Справа № 2-4573/11
№ 4-с/183/36/20

У Х В А Л А
11 березня 2020 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сорока О.В., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії (постанову) приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександра Володимировича,-
06 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною скаргою, у якій просить:
- визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В. у виконавчому провадженні серії ВП №60883761 відкритому 13.12.2019 року на підставі виконавчого листа №2-4573/11, виданого 14.08.2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, які полягають в наступному, - порушення виконавчого провадження №60883761 по виконавчому документу (листу) строк пред`явлення якого пропущено;
- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В. про відкриття виконавчого провадження ВП №60883761 від 13.12.2019 року.
Перевіривши доводи, викладені заявником в обґрунтування скарги, дослідивши матеріали додані до скарги, в їх системному взаємозв`язку, суд приходить до наступного.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль, де сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, що відповідає приписам ст. 447 ЦПК України.
У відповідності до ст. 449 Цивільного процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Як зазначає заявник у свій скарзі, 28 лютого 2020 року у поштовому відділені він отримав судову повістку про виклик до суду, де також містилася заява з додатками на 53 арк. приватного виконавця Ванжа О.В. за №549 про вирішення питання про звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом. В додатках до цієї заяви містилася копія оскаржуваної постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В. від 13.12.2019 року про відкриття виконавчого провадження №60883761, отже в такий спосіб він дізнався про існування постанови приватного виконавця від 13.12.2019 року лише 28 лютого 2019 року, а тому у скарзі вказує, що встановлений ст.449 ЦПК України ним не пропущений.
Між тим, у відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасникисправи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Та підтверджені належними доказами.
В свою чергу, скаржником не подано жодного доказу (супровідного листа, поштового конверту, повідомлення про вручення поштового відправлення, тощо) на підтвердження вказаних у скарзі обставин щодо отримання ним копії оскаржуваної постанови від 16.12.2019 року саме 28.02.2020 року.
Так, ст. 120 ЦПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо не визначені законом - встановлюються судом.
Згідно ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених ЦПК України.
Відповідно до ст. 127 ч.1 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Частина 3,4 ст.127 ЦПК України передбачають,що якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.
Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.
Отже, оскаржувана постанова винесена приватним виконавцем 13.12.2019 року, при цьому, скарга ОСОБА_1 зареєстрована канцелярією суду 06.03.2020 року, тобто після спливу строку, встановленого ст.449 ЦПК України, ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження», клопотання про його поновлення та відповідних доказів до нього одночасно із скаргою до суду не подано.
Постановою Пленуму ВССУ № 6 від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" роз`яснено, що якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому, заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.
Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що скарга ОСОБА_1 , яка подана після закінчення процесуального строку, підлягає залишенню без розгляду, оскільки іншого ЦПК України не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260,447-453 ЦПК України, суд, -
Скаргу ОСОБА_1 на дії (постанову) приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександра Володимировича у виконавчому провадженні серії ВП №60883761 відкритому 13.12.2019 року на підставі виконавчого листа №2-4573/11, виданого 14.08.2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60883761 від 13.12.2019 року, - залишити без розгляду.
Роз`яснити скаржнику право на повторне звернення до суду на загальних підставах після усунення її недоліків.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з моменту її оголошення.

Суддя Сорока О.В.