Справа № 491/231/20
УХВАЛА

19 березня 2020 року м. Ананьїв

Суддя Ананьївського районного суду Одеської області Желясков О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Романівської сільської ради Ананьївського району Одеської області та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання незаконними та скасування рішень Романівської сільської ради №№265, 302, 301, 318, 376, 293, 269, 296, 244, 270, 271, 335, 268, прийнятих на Двадцять сьомій сесії сьомого скликання про надання дозволів громадянам на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на землях колективної власності колишнього КСП «Романівське» на території Романівської сільської ради, та застосування наслідків їх недійсності, скасування державної реєстрації земельних ділянок; треті особи, що не заявлють самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , -

В С Т А Н О В И В:

До Ананьївського районного суду Одеської області надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Романівської сільської ради Ананьївського району Одеської області та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання незаконними та скасування рішень Романівської сільської ради №№265, 302, 301, 318, 376, 293, 269, 296, 244, 270, 271, 335, 268, прийнятих на Двадцять сьомій сесії сьомого скликання про надання дозволів громадянам на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на землях колективної власності колишнього КСП «Романівське» на території Романівської сільської ради, та застосування наслідків їх недійсності, скасування державної реєстрації земельних ділянок; треті особи, що не заявлють самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Вивчивши позовну заяву та додані до неї матеріали суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у вказаній справі з наступних підстав:

Пунктом 1 частини 1 статті 186 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За приписами ч.1 ст.1 ЦПК України Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною 1 статті 1 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що Кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Відповідно до частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

При цьому, частиною 1 статті 20 ЦПК України визначено, що не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

В той час, як відповідно до частини 3 статті 19 КАС України адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

З наведеного вбачається, що поєднання в цивільному судочинстві вимог, які підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства з вимогами, які підлягають розгляду в іншому судочинстві, виключено, в той час як в рамках адміністративного судочинства можуть розглядатися вимоги, які підлягають розгляду в порядку іншого судочинства, якщо вони є похідними від вимог, які підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить, зокрема: 1) Визнати незаконними та скасувати рішення Романівської сільської ради Ананьївського району Одеської області від 29.08.2019 за №№265, 302, 301, 318, 376, 293, 269, 296, 244, 270, 271, 335, 268 прийнятих на Двадцять сьомій сесії сьомого скликання про надання дозволів громадянам на розроблення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок на землях колективної власності колишнього КСП «Романівське» на території Романівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, та застосування наслідків їх недійсності; 2) Заборонити розпоряджатися Романівській сільській раді Ананьївського району Одеської області земельними ділянками колишнього КСП «Романівське» до моменту реєстрації за Романівською сільською радою Ананьївського району Одеської області права комунальної власності на зазначені земельні ділянки у відповідності до вимог чинного законодавства. 3) Скасувати державні реєстрації земельних ділянок із кадастровими №№ :01:002:0604; :01:002:0580; :01:002:0577; :01:002:0602; :01:002:0529; :01:002:0610; :01:001:0192; :01:001:0195; :01:001:0187; :01:001:0190; :01:001:0188; :01:001:0185; :01:001:0189, які розташовані на території Романівської сільської ради Ананьївського району Одеської області у Державному земельному кадастрі та у Поземельній книзі.

З позовної заяви, зокрема з її прохальної частини вбачається, що основною позовною вимогою позивача є визнання незаконними та скасувати рішення Романівської сільської ради Ананьївського району Одеської області від 29 серпня 2019 року за №№265, 302, 301, 318, 376, 293, 269, 296, 244, 270, 271, 335, 268 прийнятих на Двадцять сьомій сесії сьомого скликання про надання дозволів громадянам на розроблення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок на землях колективної власності колишнього КСП «Романівське» на території Романівської сільської ради Ананьївського району Одеської області.

В той час, як позовна вимога про скасування державної реєстрації земельних ділянок із кадастровими №№ :01:002:0604; :01:002:0580; :01:002:0577; :01:002:0602; :01:002:0529; :01:002:0610; :01:001:0192; :01:001:0195; :01:001:0187; :01:001:0190; :01:001:0188; :01:001:0185; :01:001:0189, є похідною від першої позовної вимоги та є наслідком задоволення першої позовної вимоги, а саме визнання недійсними рішень Романівської сільської ради про надання дозволів громадянам на розроблення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок на землях колективної власності колишнього КСП «Романівське» на території Романівської сільської ради Ананьївського району Одеської області.

Відповідачами у справі є: Романівська сільська рада Ананьївського району Одеської області та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області.

З приводу першого відповідача, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Відповідно до положень частини 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

З наведеного вбачається, що відповідач Романівська сільська рада Ананьївського району Одеської області є органом місцевого самоврядування.

Позивач просить визнати незаконними та скасувати рішення Романівської сільської ради Ананьївського району Одеської області від 29.08.2019 за №№265, 302, 301, 318, 376, 293, 269, 296, 244, 270, 271, 335, 268 прийнятих на Двадцять сьомій сесії сьомого скликання про надання дозволів громадянам на розроблення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок на землях колективної власності колишнього КСП «Романівське» на території Романівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, та застосувати наслідки їх недійсності.

Відповідно до частини 1 статті 12 Земельного кодексу України До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

При цьому, Конституційний Суд України в рішенні від 1 квітня 2010 року №10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України зазначив, що положення частини першої статті 143 Конституції України ( 254к/96-ВР ), згідно з якими територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування "вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції", слід розуміти так, що при вирішенні цих питань органи місцевого самоврядування діють як суб`єкти владних повноважень.

Також, у вказаному Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що положення пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України ( 2768-14 ) у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу ( 2768-14 ) вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб`єкти владних повноважень;

Крім того, у вказаному рішенні Конституційний Суд України вказав, що положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України ( 2747-15 ) стосовно поширення компетенції адміністративних судів на "спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень, пов`язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно зі статтею 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

За змістом положень статті 122 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

У разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (частина друга статті 123 ЗК України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується у порядку, встановленому статтею 186 ЗК України.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (частина шоста статті 123 ЗК України).

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частини десята, тринадцята та чотирнадцята статті 123 ЗК України).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у користування (оренду) громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у користування (оренду) зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у користування, за результатами розгляду яких визначені в ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду). А відмова особі у наданні земельної ділянки, яка висловлена шляхом відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо її відведення, сама по собі не є порушенням цивільного права цієї особи за відсутності обставин, які свідчать про наявність в неї або інших заінтересованих осіб відповідного речового права щодо такої земельної ділянки.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

Тобто, в даному випадку Романівська сільська рада Ананьївського району Одеської області приймаючі оспорюванні рішення про надання дозволів громадянам на розроблення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок на землях колективної власності колишнього КСП «Романівське» на території Романівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, діяла як суб`єкти владних повноважень, реалізуючи повноваження, які віднесені до її компетенції Законом, що свідчить про наявність в даному випадку публічно-правового спору.

Зазначена правова позиція відповідає практиці Великої Палати Верховного Суду, відповідно до якої отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного вирішення питання про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю прийняття рішення органом місцевого самоврядування (постанова від 28 листопада 2018 року у справі № 826/5735/16). Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки дозвіл не є правовстановлюючим актом. Отже, правовідносини, пов`язані з прийняттям та реалізацією такого рішення, не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих майнових прав та зобов`язань осіб (постанова від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц).

Велика Палата Верховного суду в постанові від 23 січня 2019 року у справі №308/10112/16-а (провадження № 11-1304апп18) зазначила, що повноваження сільських, селищних, міських рад вирішувати питання про розпорядження землями територіальних громад, передачу земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що під час вирішення таких питань ці ради діють як суб`єкти владних повноважень.

Отже, виникнення спірних правовідносин обумовлено, на думку позивача, протиправними діями відповідача при вирішенні питання щодо передачі земельної ділянки у власність, надання дозволу на розробку проекту землеустрою, яке в силу законодавчих приписів належить до його виключної компетенції як органу місцевого самоврядування, а тому законність таких дій (бездіяльності) підлягає перевірці адміністративним судом. Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постановах ВП ВС від 21 березня, 30 травня та 28 листопада 2018 року у справах № 536/233/16-ц, № 127/16433/17 та № 820/4219/17 відповідно.

Враховуючи суб`єктний склад учасників справи, характер правовідносин, що склались між ними, слід дійти висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки даний спір є спором, який відноситься до справ адміністративної юрисдикції та повинен вирішуватися шляхом подання відповідного позову у порядку адміністративного судочинства.

Згідно із п.1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Беручи до уваги вищезазначене, суд відмовляє позивачу у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Романівської сільської ради Ананьївського району Одеської області та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання незаконними та скасування рішень Романівської сільської ради №№265, 302, 301, 318, 376, 293, 269, 296, 244, 270, 271, 335, 268, прийнятих на Двадцять сьомій сесії сьомого скликання про надання дозволів громадянам на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на землях колективної власності колишнього КСП «Романівське» на території Романівської сільської ради, та застосування наслідків їх недійсності, скасування державної реєстрації земельних ділянок; треті особи, що не заявлють самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

Відповідно до ч.5 ст. 186 ЦПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Керуючись ст.ст.1, 19, 20, 186, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Романівської сільської ради Ананьївського району Одеської області та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання незаконними та скасування рішень Романівської сільської ради №№265, 302, 301, 318, 376, 293, 269, 296, 244, 270, 271, 335, 268, прийнятих на Двадцять сьомій сесії сьомого скликання про надання дозволів громадянам на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на землях колективної власності колишнього КСП «Романівське» на території Романівської сільської ради, та застосування наслідків їх недійсності, скасування державної реєстрації земельних ділянок; треті особи, що не заявлють самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 - відмовити.

Роз`яснити позивачу право на звернення з даним позовом в порядку адміністративного судочинства до Одеського окружного адміністративного суду.

Копію ухвали, в порядку визначеному ст.272 ЦПК України, разом з позовними матеріалами направити позивачу.

Копію позовної заяви залишити в суді.

У відповідності до положень ч.2 ст.261 ЦПК України ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У відповідності до положень ч.2 ст.352, ч.1 ст.353, ч.1 ст.354 ЦПК України (в редакції після 15 грудня 2017 року) з урахуванням положень п.15.5 ч.1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції після 15 грудня 2017 року) ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через місцевий суд.

При цьому, роз`яснити позивачу, що учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.О.Желясков

Ухвала суду набула законної сили "_____"_____________________20____року.