н/п 2/490/550/2020 Справа № 490/1200/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2020 року Центральний районний суд міста Миколаєва в складі:

головуючого - судді Гуденко О.А., за участю секретаря судового засідання - Дудник Г.С., за участі представника позивача адвокатки Жосан В.М.,

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання кредитного договору припиненим та зобов`язання банку анулювати відомості про наявну заборгованість, -

в с т а н о в и в:

В лютому 2019 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаїв в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача акціонерного товариства "КБ"ПриватБанк" (далі - АТ "КБ"ПриватБанк", Банк), в якому просив визнати кредитний договір № SANDN3079 від 14 серпня 2013 року , укладеним ним з Банком 14 серпня 2013 року, припиненим та зобов`язати Банк анулювати відомості про наявність заборгованості за даним кредитним договром за ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 серпня 2013 року між ним та ПАТ КБ "ПриватБанк" укладено кредитний договір № SANDN3079, згідно з яким банк надав позичальнику кредит у сумі 1600 грн зі сплатою відповідної поцентної ставки, умови договру він виконував увесь час добросовісно.

29 березня 2018 він отримав листа від Банку з повідомленням про порушенням ним зобовязань за цим кредитним договром та фіктивне рішення суду.Проте на стан отримання цього листа він кредит погасив в повному обсязі.На його звернення до Банку з проханням зазначити підстави боргових претензій та надати довідку про відсутність заборгованості за кредитом, на що відповіді не отримав.

Оскільки він виконав свої зобов`язання в понвому обсязі, кредитні відногсини між ним та Банком припинені.

З цих підстав позивач просив суд визнати кредитний договір від 14.08.2013 припиненим .

Відповідач подав письмові пояснення на позовну заяву, в якому зазначив про безпідставність вимог ОСОБА_1 , мотивуючи це тим, що кредитний договір не розірвано,строк дії кредитної картки за цим договром був до 30.07.2017 року , позичальником не погашена уся сума заборгованості за кредитною карткою, а отже, і зобов`язання за ним не припинені.

Ухвалою суду про забезпечення доказів від 04 грудня 2019 року за клопотанням представника позивача витребувано у АТ КБ "Приват Банк" завірену належним чином копію кредитного договору № SANDN3079 від 14.08.2013 року та розгорнуту виписку по кредитному рахунку.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити з викладених підстав.Зазначив, що надана Банеком виписка по картковому рахунку позивача не доводить наявну суму заборгованості за кредитною карткою, строк дії якої закінчився.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 2, ст.4, ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин;

За змістом процесуальних норм об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту. Аналогічні роз`яснення містить п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК) , то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, відповідно до ст. 509, ст. 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої ЦК України. Норми даної глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо), зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора, поєднанням боржника і кредитора в одній особі, неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою, смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора, ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодацем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Ці підстави, зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, не передбачають припинення зобов`язання у зв`язку з ухваленням судом рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Таким чином, з моменту виконання боржником зобов`язань й прийняття виконання кредитором, припиняється існування прав і обов`язків сторін, що складають зміст конкретного зобов`язального правовідношення.

З матеріалів справи вбачається, що 14 серпня 2013 року ПАТ КБ "Приват Банк", правонаступником якого є АТ "КБ"приват Банк", та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір № SANDN3079, шляхом підписання Заяви- анкети про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку , за умовами якого банк надав позичальнику кредитний ліміт на картк у"Універсальна" , терімн дії якої закінчився в липні 2017 року.

Згідно виписки по картковому рахунку позивача з 16.08.2013 року по 02.03.2020 року , позивач користувася кредимтної карткою щонайменше до 27.07.2017 року, коди здійснював з картки перевод грошових коштів, а 24 серпня 2017 рокуостанній раз поповнював її готівкою.

На теперішній час Банком згідно цієї виписки нараховані відповідні відсотки та штрафні санкції за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості.

14 лютого 2018 року на адресу позивача Банком була направлена вимога про наявність заборгованості за кредитним договром від 14.08.2013 № SANDN3079 в загальному рзмірі 13 306,17 грн.

Отже, закінчення терміну дії кредитної карки, а отже і терімну дії кредитного договору № SANDN3079 в липні 2017 року не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання .

Доказів того, що він повністю виконав свої зобов`язання за вказаним кредитним договром - ОСОБА_1 , суду не надав, як і не надав жодних доказів про неправомірність дій Банку про нарахування заборгованості за цим кредитом.

Обсяг наявної заборгованості та правильність нарахування Банком залишку ьтіла кредиту, відсотків та пені за кредитним договором № SANDN3079 не входить до предмету доказування по дані справі, а отже судом не перевіряється.

Обставин, які б свідчили про припинення кредитного договоу, визначених законом, судом також встановлено не було, оскільки позивачем не надано жодних доказів повного виконання ним своїх зобов`язань по кредиту . За такого, суд вважає, що підстави для визнання припиненим кредитного договору від 14.08.2013 року № SANDN3079, і як наслідок покладення обов`язку на Банк про анулювання нарахованої ним заборгованості - відсутні.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог.

Відповідно до ст. 1414 ЦПК України, судові витрати не стягуються.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання кредитного договору припиненим та зобов`язання банку анулювати відомості про наявну заборгованість - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Гуденко

Повний текст рішення виготовлено 12 червня 2020 року