ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/458/20 Справа № 172/248/19 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпроагроальянс

на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2019 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпроагроальянс про розірвання договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпроагроальянс (далі ТОВ Дніпроагроальянс) про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Позовна заява мотивована тим, що згідно з державним актом серії I-ДП № 033226 вона має у власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,832 га.

10 березня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ Дніпроагроальянс укладено договір оренди землі строком на 7 років. За кожен рік використання землі орендар повинен виплачувати орендну плату у грошовій формі в розмірі 9 555,00 грн. з урахуванням індексації до 20 серпня поточного року оренди (перша частина), не пізніше 20 числа місяця останнього календарного року, за який вноситься орендна плата (друга частина).

Однак, відповідачем за період 2017-2018 років орендна плата не виплачувалась ані до 20 серпня, ані до 20 грудня.

Ураховуючи викладене, позивачка просила суд розірвати договір оренди землі площею 5,832 га, кадастровий номер :02:004:0055, укладений 10.03.2015 року між нею та відповідачем.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 15.05.2019 року позовні вимоги задоволено.

Розірвано договір оренди землі площею 5,832 га, кадастровий номер :02:004:0055, укладений 10.03.2015 року між ТОВ Дніпроагроальянс та ОСОБА_1 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ Дніпроагроальянс, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивачка просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу відповідача без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що на підставі Державного акта на право власності на землю серії I-ДП № 033226 ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 5,832 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:004:0055 (а.с.9).

10 березня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ Дніпроагроальянс укладено договір оренди землі площею 5,832 га, яка розташована на території Богданівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області строком на 7 років (а.с.6-7).

Пунктами 4.1, 4.2, 4.3 договору оренди землі визначено, що орендна плата по бажанню орендодавця може виплачуватись як у грошовій формі, так і у натуральному або відробітковому вираженні, в поєднанні різних форм орендної плати. За кожен рік використання землі орендар виплачує орендну плату у грошовій формі в розмірі, що становить 9555 гривень з урахуванням індексації до 20 серпня поточного року оренди (перша частина), не пізніше 20 числа місяця останнього календарного року, за який вноситься орендна плата (друга частина). Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами (а.с.6).

Відповідно до пункту 12.3 договору оренди землі, його дія припиняється шляхом розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом (а.с.7).

З наданих представником відповідача копій платіжних відомостей та відомості на виплату готівки за лютий 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 отримала від ТОВ Дніпроагроальянс грошові кошти в сумі 7 690,00 грн., 4 195,00 грн., 3 500,00 грн. та 15 385,00 грн. відповідно (а.с.31-34). На одній платіжній відомості від руки у верхньому правому куті виконано напис 01.09.17. Датами складення двох інших платіжних відомостей є 23.08.2017 та 28.12.2017 року, а на відомості на виплату готівки в полі «У касу для оплати у строк» зазначена дата 27.02.2019 року. Крім того, у всіх вищевказаних документах взагалі відсутнє призначення платежу, зокрема не вказано, що кошти виплачені як орендна плата за відповідний період.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем неодноразово порушено строки сплати орендної плати у терміни, визначені договором про оренду землі від 10.03.2015 року, до 20 серпня поточного року оренди та не пізніше 20 числа місяця останнього календарного року, за який вноситься орендна плата, тому наявні підстави для розірвання спірного договору оренди землі у зв`язку із порушенням товариством свого обов`язку щодо систематичної виплати орендної плати на протязі 2017-2018 років, оскільки сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивач не отримала того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України Про оренду землі оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України Про оренду землі договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 Закону України Про оренду землі передбачено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За положеннями статті 24 Закону України Про оренду землі орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 Закону України Про оренду землі передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України Про оренду землі основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.

Таким чином, при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом д) частини першої статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі № 355/385/17.

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 року у справі № 183/262/17(провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що частинами першою і другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як убачається з матеріалів справи, згідно п.4.1 договору оренди землі від 10.03.2015 року, за кожен рік використання землі Орендар виплачує орендну плату у грошовій формі у розмірі, що становить 9 555,00 грн. Сплачується орендна плата один раз на рік не пізніше 20 числа місяця останнього календарного року, за який вноситься орендна плата за місцем знаходження Орендодавця. Виплата орендної плати оформляється письмово.

Встановлено, що до звернення позивача до суду з цим позовом відповідач протягом 2017-2018 років допускав прострочення виплати орендної плати за договором оренди землі, в апеляційній скарзі відповідач сам зазначає, що порушував строки виплати орендної плати, передбачені договором (а.с.61-62).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17.12.2019 року було витребувано у ТОВ Дніпроагроальянс для огляду в судовому засіданні оригінали доказів отримання позивачем орендної плати згідно Договору оренди землі від 10.03.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ Дніпроагроальянс за 2017 та 2018 роки, а також належним чином оформлену довідку щодо розміру орендної плати відповідно до п.4.1 Договору: яка належна сума орендної плати до виплати ОСОБА_1 у 2017 та 2018 роках; чи є на теперішній час заборгованість ТОВ Дніпроагроальянс перед ОСОБА_1 з виплати орендної плати, в якому розмірі і за який період.

На виконання вказаної ухвали, ТОВ Дніпроагроальянс було надано довідку № 17-01 від 17 січня 2020 року щодо розміру орендної плати відповідно до п.4.1 Договору оренди землі від 10.03.2015 року, з якої вбачається, що станом на 17.01.2020 року ОСОБА_1 виплачена орендна плата за 2017 рік: 23.08.2017 року в розмірі 7 690,00 грн.; 01.09.2017 року в розмірі 4 195,00 грн.; 28.12.2017 року в розмірі 3 500,00 грн.; за 2018 рік 27.02.2019 року в розмірі 15 385,00 грн.

Також у довідці зазначено, що заборгованість по виплаті орендної плати перед ОСОБА_1 за 2017 та 2018 роки відсутня.

Крім того, зазначено, що заборгованість по виплаті орендної плати перед ОСОБА_1 за 2019 рік складає 19 111,80 грн. з урахуванням податків та зборів, яку ОСОБА_1 відмовляється отримувати.

Тобто, матеріалами справи та поясненнями сторін встановлено, що в період 2017 року орендна плата відповідачем сплачувалась, однак із простроченням строку її виплати. У 2018 році орендна плата у визначені договором строки не була сплачена, а була сплачена лише 27 лютого 2019 року. Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що у 2019 році, відповідач продовжуючи користуватись земельною ділянкою позивача орендну плату у визначені договором строки не сплатив та не вчинив відповідних дій визначеним законодавством на виконання умов договору оренди в частині щодо виплати орендної плати.

Встановивши неналежне виконання умов договору оренди земельної ділянки від 10.03.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ Дніпроагроальянс, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивач не отримав того, на що вона розраховував при укладанні договору. Крім того, вважає правильними висновки про те, що неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати у встановлені договором оренди строки також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість в повному обсязі, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сам факт систематичного порушення умов договору оренди земельної ділянки щодо своєчасної сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору.

Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для розірвання спірного договору оренди земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги про те, що заборгованість з орендної плати за 2017-2018 роки відсутня, не є підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення, оскільки судом встановлено факт її систематичної несплати у 2017-2018 роках, що відповідно до частини першої статті 32 Закону України Про оренду землі, пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, статті 651 ЦК України та умов договору є правовою підставою для розірвання цього договору.

Доводи апеляційної скарги про відсутність систематичної несплати орендної плати, є безпідставними, тому що товариство відповідно до вимог частини першої статті 537 ЦК України мало можливість сплатити орендну плату шляхом внесення грошових коштів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори, якщо не знало куди відправляти кошти на виконання договірного зобов`язання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпроагроальянс залишити без задоволення.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко