міськрайонним судом, ВП №39176849 з примусового виконання виконавчого листа №2/2218/1508, виданого 18 березня 2013 року Хмельницьким міськрайонним судом та ВП №39176980 з примусового виконання виконавчого листа №686/2494/13, виданого 26 липня 2013 року Хмельницьким міськрайонним судом приєднано до зведеного виконавчого провадження №40408358, що перебувало на виконанні у Першому міському відділі державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції (на даний час у першому відділі ДВС у м. Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) (а.с. 85-87).

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 15 червня 2018 року, залишеною без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 26 листопада 2018 року визнано бездіяльність державного виконавця, що виразилась у невиконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09 липня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зобов`язання ОСОБА_3 за власний рахунок усунути перешкоди в користуванні частиною конструктивних елементів будинку та прибудинковою територією загального користування, які знаходяться на місці побудови ОСОБА_3 окремого входу в належне йому нежитлове підвальне приміщення та облаштування конструкції навісу над цим входом, шляхом знесення окремого входу та конструкції навісу з приведенням ніш світлових вікон та зовнішнього вигляду фасаду будинку до проектного, усунути перешкоди в користуванні підвальним приміщенням шляхом зняття замків з дверей при вході в підвальне приміщення неправомірною.

І рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 29 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 26 листопада 2019 року по справі №686/2476/19 за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу ДВС міста Хмельницького та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шляхом списання в безспірному порядку з відповідного рахунку, відкритого у Державній казначейській службі України в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями державного виконавця Першого відділу ДВС міста Хмельницький у розмірі 2000 грн.

Зазначеним судовим рішенням встановлено, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 15 червня 2018 року визнано бездіяльність державного виконавця Першого відділу ДВС, що виразилась у невиконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09 липня 2012 року неправомірною і внаслідок такої неправомірної бездіяльності державного виконавця та начальника Першого ВДВС м. Хмельницький позивач зазнав душевних страждань, оскільки було порушено його право на належне і своєчасне виконання на його користь судового рішення вцілому.

З огляду на вищенаведене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивачу судовим рішенням від 29 травня 2019 року, що набрало законної сили 05 вересня 2019 року уже відшкодована моральна шкода за порушення його прав бездіяльністю державного виконавця.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 28 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови виготовлений 19 березня 2020 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай