Справа № 265/3872/20
Провадження № 2-н/265/489/20
У Х В А Л А

16 червня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області Козлов Д.О., вивчивши заяву Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення з боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

15 червня 2020 року заявник, Комунальне підприємство «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» в особі представника за довіреністю Ростовської Г.Ю., звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 43471,32 гривень,.

До заяви про видачу судового наказу стягувачем доданий договір №706 від 30 травня 2016 року про реструктуризацію заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01 травня 2016 року становить 1841,41 гривень. Вказану заборгованість остання зобов`язався сплатити періодичним платежами у строк до 01 березня 2017року.

Стягувач зазначає, що станом на 01 березня 2020 року поточна заборгованість ОСОБА_1 складає 43471,32 грн.

Вивчивши заяву та додані до неї докази, суддя дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Згідно п. 3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачає, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення статті, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

У п. 9 вказаної постанови зазначається, що наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Отже у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, тобто таких, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин. Так як наказне провадження не передбачає участі боржника при розгляді заяви, а тому він позбавлений можливості подати заяву про застосування строків позовної давності, що не означає, що заявлені вимоги є безспірними.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

При цьому за положеннями ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини 1 статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

З доданого до заяви про видачу судового наказу платіжного доручення від 20 лютого 2020 року вбачається, що Комунальне підприємство підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» було сплачено судовий збір за подання даної заяви в розмірі 210,20 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за поддання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 165 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

У видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення з боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Ухвалу складено та підписано 16 червня 2020 року.

Суддя Козлов Д.О.