Справа № 603/764/19
Провадження №2/603/73/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2020 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І.М.

секретаря судового засідання - Захарчишин М.В.

розглянувши в підготовчому засіданні в залі суду цивільну справу

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

предмет позову: визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Позивач - ОСОБА_1 звернулася в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом та подала зміни до позовних вимог де просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на:

-1/3 житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 51,1 кв.м., житловою площею 39,8 кв.м., стіни - глинобитні, Сарай «Б» - стіни камінь, Сарай «В» - стіни цегла, Літня кухня «Г» - стіни камінь, Огорожа №1 - сітка металічна, Ворота №2 - металічні, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Вістря Монастириського району Тернопільської області помер її батько - ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з вищевказаного майна.

Позивач вважає, що саме вона повинна успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за законом першої черги (в редакції ЦК Української РСР 1963 року), та дочкою померлого так як вказану спадщину прийняла, тому що вступила в управління спадковим майном, оскільки на час смерті ОСОБА_4 та відкриття спадщини проживала разом з спадкодавцем. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, окрім неї немає.

ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 звернулася до нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилось, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

ІІ. Процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І.М. від 28.12.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

27.01.2020 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області підготовче судове засідання відкладено на підставі п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України.

20.02.2020 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області проведення підготовчого судового засідання відкладено на підставі ч. 2 ст. 198 ЦПК України та замінено у справі первісного відповідача на належних відповідачів.

ІІІ. Позиції сторін.

У зв`язку з виникненням труднощів для реалізації подальших прав позивача для оформлення документів щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на 1/3 спадкового майна, яке складається з вищевказаного житлового будинку, який належав померлому ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду подала заяву в якій просить розгляд справи проводити в її відсутності, позов підтримує повністю та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в підготовче засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду подала заяву в якій просить розгляд справи проводити в її відсутності, позов визнає повністю проти його задоволення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явився, проте через канцелярію суду подав заяву в якій просить розгляд справи проводити в його відсутності, позов визнає повністю проти його задоволення не заперечує.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 79 років в с.Вістря Монастириського району Тернопільської області помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , зроблено запис №4.

Ще за життя померлому належав:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 51,1 кв.м., житловою площею 39,8 кв.м., стіни - глинобитні, Сарай «Б» - стіни камінь, Сарай «В» - стіни цегла, Літня кухня «Г» - стіни камінь, Огорожа №1 - сітка металічна, Ворота №2 - металічні, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується випискою (світлокопією) із погосподарської книги наданої Вістрянською сільською радою Монастириського району Тернопільської області (а.с. 11), згідно якої головою будинковолодіння по АДРЕСА_1 був ОСОБА_4 і який відносився до суспільної групи колгоспний двір.

Родинні відносини між позивачем ОСОБА_1 та спадкодавцем - ОСОБА_4 підтверджуються такими документами:

-Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 28.01.1973 року, згідно якого ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

-Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого повторно 03.03.1982 року, згідно якого ОСОБА_1 змінила своє дошлюбне прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_1 ».

Аналізуючи вищевказані документи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Окрім зазначеного, судом встановлено, що на час відкриття спадщини разом з померлим ОСОБА_4 в житловому будинку по АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані ОСОБА_1 - позивач по справі, ОСОБА_2 , 1976 року народження та ОСОБА_3 , 1978 року народження, що підтверджується довідкою виданою Вістрянською сільською радою Монастириського району Тернопільської області від 13.12.2019 року за №716 та відомостям які містяться в погосподарській книзі копія з якої міститься в матеріалах справи.

Проте в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинковолодіння, нотаріусом Монастириської державної нотаріальної контори було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальних дій, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.12.2019 року №729/02-31 (а.с.13).

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Як судом встановлено, спадщина відкрилася в зв`язку із смертю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відносився до суспільної групи колгоспний двір

В зв`язку з наведеним суд зазначає, що до введення в дію Закону України «Про власність» частка майна померлого члена колгоспного двору з майна колгоспного двору не виділялась, а залишалась в спільній власності решти членів колгоспного двору. Майно колгоспного двору спадкувались тільки в разі смерті останнього члену колгоспного двору. Такий порядок спадкування поширюється на випадки припинення колгоспного двору з цих підстав до 01.07.1990 року. З введенням в дію Закону України «Про власність» в разі смерті члена колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його членів, проте з 15.04.1991 року двір втратив статус колгоспного двору.

Відповідно до роз`яснень Пленуму ВСУ постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК (16.01.2003р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1963), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 524, 525, 526, ЦК України (1963 року), який діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємство за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем.

Також, судом було встановлено, що станом на 15.04.1991 року та на час смерті ОСОБА_4 разом з померлим в житловому будинку по АДРЕСА_2 проживали та були зареєстровані ОСОБА_1 - позивач по справі, ОСОБА_2 , 1976 року народження та ОСОБА_3 , 1978 року народження.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

За приписами ст. 120, ст. 121, ст. 123 ЦК Української РСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

В п. 6 (б) постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», судам роз`яснюється, що розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно з вимогами ст.ст. 548, 549 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини подав державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини, або якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Спадкове майно ОСОБА_1 фактично прийняла так як вступила у фактичне управління та володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини проживала з спадкодавцем в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, як слідує з постанови нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори від 13.12.2019 року №729/02-31, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 з підстав того, що відсутній правовстановлюючий документ на будинковолодіння.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. Питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали.

Згідно технічного паспорта, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 , був побудований в 1953 році.

Згідно п.43 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127 (в редакції постанови КМУ від 23.08.2016 року №553), для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані:

1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги;

2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

З листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» вбачається, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючі документи відсутні, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені нею в позовній заяві та заяві про зміну розміру позовних вимог щодо спадщини у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, а отже, позивач ОСОБА_1 має право на прийняття спадщини за законом у вигляді 1/3 житлового будинку з надвірними будівлями у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

Беручи до уваги вищевказані факти щодо спадкування спадкового майна в поєднанні з процесуальними нормами законодавства, а також враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці (крім позивача) заяв про прийняття спадщини на вказане в позовній заяві майно в нотаріальну контору не подавали, про що свідчить повідомлення нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори від 08.01.2020 року №1/01-16, і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред`явлено, а позивач фактично прийняла спадщину, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом 1/3 спадкового майна, яке належало ОСОБА_4 . В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на 1/3 спадкового майна, яким являється житловий будинок з надвірними будівлями.

На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на 1/3 спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 526, 529, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 1218, 1222, 1223, 1268 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно а саме, на:

- 1/3 житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 51,1 кв.м., житловою площею 39,8 кв.м., стіни - глинобитні, Сарай «Б» - стіни камінь, Сарай «В» - стіни цегла, Літня кухня «Г» - стіни камінь, Огорожа №1 - сітка металічна, Ворота №2 - металічні, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі ухвалення рішення за відсутності учасників справи протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення чи ухвалення рішення за відсутності учасників справи або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18.03.2020 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (паспорт серії НОМЕР_4 , ІПН НОМЕР_5 ), проживаючої за адресою: с.Вістря Монастириського району Тернопільської області.

Відповідач: ОСОБА_2 , 1976 року народження, (паспорт серії НОМЕР_6 ), проживаючого за адресою: с.Вістря Монастириського району Тернопільської області.

Відповідач: ОСОБА_3 , 1978 року народження, (паспорт серії НОМЕР_7 ), проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя І. М. Галіян