Справа № 177/1011/19
Провадження № 2/177/50/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 березня 2020 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Строгової Г. Г.

за участі: секретаря Зборівської І. С.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь у відшкодування завданої їй матеріальної шкоди, з урахуванням встановленого індексу інфляції 55925,10 грн; три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 3228, 00 грн.; витрати пов`язані з наданням правової допомоги в розмірі 15000,00 грн. та судовий збір в розмірі 768, 40 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що 05.12.2014 сторони уклали Попередній договір, за яким відповідач ОСОБА_4 зобов`язалася «відчужити та передати» позивачу квартиру загальною площею 23,3 кв.м. та житловою площею 10,4 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та квартиру загальною площею 30,5 кв.м та житловою площею 17,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а позивач зобов`язалася сплатити відповідачу ОСОБА_4 за вказані квартири 30000,00 гривень.

На виконання умов вказаного договору позивач сплатила відповідачу 26900,00 гривень.

Відповідач ОСОБА_4 умов вказаного договору, щодо відчуження квартир не виконала, у зв`язку із тим, що вона не була власником вищезазначених квартир, а отже не мала права їх відчужувати та передавати.

Отже, грошові кошти в сумі 26900,00 гривень отримані відповідачем безпідставно, але незважаючи на це, відповідач ОСОБА_4 відмовилась повернути позивачу безпідставно отримані грошові кошти, у зв`язку із чим позивач вимушена звернутися до суду.

Присутні в судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили задовольнити їх в повному обсязі.

Присутня в судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що кошти в сумі 29600,00 грн, були сплачені позивачем за проживання в квартирах, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , за період з 01.07.2014 по травень 2019 року.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 05.12.2014 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 підписали попередній договір, відповідно до умов якого продавець ОСОБА_4 зобов`язалася відчужити та передати покупцю ОСОБА_1 майно, а саме, квартири АДРЕСА_3 , а покупець зобов`язався прийняти це майно у власність сплативши продавцю 10000 грн. Послуги пов`язані з укладенням та оформленням основного договору сторони домовилися оплачувати порівну (п. 1.1. Договору)( а.с. 6).

У пункті 4.1. Попереднього договору, сторони обумовили, що в день підписання цього договору покупець сплачує продавцю 15500 грн., а решту суми у день підписання та оформлення основного договору нотаріально, але не пізніше 01.04.2015 (а.с.6).

У разі невиконання або неналежного виконання сторонами зобов`язання за Договором, винна сторона зобов`язана сплатити другій стороні неустойку у розмірі 0,1% від ціни договору за кожен день прострочення та завдані збитки (п.6.1 Договору).

Відповідно до розписки, що наявна в матеріалах справи (а.с.7), ОСОБА_4 , отримала від позивача за продаж квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 14 400,00 грн.

В своїй позовній заяві, позивач зазначила, що передала відповідачу 26900,00 грн., що не заперечувалось в судовому засіданні відповідачем, та зазначено нею в своїх запереченнях на позовну заяву (а.с.39-40), тим самим відповідач підтвердила факт отримання грошових коштів від позивача в сумі 26900,00 грн.

Позивач вказує на те, що відповідач ОСОБА_4 умов договору, щодо відчуження квартир не виконала, у зв`язку із тим, що вона не була власником вищезазначених квартир, а отже не мала права їх відчужувати та передавати.

Отже, грошові кошти в сумі 26900,00 гривень отримані відповідачем безпідставно, але незважаючи на це, відповідач ОСОБА_4 відмовилась повернути позивачу безпідставно отримані грошові кошти, у зв`язку із чим позивач вимушена звернутися до суду.

Відповідно до рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24.01.2018 (а.с. 8-11), у задоволенні вимог за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартир, визнання права власності на квартири, визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним відмовлено, крім того, відмовлено у задоволенні вимог за зустрічним позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, витребування майна із чужого незаконного володіння та виселення із житлового приміщення.

Відповідно до вказаного рішення, судом встановлено, що відповідно до розписок, що наявні в матеріалах справи (а.с.21,104 справа № 177/50/17), ОСОБА_6 від ОСОБА_1 в рахунок оплати за вищевказані квартири, отримані грошові кошти на загальну суму 26900,00 гривень.

Станом на 05.12.2014 право власності на спірні квартири було зареєстровано відповідно за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.58-63 справа № 177/50/17). ОСОБА_5 25.05.2016 видала довіреність, якою уповноважила ОСОБА_4 розпоряджатися належними їй на праві власності квартирами АДРЕСА_4 АДРЕСА_5 (а.с.107 справа № 177/50/17).

Таким чином, на момент укладення попереднього договору від 05.12.2014, ОСОБА_4 не була власником квартир, що були предметом цього договору та не мала відповідних повноважень діяти від імені їх власників.

Отже, при розгляді вищеозначеної цивільної справи встановлено, з урахуванням того, що станом на 05.12.2014 ОСОБА_4 не мала повноважень на укладення попереднього договору купівлі-продажу квартир АДРЕСА_4 АДРЕСА_5 , від імені ОСОБА_5 , більш того, на момент укладення вказаного договору спірні квартири не належали на праві власності ОСОБА_5 , а також, що вказаний попередній договір укладений без дотримання встановленої законом форми, а саме нотаріально не посвідчений, а отже попередній договір від 05.12.2014 є нікчемним, тобто недійсним в силу закону.

За таких обставин, набуті відповідачем ОСОБА_4 кошти за цим договором від ОСОБА_1 , є такими, що набуті без відповідної правової підстави, у зв`язку з чим остання може претендувати на їх повернення відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.09.2018 (а.с.12-14), апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишено без задоволення, а рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 24.01.2018 залишено без змін.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України, встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, в судовому засіданні відповідач визнала, що отримала від позивача кошти в розмірі 26900,00 грн.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України, визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Таким чином, суд приходить до висновку, про те, що відповідач ОСОБА_4 , набула кошти в розмірі 26900,00 грн., без достатньої правової підстави. Оскільки відповідачем вимога позивача про повернення коштів залишена без реагування, добровільно кошти не повернуті, вони підлягають стягненню з відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що відповідачем в період з 05.12.2014 по 30.04.2019 не повернуті позивачу безпідставно набуті кошти, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню втрати від інфляції за період з 01.01.2015 по 30.04.2019 в сумі 29025 грн. 10 коп., відповідно до встановленого індексу інфляції за період з 01.01.2015 по 30.04.2019, та 3% річних в сумі 3228 грн. 00 коп (а.с.15).

Що стосується розподілу судових витрат пов`язаних із розглядом справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137 ЦПК України).

Пунктами 1 та 2 ч.8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджується: договором про надання правової допомоги від 30.05.2019 (а.с.16); додатком № 1 до договору від 30.05.2019 (а.с.17), квитанцією про сплату послуг адвоката № 362859 (а.с.18) на суму 15000,00 грн.; розрахунком суми гонорару від 11.06.2019 (а.с.19), з яких видно, що позивачем було сплачено 15000,00 грн, за комплекс юридичних послуг які, підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, позивачем було сплачено судовий збір при подачі до суду позовної заяви, що підтверджується оригіналом квитанції, наявної в матеріалах справи в сумі 768,40 грн. (а.с.1), які відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141 ч.1, 247 ч.2, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягненнях грошових коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання АДРЕСА_6 ) безпідставно набуті грошові кошти в сумі 26 900 (двадцять шість тисяч дев`ятсот) грн. 00 коп., втрати від інфляції за період з 01.01.2015 по 30.04.2019 в сумі 29025 (двадцять дев`ять тисяч двадцять п`ять) грн. 10 коп., 3% річних в сумі 3228 (три тисячі двісті двадцять вісім) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання АДРЕСА_6 )судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп., та витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду відповідно до п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Повний текст судового рішення складено 25.03.2020.

Суддя: