Справа № 712/4393/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року смт Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Кіян С.О.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою АТ "Піреус Банк МКБ" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Чорнобаївського районного суду Черкаської області перебуває цивільна справа за позовною заявою АТ "Піреус Банк МКБ" (далі - позивач) до

ОСОБА_2 (далі - відповідач-1), ОСОБА_1 (далі - відповідач-2) про стягнення відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання.

В обґрунтування позову зазначалося, що рішенням суду, яке за результатами апеляційного перегляду залишено без змін та набрало законної сили, на користь позивача з відповідачів солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 11913,44 доларів США, що станом на 18 червня 2012 року становило 95224,13 гривень.

29 листопада 2017 року в порядку примусового виконання стягнуто на користь позивача 95224,13 гривень, що є еквівалентом 3543,88 доларів США за курсом НБУ на день стягнення. Посилаючись на правову позицію Великої палати Верховного Суду у справі № 14-134цс18, згідно з якою стягувачу має бути перерахована сума заборгованості, вказана у резолютивній частині судового рішення у іноземній валюті, а не її еквівалент у національній валюті, позивач вважав, що сума заборгованості відповідачів за рішенням суду на теперішній час становить 8369,56 доларів США (11913,44 - 3543,88), від погашення якої відповідачі ухиляються. За таких обставин, керуючись постановою Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, яка стосується, зокрема порядку нарахування трьох процентів річних, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів три проценти річних у розмірі 948,07 доларів США, виходячи із заборгованості у розмірі 8369,56 доларів США, за період з 18 березня

2016 року по 18 березня 2019 року, тобто за три роки, що передували зверненню до суду.

У відзиві на позовну заяву відповідачі проти позову заперечили, виходячи з того, що рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором ними виконано повністю, заборгованість погашена, відповідне виконавче провадження закінчено, про що свідчить постанова державного виконавця. Вказували, що позивач вже звертався до суду з позовом про стягнення з них курсової різниці та донарахування відсотків, однак у задоволенні зазначених позовних вимог відмовлено. Крім того, стверджували, що закінчився строк позовної давності для звернення до суду з вказаним позовом, який становить один рік.

У відповіді на відзив позивач, посилаючись на правові позиції Великої палати Верховного Суду, стверджував, що розмір заборгованості відповідачів становить саме 8369,56 доларів США, а тому рішення суду не виконано у повному обсязі, у зв`язку з чим у позивача в порядку ст. 625 ЦК України виникло право вимагати стягнення трьох процентів річних. При цьому строк позовної давності у даному випадку не закінчився, оскільки прострочення є триваючим, а стягнення трьох процентів річних має компенсаційний характер та не є штрафною санкцією.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач-1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Присутня у судовому засіданні відповідач-2 проти задоволення позову заперечила, виходячи з викладених у відзиві підстав. Крім того, вказувала на неправильність розрахунку трьох процентів річних, доданого до позовної заяви.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення відповідача-2, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2013 року у справі № 2602/5104/12, яке набрало законної сили, з відповідачів солідарно на користь позивача стягнуто заборговані 11913,44 доларів США за кредитним договором № К/08-54 від 18 червня 2008 року, що становить за курсом НБУ за гривневим еквівалентом станом на 18 червня 2012 року 95224,13 гривень (а.с. 5-7).

Відповідно до постанови головного державного виконавця відділу Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 6 грудня 2017 року виконавче провадження

№ 54109400 з виконання виконавчого листа Дарницького районного суду м. Києва від

17 січня 2014 року у справі № 2602/5104/12 про стягнення з ОСОБА_1 (відповідач-2) на користь ПАТ «Піреус Банк МКБ» боргу у сумі 95224,13 гривень закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним виконанням рішення згідно з виконавчим документом (а.с. 124).

Так, зі змісту позову вбачається та не оспорюється сторонами, що стягнення боргу у розмірі 95224,13 гривень відбулося 29 листопада 2017 року.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 липня 2018 року у справі № 753/18000/17 (а.с. 91-96), яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області від 14 листопада 2018 року у справі № 22-ц/793/1622/18 (а.с. 82-89), ПАТ «Піреус Банк МКБ» (позивач) відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (відповідачі) про солідарне стягнення курсової різниці, донарахованих відсотків та пені.

Під час розгляду вказаної справи суди дійшли висновку, що погашення заборгованості відбулося у національній валюті, виходячи з офіційного курсу НБУ на момент ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, спір між сторонами вирішено судом і рішення суду виконано в повному обсязі. При цьому наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Враховуючи встановлені обставини, набрання судовими рішеннями законної сили, суд оцінює критично доводи позивача про наявність у відповідачів заборгованості у розмірі 8369,56 доларів США, оскільки вказаними вище судовими рішеннями констатовано погашення боргу.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі

№ 127/15672/16-ц вказано, що правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення.

Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2013 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання 29 листопада 2017 року (дата погашення боргу). Відтак банк має право на отримання трьох процентів річних за увесь час прострочення до 29 листопада 2017 року.

Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених

ст. 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки

(ст. 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання трьох процентів річних, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про їх стягнення виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України), а тому 29 листопада 2017 року (дата погашення боргу, стягнутого за судовим рішенням) і є датою, коли зобов`язання відповідачів перед банком за кредитним договором припинилося.

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та трьох процентів річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Виходячи з викладеного, трирічний строк позовної давності, який розпочався

29 листопада 2017 року, не закінчився.

Таким чином з відповідачів солідарно на користь позивача підлягають до стягнення три проценти річних за період з 18 березня 2016 року (в межах заявлених позовних вимог) по 28 листопада 2017 року включно (останній день перед погашенням заборгованості), а саме за 621 календарний день, що становить 4860,34 гривень

(95224,13 гривень х 3% / 100% / 365 днів х 621 день).

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ціна позову становить 948,07 доларів США, що на момент звернення за офіційним курсом НБУ еквівалентно 25673,74 гривень (948,07 х 27,08).

З огляду на часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, а саме у розмірі 4860,34 гривень, що становить 18,93 (4860,34 / 25673,74 х 100) від заявлених позовних вимог, з відповідачів у рівних частинах підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 363,65 гривень (1921,00 / 100 х 18,93), тобто по 181,83 гривень з кожного.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов АТ "Піреус Банк МКБ" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , та з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь АТ "Піреус Банк МКБ", місцезнаходження: вул. Іллінська, 8, м. Київ, три проценти річних за період з 18 березня 2016 року по 28 листопада 2017 року включно у розмірі

4860,34 гривень.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ "Піреус Банк МКБ" судовий збір у розмірі 181,83 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ "Піреус Банк МКБ" судовий збір у розмірі 181,83 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасником справи до або через відповідний суд.

Повне рішення суду складено 10 березня 2020 року.

Суддя В.В. Чубай