Постанова

Іменем України

18 березня 2020 року

м. Київ

справа № 2-1670/2011

провадження № 61-14644в19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

учасники справи:

скаржник (боржник) - ОСОБА_1 ,

суб`єкти оскарження:Запорізький районний відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в особі начальника відділу - Брєй Олени Василівни, заступник начальника відділу - Дениско Світлани Вікторівни, Хортицький відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області,

стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», Публічне акціонерне товариство «Фідобанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 16 квітня 2019 року у складі судді Ачкасова О. М., постанову Запорізького апеляційного суду від 10 липня 2019 року у складі колегії суддів: Бєлки В. Ю., Кухаря С. В., Онищенко Е. А.,

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 16 квітня 2019 року, постанову Запорізького апеляційного суду від 10 липня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2018 року ОСОБА_2 , яка діяла в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця, суб`єкти оскарження: Запорізький районний відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в особі начальника відділу - Брєй О. В. (далі - Запорізький РВ ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області), заступник начальника відділу - Дениско С. В., Хортицький відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі - Хортицький ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області), стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Інновація»), Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк»).

Скарга мотивована тим, що у провадженні заступника начальника Запорізького районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Дениско С. В. на виконанні перебуває виконавче провадження № 41647401 по виконанню виконавчого листа № 2-1670/11 від 16 вересня 2013 року, виданого Запорізьким районним судом Запорізької області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1

18 червня 2016 року провадження було завершене на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

21 квітня 2017 року начальник відділу Брей О. В. виніс постанову про скасування процесуального документу про завершення виконавчого провадження.

07 грудня 2017 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 отримав постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 24 листопада 2017 року, відповідно до якої було вирішено звернути стягнення на доходи боржника у poзмірі 20 (не зрозуміло чого саме, гривень чи відсотків) до виплати загальної суми боргу у poзмірі 480 575,56 грн.

18 грудня 2017 року за заявою ОСОБА_1 заступник начальника Запорізького РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області Дениско С. В. виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Зазначає, що 27 березня 2008 року між АБ «Факторіал Банк» та ПП «Олімпія» було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 241-г/06.

27 березня 2008 року між АБ «Факторіал банк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 241-г/06/01, відповідно до якого в забезпечення виконання позичальником зобов`язання було прийнято нерухоме майно, придбане не за рахунок коштів, отриманих ПП «Олімпія» при укладенні кредитного договору.

06 лютого 2018 року начальником Запорізького РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області було винесено постанову про скасування процесуального документу, а заступником начальника - постанову про заміну сторони виконавчого провадження, якою замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «Фідобанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Інновація».

Kpiм того, начальник відділу та державний виконавець, достовірно знаючи про причини та обставини оскарження дій начальника відділу та державного виконавця в суді, 19 липня 2018 року та 31 липня 2018 року знову, зловживаючи своїм службовим становищем, ухвалили постанову про арешт майна боржника та постанову про призначенні суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні.

Таким чином, неправомірні дії посадових осіб виконавчої служби призвели до порушення прав боржника ОСОБА_1 .

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив визнати незаконними дії начальника відділу Запорізького районного ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Брєй О. В. щодо винесення постанови про перевірку матеріалів виконавчого провадження № 41647401 від 06 лютого 2018 року відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», щодо винесення постанови про скасування процесуального документу № 41647401 від 06 лютого 2018 року.

Визнати незаконною вказівку начальника відділу Запорізького районного ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Брєй О. В. щодо винесення постанови про заміну сторони виконавчого провадження.

Визнати незаконними: постанову заступника начальника відділу Запорізького районного ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Дениско С. В. про опис та арешт майна (коштів) боржника № 41647401 від 18 червня 2018 року; постанову про арешт майна боржника № 41647401 від 19 липня 2018 року; постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 41647401 від 31 липня 2018 року.

Скасувати постанови начальника відділу Запорізького районного відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Брєй О. В.: про перевірку матеріалів виконавчого провадження від 06 лютого 2018 року; про скасування процесуального документу від 06 лютого 2018 року; про заміну сторони виконавчого провадження.

Скасувати постанови заступника начальника відділу Запорізького районного відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Дениско С. В.: про опис та арешт майна (коштів) боржника від 18 червня 2018 року; про арешт майна боржника від 19 липня 2018 року; про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 31 липня 2018 року.

Зобов`язати заступника начальника відділу Запорізького районного відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Дениско С. В., в провадженні якої перебуває виконавче провадження, повернути виконавчий документ стягувачу на підставі постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 18 грудня 2017 року.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 16 квітня 2019 року (у складі судді Ачкасова О. М.) скаргу задоволено.

Визнано незаконними дії начальника відділу Запорізького районного відділу ДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Брєй О. В. щодо винесення постанови про перевірку матеріалів виконавчого провадження № 41647401 від 06 лютого 2018 року відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Визнано незаконними дії начальника відділу Запорізького районного відділу ДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Брєй О. В. щодо винесення постанови про скасування процесуального документу № 41647401 від 06 лютого 2018 року.

Визнано незаконною вказівку начальника відділу Запорізького районного відділу ДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Брєй О. В. щодо винесення постанови про заміну сторони виконавчого провадження.

Визнано незаконною та скасовано постанову заступника начальника відділу Запорізького районного відділу ДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Дениско С. В. про опис та арешт майна (коштів) боржника № 41647401 від 18 червня 2018 року.

Визнано незаконною та скасовано постанову заступника начальника відділу Запорізького районного відділу ДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій Дениско С. В. про арешт майна боржника № 41647401 від 19 липня 2018 року.

Визнано незаконною та скасовано постанову заступника начальника відділу Запорізького районного відділу ДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій Дениско С. В. про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 41647401 від 31 липня 2018 року.

Скасовано постанову начальника відділу Запорізького районного відділу ДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Брєй О. В. про перевірку матеріалів виконавчого провадження № 41647401 від 06 лютого 2018 року відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Зобов`язано начальника відділу Хортицького відділу ДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, у відділі якого перебуває виконавче провадження № 41647401, повернути виконавчий документ стягувачу на підставі постанови про повернення виконавчого документа стягувачу № 41647401 від 18 грудня 2017 року.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у виконавчому листі, за яким відкрито виконавче провадження, чітко зазначено спосіб виконання рішення суду, а саме - звернуто стягнення на предмет іпотеки та встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за ціною продажу, встановленої на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Проте, державний виконавець при винесені постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 24 листопада 2017 року вийшов за межі своїх повноважень, чим порушив статей 1, 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Запорізького апеляційного суду від 10 липня 2019 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, щоЗакон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. Вказаний мораторій унеможливлює вжиття органами і посадовими особами проведення конкретних виконавчих дій - заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень.

При таких обставинах, на думку суду апеляційної інстанції, існують підстави для застосування приписів пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» щодо повернення виконавчого документу стягувачу.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2019 року до Верховного Суду, ТОВ «Фінансова компанія «Інновація», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції постановлена ухвала без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для правильного вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Доводи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просила залишити без задоволення касаційну скаргу, а оскаржувані судові рішення без змін, як такі, що ухвалені у відповідності до діючого законодавства.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (тут і далі - в редакції, що діяла на час подання касаційної скарги, що розглядається судом касаційної інстанції) у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 08 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи.

29 серпня 2019 року вказана справа передана на розгляд до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2020 року справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що в провадженні заступника начальника Запорізького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області Дениско С. В. на виконанні перебувало виконавче провадження № 41647401 по виконанню виконавчого листа № 2-1670/11 від 16 вересня 2013 року, виданого Запорізьким районним судом 3aпopiзької області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме - на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1

17 червня 2016 року на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення постанови) зазначене виконавче провадження було завершене.

21 квітня 2017 року начальник Запорізького районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Брей О. В. виніс постанову про скасування процесуального документу, оскільки встановлено, що не в повному обсязі перевірено майновий стан боржника, що підтверджується постановою про скасування процесуального документу.

Постановою заступника начальника Запорізького районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Дениско С. В. від 24 листопада 2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1

18 грудня 2017 року виконавчий документ повернуто стягувачу, про що свідчить постанова про повернення виконавчого документу стягувачу.

06 лютого 2018 року начальник відділу Брей О. В. виніс постанову про перевірку матеріалів виконавчого провадження № 41647401, в якому зазначено, що 29 січня 2018 року до відділу надійшла скарга на дії заступника начальника відділу Дениско С. В. щодо винесення 18 грудня 2017 року постанови про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою начальника відділу Брєй О. В. від 06 лютого 2018 року скасовано процесуальний документ про повернення виконавчого документа стягувачу.

Постановою заступника начальника відділу від 06 лютого 2018 року замінено сторону виконавчого провадження.

18 червня 2018 року заступником начальника відділу Запорізького районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Дениско С. В. прийнято постанову про опис та арешт майна боржника, а саме - житлового будинку ОСОБА_1

19 липня 2018 року заступником начальника відділу Запорізького районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Дениско С. В. прийнято постанову про арешт майна боржника.

31 липня 2018 року заступником начальника відділу Запорізького районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Дениско С. В. прийнято постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні.

Постановою від 13 вересня 2018 року матеріали виконавчого провадження № 41647401 були передано до Хортицького ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Установлено, що у виконавчому листі у справі № 2-1670/11 від 16 вересня 2013 року, виданого Запорізьким районним судом 3aпopiзької області, зазначено спосіб виконання судового рішення - звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме - нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 . Встановити спосіб реалізації предмету іпотеки за іпотечним договором від 27 березня 2008 року - нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 шляхом проведення прилюдних торгів за ціною продажу, встановленої на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2 , яка діяла в інтересах ОСОБА_1 , на дії та рішення посадових осіб державної виконавчої служби, Запорізький районний суд Запорізької області посилався виключно на те, що у виконавчому листі, за яким відкрито виконавче провадження, чітко зазначено спосіб виконання рішення суду, а саме - звернуто стягнення на предмет іпотеки та встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за ціною продажу, встановленої на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. А тому державний виконавець, ухвалюючи постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 24 листопада 2017 року вийшов за межі своїх повноважень, чим порушив статей 1, 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Проти таких висновків суду першої інстанції та інших доводів скарги, поданої Зелінською в інтересах ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі заперечувало ТОВ «Фінансова компанія «Інновація».

Разом із тим, залишаючи без змін ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 16 квітня 2019 року, суд апеляційної інстанції у своїй постанові від 10 липня 2019 року мотивував свій висновок виключно тим, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. Вказаний мораторій унеможливлює вжиття органами і посадовими особами проведення конкретних виконавчих дій - заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень. При таких обставинах, на думку суду апеляційної інстанції, існують підстави для застосування приписів пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» щодо повернення виконавчого документу стягувачу.

Разом із тим, установлено, що 27 березня 2008 року між АБ «Факторіал-Банк» та ПП «Олімпія» укладено кредитний договір, згідно умов якого АБ «Факторіал Банк» надав позичальнику кредит в межах максимального ліміту заборгованості до 282 800 грн. У забезпечення виконання зобов`язань саме за зазначеним кредитним договором, між АБ «Факторіал-Банк» і ОСОБА_1 27 березня 2008 року було укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, іпотечне майно надане ОСОБА_1 у відповідності до договору іпотеки від 27 березня 2008 року як забезпечення кредиту у національній валюті України - гривні, а не в іноземній валюті.

При таких обставинах, переглядаючи справу по суті та постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги ТОВ «Фінансова компанія «Інновація», суд апеляційної інстанції дійшов невірного висновку про те, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» поширюється на спірні правовідносини.

При цьому висновки суду першої інстанції апеляційний суд фактично не досліджував, доводи апеляційної інстанції ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» не вивчав та оцінки їм не надавав.

Отже, суд апеляційної інстанції, у порушення статей 89, 263-265 ЦПК України, не забезпечив повного та всебічного розгляду справи, належно не встановив усі необхідні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, характеру спірних правовідносин та позовних вимог, що призвело до передчасного висновку при апеляційному перегляді.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд апеляційної інстанції в судовому рішенні у достатній мірі не виклав мотиви, на яких воно базується, адже право на захист може вважатися ефективним тільки тоді, якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином судом вивчені усі їх доводи, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення ЄСПЛ у справах «Мала проти України»; «Суомінен проти Фінляндії»).

Відповідно до пункту 1 частини третьої, частини четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Враховуючи, що апеляційним судом не встановленні фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, ухвалене ним рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Під час нового розгляду суду належить врахувати вищенаведене, дослідити та належним чином оцінити зібрані у справі докази, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити законне і справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Встановлення цих обставин має істотне значення для вирішення питання наявності порушеного права позивача.

Суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, в зв`язку з чим позбавлений можливості ухвалити нове рішення або змінити судові рішення у цій справі.

За змістом статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Верховним Судом взято до уваги тривалий час розгляду судами вказаної справи, а тому, з метою дотримання принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України), а також основоположних засад (принципів) цивільного судочинства (частина третя статті 2 ЦПК України), суд касаційної інстанції дійшов висновку про передачу справи на новий розгляд до апеляційного суду для повного, всебічного та об`єктивного дослідження і встановлення фактичних обставин, що мають важливе значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» задовольнити частково.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 10 липня 2019 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. П. Курило