Дата документу 17.06.2020 Справа № 336/5319/15-ц
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 336/5319/15Головуючий у 1-й інстанції Зарютін П.В.
Пр. № 22-ц/807/670/20Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2019 року про відмову у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (надалі Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року Банк звернувся до суду із вищезазначеною заявою (а.с. 91-101), в якій просив визнати причини пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі 336/5319/15 поважними та поновити строк пред`явлення виконавчого листа по справі 336/5319/15 до виконання.

В обґрунтування своєї заяви Банк зазначав, що строк пропущено з поважних причин: у зв`язку із запровадженням тимчасової адміністрації у Банку і в подальшому процедури ліквідації Банку, що потягнуло ряд перевірок та інвентаризацій кредитних справ, а також спричинило звільнення працівників та втрату документації Банку та відсутністю належного контролю за ходом здійснення контролю за досудовим, судовим і виконавчим провадженням, що в свою чергу позбавило Банк можливості здійснити відповідні дії щодо своєчасного отримання рішення суду у цій справі.

Так, з 03.03.2015 року у Банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Лише у 2019 році в ході внутрішньобанківської перевірки було встановлено, що за кредитним договором ОСОБА_1 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя від 25 листопада 2015 року ухвалено заочне рішення, яким позов Банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено у повному обсягу та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку 630342,31 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 35/1-246-К/Р від 17.03.2006 року; стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 9455,14 грн. Відповідно до договору від 14.03.2012 року, укладеного між Банком та ТОВ «Колекторська компанія «Вердикт», Банком останньому на виконання відповідних дій видано довіреність, передано матеріали кредитної справи, який із введенням тимчасової адміністрації у Банку було розірвано. 30 серпня 2019 року по зазначеній цивільній справі Шевченківським районним судом м. Запоріжжя був виданий виконавчий лист, строк пред`явлення якого вже закінчився.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї заяви визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_3 (а.с. 103).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2019 року (а.с. 110-112) Банку у задоволенні заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, Банк у своїй апеляційній скарзі (а.с. 116-119) просив ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати, визнати причини пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по справі 336/5319/15-ц, поважними та винести ухвалу про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по справі 336/5319/15-ц до виконання.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 124).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 134), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 137).

Відповідач ОСОБА_1 не скористалась своїм правом на подачу апеляційному суду відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 18 березня 2020 року, не відбувся та був відкладений за відсутністю належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду цієї справи представника Банку (а.с. 140) через першу неявку відповідача (боржника) ОСОБА_1 , відносно якої в апеляційного суду відсутні відомості про вручення їй судової повістки (а.с. 142-143,146).

З метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги Банку, в порядку ст. 81 ч. 7 ЦПК України апеляційним судом ухвалою (а.с. 147-148) витребувано у ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в строк до 08.04.2020 року для долучення до матеріалів цієї справи інформацію про те:

- коли саме проводилась перевірка з моменту введення тимчасової адміністрації у Банку 03.03.2015 року (зазначити конкретний період), які саме результати останньої щодо цієї справи (акт перевірки тощо), надати докази проведення останнього ?

- коли саме було укладено та розірвано договір із колекторською фірмою - ТОВ «Колекторська компанія «Вердикт» (зазначити конкретні дати), надати докази останнього (договір та додаткова угода про розірвання останнього тощо) ?

- хто із працівників Банку, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів, Фонду гарантування вкладів чи колекторської фірми, відповідальних за участь у цьому судовому провадженні ЄУН 336/5319/15 зі сторони Банку та за примусове виконання судового рішення від 25.11.2015 року у цій справі протягом цих майже 4 (чотирьох років) з дати набрання законної сили рішенням суду у 2015 році, був притягнутий за результатами проведеної перевірки, про яку Банк зазначає у своїй апеляційній скарзі у цій справі, до будь-якої відповідальності за бездіяльність тощо (зазначити конкретні ПІБ, посада), надати докази останнього (копія наказу тощо) ?

- що саме пояснювали ці особи з приводу несвоєчасного виконання рішення суду у цій справі, докази останнього?

Також апеляційним судом здійснено запит до органу реєстрації з приводу підтвердження (спростування) наявного у матеріалах цієї справи місця реєстрації відповідача (боржника) ОСОБА_1 станом на теперішній час (а.с. 149).

03.04.2020 року на адресу апеляційного суду надійшла відповідь органу реєстрації (а.с.160-161), за змістом якої інформація про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 відсутня.

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 06 травня 2020 року не відбувся та був відкладений через неявку сторін, відсутність інформації Банку на виконання вищезазначеної ухвали апеляційної суду та через другу неявку відповідача (боржника) ОСОБА_1 , відносно якої в апеляційного суду були відсутні відомості про вручення їй судової повістки (а.с. 154-155, 164).

З метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги Банку, в порядку ст. 81 ч. 7 ЦПК України апеляційним судом ухвалою (а.с. 165, 167-168) повторно витребувано у ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в строк до 27.05.2020 року для долучення до матеріалів цієї справи вищезазначену інформацію, та постановлено окрему ухвалу апеляційного суду (а.с. 166, 169) з приводу невиконання Банком вищезазначеної ухвали апеляційного суду від 18 березня 2020 року у цій справі.

Апеляційним судом також зроблено повторний запит до органу реєстрації з метою з`ясування фактичного місця реєстрації відповідача (боржника) ОСОБА_1 на теперішній час (а.с. 170).

27.05.2020 року на адресу апеляційного суду надійшла відповідь органу реєстрації (а.с.184).

15 червня 2020 року на виконання вищезазначеної ухвали апеляційного суду від 06 травня 2020 року Банк надав інформацію, за змістом якої:

- щодо справи № 336/5319/15 інвентаризація проводилась з 30.05.2019 року по 06.01.2020 року (копія наказу № 23 від 30.05.2019 року а.с. 192);

- договір доручення з ТОВ «Колекторська компанія «Вердикт» на супроводження зокрема справи № 336/5319/15 був укладений 14.03.2012 року та розірваний 03.03.2015 року;

- за результатами інвентаризації, у зв`язку з безліччю порушень та бездіяльністю був звільнений юрисконсульт з питань претензійно-позовної роботи запорізького регіону відділу претензійно-позовної роботи управління по роботі з простроченою заборгованістю фізичних осіб з заставними кредитами генерального департаменту правового забезпечення діяльності Банку Растворова Д.А.;

- свою бездіяльність та несвоєчасне виконання рішення суду у цій справі ОСОБА_4 пояснювала тим, що у зв`язку з процедурою ліквідації АТ «Дельта Банк» навантаження на юрисконсульта з питань претензійно-позовної роботи запорізького регіону відділу претензійно-позовної роботи управління по роботі з простроченою заборгованістю фізичних осіб з заставними кредитами генерального департаменту правового забезпечення діяльності Банку значно збільшилось, був звільнений ряд регіональних представників, що унеможливлювало своєчасне виконання рішення суду у цій справі (процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» є загальнодоступною інформацією та додаткового доказування не потребує).

У судове засідання 17 червня 2020 року повідомлені апеляційним судом належним чином, з додержанням вимог ЦПК України про час і місце розгляду цієї справи (а.с. 175-177, 179-181) учасники цієї справи втретє не з`явились, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Відповідач (боржник) ОСОБА_1 про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістила.

Банк подав апеляційному суду клопотання (а.с. 190), в якому просив розглядати дану справу апеляційним судом за відсутності його представника.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді замість 40 суддів за штатом фактично працює 18 суддів).

Також, за змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закон № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. …. 371… цього Кодексу.. , а також строк…розгляду апеляційної скарги … продовжуються на строк дії такого карантину.

В Україні на час розгляду цієї справи апеляційним судом карантин діє з 12 березня 2020 року по 22 червня 2020 року включно, що є загальновідомою інформацією.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх учасників цієї справи, і на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України ухвалив клопотання Банку задовольнити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відводів учасниками цієї справи суддям апеляційного суду у цій справі не заявлено, самовідводи суддів відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Банку у цій справі не підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи Банку у задоволенні заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у цій справі, керувався ст. ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81 89, 258-261, 433 ЦПК України, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України та виходив із такого.

Ч. 1 ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Ч. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що відповідно до статей 55,124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст. ст. 370, 371 ЦПК України питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.24 ЗУ «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення попущеного строку до суду, який видав відповідний виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2015 року було вирішено: «Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити у повному обсягу та стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 630342,31 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 35/1-246-К/Р від 17.03.2006 року. Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 9455,14 грн. (а.с. 77-79).

08.12.2015 року рішення набрало законної сили.

30.08.2019 року судом першої інстанції (а.с. 89) за заявою стягувача лише від 13.08.2019 року (а.с. 86-88) був виданий виконавчий лист.

При цьому, заявник зазначав про поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання посилаючись на те, що у березні 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» та у подальшому було розпочато процедуру ліквідації Банку.

У 2019 році в ході внутрішньобанківської перевірки було встановлено, що по кредитному договору укладеному із ОСОБА_1 було ухвалено рішення суду у справі 336/5319/15, крім того у зв`язку із запровадженням тимчасової адміністрації і в подальшому процедури ліквідації Банку, потягнуло ряд перевірок та інвентаризацій кредитних справ, а також спричинило звільнення працівників та втрату документації Банку та відсутністю належного контролю за ходом здійснення контролю за досудовим, судовим та виконавчим провадженням, що в свою чергу АТ «Дельта Банк» було позбавлено можливості здійснити відповідні дії щодо своєчасного отримання вказаного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що сам стягувач зі значним запізненням звернувся до суду за видачею виконавчого листа, пропустивши при цьому строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, тому цей факт не означає наявності у нього поважної причини і не є підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання - щодо інших виконавчих документів.

Згідно ст. 433 ЦПК України - у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

В силу вимог із ст. 123 ЦПК перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом ст. 126 ЦПК право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно із ст. 127 ЦПК суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, заявник не довів наявності у нього поважних причин протягом всього часу, на який пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання. Вказані заявником причини не доводять об`єктивної неможливості отримати виконавчий документ та пред`явити до виконання вчасно, а також вчасно вжити всіх передбачених процесуальним законом заходів щодо реалізації своїх прав з цього приводу. Даний строк заявником пропущений без поважних причин.

При вищевикладених обставинах, враховуючи надані заявником докази у їх сукупності, і розглядаючи заяву в межах зазначених заявником підстав, суд першої інстанції дійшов висновку, що не знаходить підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Доводи апеляційної скарги Банку в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб дублюють доводи заяви останнього у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи не спростовують обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуємої ухвали у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на законі та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

У своїй апеляційній скарзі (а.с.117) Банк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «високопарними словами» заявляє про «…суспільний резонанс даного спору, ризик втрати Фондом гарантування вкладів фізичних осіб активів, враховуючи, що останній є кредитором АТ «Дельта Банк», а тому прийняття рішення суду по даній справі стосуватиметься його прав та обов`язків в розмірі непогашених кредиторських вимог, оскільки вирішення спору у даній справі може мати негативний вплив на розмір активів Фонду та відповідно вплинути на можливість відшкодування ним гарантованих сум вкладникам АТ «Дельта Банк»…».

Апеляційний суд поважає права вкладників АТ «Дельта Банк»!

Проте:

По-перше:

Банк посилається в обґрунтування своєї апеляційної скарги у тому числі на невиконання колектором ТОВ «Колекторська компанія «Вердикт» договору доручення від 14.03.2012 року щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за вищезазначеним кредитним договором (а.с. 117).

Хоча, при цьому встановлено, що цей договір Банку з ТОВ «Колекторська компанія «Вердикт» був розірваний ще 03.03.2015 року (інформація Банку на виконання ухвали апеляційного суду а.с. 190 яка може бути прийнята апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України), тобто ще до ухвалення судом першої інстанції рішення у цій справі 25.11.2015 року та з самого початку існування тимчасової адміністрації Банку з 03.03.2015 року.

По-друге:

Строк для примусового виконання рішення суду у цій справі складав 1 (один) рік в силу вимог Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час ухвалення та набрання законної сили рішенням суду першої інстанції у цій справі у грудні 2015 року, та збігав у грудні 2016 року.

В силу вимог п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній з 05.10.2016 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом (ст. 12 протягом 3 (трьох) років).

Проте, встановлено, що Банку виконавчий лист вперше виданий судом першої інстанції у цій справі лише у серпні 2019 року і лише за заявою стягувача від 13.08.2019 року (а.с. 86-88).

Втретє:

Оскільки, інвентаризація Банком в особі Фонду щодо даного кредитного договору та справи № 336/5319/15 проводилась вперше лише з 30.05.2019 року по 06.01.2020 року (інформація Банку на виконання ухвали апеляційного суду а.с. 190), хоча тимчасова адміністрація Банку введена ще 03.03.2015 року, а рішення суду першої інстанції у цій справі ухвалено у цій справі вже після введення тимчасової адміністрації Банку - 25.11.2015 року.

В - четверте:

При цьому, встановлено, що відповідальною особою за цю справу постійно з 2015 року по 2019 рік була одна лише особа - юрисконсульт Растворова Д.А. (інформація Банку на виконання ухвали апеляційного суду а.с. 190), яка лише 15 липня 2019 року була звільнена Банком і лише на підставі згоди сторін (п.1 ст. 36 КЗпП України).

Данні про те, що остання чи будь-які інші особи Банку, відповідальні за цю кредитну справу (судову справу ЄУН 336/5319/15) були притягнуті Банком до відповідальності, у матеріалах цієї справи відсутні та Банком апеляційному суду станом на час апеляційного перегляду цієї справи не надані.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги Банку.

Так, в силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Однак, Банк не надав апеляційному суду належних, допустимих доказів, передбачених ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, на підтвердження поважності причин пропуску ним, як стягувачем, строку для пред`явлення вищезазначеного виконавчого документу до виконання та, відповідно, підстав для поновлення останнього судом у цій справі.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови Банку у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 12, 141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 19.06.2020 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.