Справа № 369/4417/19
Провадження № 2/369/1828/20
18.02.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Ковальчук Л.М.
при секретарі Заїка О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про скасування арешту,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про скасування арешту, посилаючись на те, що на підставі Договору дарування вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Дана квартира зареєстрована в реєстрі речових прав на нерухоме майно. 01 лютого 2018 року, маючи на меті зареєструвати місце проживання у даній квартирі, їй стало відомо, що на даній квартирі наявне обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно. Реєстраційний номер обтяження 4715535 зареєстровано 28 березня 2007 року. Підстава обтяження: Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АК № 625749 (АА № 367562) 15 січня 2007, ДВС Києво-Святошинського району Київської області.
Державним виконавцем ДВС Києво-Святошинського району Київської області було повідомлено, що арешт накладено у зв`язку з комунальною заборгованістю по квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Дана квартира була власністю її матері та продана. А заборгованість по комунальним платежах повністю погашена. Арешти на майно в межах виконавчих проваджень не знято. Борг за вищевказаним виконавчим листом є сплаченим в повному обсязі.
19 лютого 2018 року вона звернулась до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби відносно зняття арешту. 13 квітня 2018 року їй була надана відповідь з роз`ясненням, що даний арешт може бути знято лише за рішенням суду.
Таким чином, на даний час на належне їй майно безпідставно накладено арешт, чим порушені її майнові права щодо розпорядження власністю.
Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просила скасувати арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, а саме арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
У судове засідання позивач і його представник не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, до суду надійшла заява представника позивача, в якій вона позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити, та провести розгляд справи у відсутності позивача і його представника.
У судове засідання представник відповідача Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.
Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі, тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що за Договором дарування квартири від 21 червня 2005 року ОСОБА_2 , як дарувальник, передав у власність Обдаровуваній ОСОБА_3 безоплатно квартиру АДРЕСА_3 . Зазначена квартира загальною площею 22,3 кв.м. складається з однієї кімнати, житловою площею 12,2 кв.м..
Відповідно до наданої представником позивача суду копії довідки Комунального підприємства «Вишнівськводоканал» Києво-Святошинського району Київської області від 05 червня 2019 року № 274 станом на 05 червня 2019 року Комунальне підприємство «Вишнівськводоканал» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області майнових претензій до ОСОБА_5 не має. Виконавчий лист № 2-1138, виданий 05 травня 2006 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення солідарно з ОСОБА_5 на користь КП «Вишнівськводоканал» виконано.
Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Відповідно до вимог ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 цього Кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушується право власності позивача ОСОБА_1 , внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.
Враховуючи вищенаведене, суд, дослідивши докази по справі, вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 10 Загальної декларації прав людини, ст. 41 Конституції України, ст. ст.16, 316-317, 321, 391 Цивільного кодексу України, п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280, 282, 352, 354 ЦПК України, суд,-
Скасувати арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, а саме арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня винесення рішення суду.
Суддя Ковальчук Л.М.