Номер провадження 22-ц/804/2496/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Тимченко О.О.

за участю секретаря судового засідання: Гуляєва М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 червня 2020 року у цивільній справі № 243/13789/19 за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мізюк Станіслав Володимирович, до Дочірнього підприємства «Донецький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», треті особи: Слов`янський об`єднаний міський військовий комісаріат, директор філії «Автодор № 8» Дочірнього підприємства «Донецький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» - Жильцов Дмитро Олександрович про визнання дій незаконними, скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу (суддя першої інстанції ОСОБА_2 ), -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мізюк Станіслав Володимирович, звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до філії «Автодор № 8» Дочірнього підприємства «Донецький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», третя особа: Слов`янський об`єднаний міський військовий комісаріат, про визнання дій незаконними, скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

У січні 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мізюк Станіслав Володимирович, уточнив свої позовні вимоги.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 січня 2020 року замінено відповідача філії «Автодор № 8» Дочірнього підприємства «Донецький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на належного відповідача - Дочірне підприємство «Донецький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Залучено до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача директора філії «Автодор № 8» Дочірнього підприємства «Донецький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» Жильцова Дмитра Олександровича.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що наказом начальника філії «Автодор № 8» він був прийнятий на роботу до Дочірнього підприємства «Донецький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні Дороги України» на посаду дорожнього робітника, де і працював до 31.10.2019 року.

Згідно Припису Міністерства оборони України, виданого Слов`янським об`єднаним міським військовим комісаріатом, позивачу було запропоновано 29 жовтня 2019 року вибути до Військової частини НОМЕР_1 для остаточного вивчення та прийняття рішення щодо укладення з ним контракту на проходження військової служби у Збройних Силах України. Строк прибуття до в/ч НОМЕР_1 позивачу встановлено - 30 жовтня 2019 року.

28.10.2019 року по телефону позивач повідомив працівника відділу кадрів філії «Автодор № 8» про необхідність відбуття його до військової частини для подальшого проходження служби у лавах Збройних Сил України.

Також, позивачем 28.10.2019 року засобами поштового зв`язку «УкрПошта», направлено відповідне повідомлення до філії «Автодор № 8» та до Дочірнього підприємства «Донецький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні Дороги України», в якому він повідомив про свій намір проходження служби у лавах Збройних Сил України. У листі позивач просив відповідача, під час проходження ним військової служби за контрактом, враховувати вимоги ч. 2 ст. 21 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ст. 119 КЗпП України.

28.10.2019 року працівник відділу кадрів філії «Автодор № 8» неодноразово телефонувала до Слов`янського об`єднаного міського військового комісаріату з питанням, чи дійсно позивач відбуває на службу до лав Збройних Сил України, де цю інформацію було підтверджено.

29.10.2019 року позивач прибув до відділу кадрів філії «Автодор № 8» та надав копію Припису. На це, працівник відділу кадрів філії «Автодор № 8» запропонувала позивачу написати заяву на звільнення за власним бажанням. Однак позивач відмовився, наголосив їй, що за ним повинно зберігатися місце роботи, посада і середній заробіток. Після чого позивач пішов. На це, працівник відділу кадрів філії «Автодор № 8» погрозила позивачу звільненням з посади задніми числами.

31.10.2019 року засобами поштового зв`язку «УкрПошта» позивач отримав повідомлення начальника філії «Автодор № 8» ОСОБА_3 від 29.10.2019 року № 613-вих про необхідність отримати трудову книжку. Фактично тоді він і дізнався про існування наказу про його звільнення з посади 25.10.2019 року, тобто задніми числами.

Згідно з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 31.10.2019 року № 258, позивача прийнято на військову службу за контрактом з 29.10.2019 року.

Таким чином, позивач вважає, що наказ про звільнення є незаконним, підлягає скасуванню.

Згідно виписки з «ПриватБанка» від 07.11.2019 року, на особистий рахунок позивача надішли кошти 29.10.2019 року. Однак не зрозуміло, що це за кошти. Позивач вважає, що це заробітна платня за жовтень 2019 року, а повний розрахунок при звільнені з ним до теперішнього часу взагалі не проведено.

25.10.2019 року позивач перебував на роботі, що підтверджується записом у журналі та його підписами. Відповідач мав можливість вручити позивачу копію наказу про звільнення, видати трудову книжку та провести з ним повний розрахунок, якщо вважав що звільняє позивача саме 25.10.2019 року.

Повідомлення про необхідність отримання трудової книжки, в порушення пункту 4.2 Інструкції № 58 позивачу було направлено лише 29.10.2019 року.

Зазначена інформація свідчить про те, що керівництвом філії «Автодор № 8» позивача було звільнено з посади задніми числами, а це є грубим порушенням норм чинного законодавства.

Не дочекавшись копії наказу про звільнення, трудової книжки та повного розрахунку, на адресу філії «Автодор № 8» 04.11.2019 року позивачем, засобами поштового зв`язку «УкрПошта» було направлено письмове звернення. Також таке звернення було направлено на їх електронну адресу. Згідно відповіді начальника «Автодор № 8» від 15.11.2019 року № 672, позивачу було відмовлено в отриманні трудової книжки. А про накази про призначення та про звільнення взагалі у відповіді нічого не зазначено, що вказує на те, що відповідач обізнаний про порушення ним чинного законодавства.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мізюк Станіслав Володимирович, просив суд першої інстанції визнати незаконним і скасувати наказ начальника філії «Автодор № 8» Дочірнього підприємства «Донецький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в частині звільнення позивача з підприємства; поновити позивача на посаді робітника філії «Автодор № 8» Дочірнього підприємства «Донецький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» з 26.10.2019 року; стягнути на користь позивача з відповідача Дочірнього підприємства «Донецький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.10.2019 року по день винесення рішення по справі.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 червня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Донецький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні Дороги України», за участю третіх осіб: Слов`янський об`єднаний міський військовий комісаріат, Директор філії «Автодор № 8» Дочірнього підприємства «Донецький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» - Жильцов Дмитро Олександрович про визнання дій незаконними, скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, відмовлено у зв`язку з відсутністю підстав.

Із вказаним рішенням суду не погодився позивач - ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, яка безпосередньо надійшла до Донецького апеляційного суду.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що вважає рішення суду першої інстанції незаконним і не обґрунтованим, оскільки у рішенні неправильно застосовані норми процесуального і матеріального права; судом першої інстанції порушені строки розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач просить апеляційний суд скасувати рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 червня 2020 року і ухвалити нове рішення, яким визнати незаконним і скасувати наказ начальника філії «Автодор № 8 «Дочірнього підприємства «Донецький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в частині його звільнення з підприємства; поновити його на посаді робітника філії «Автодор № 8 «Дочірнього підприємства «Донецький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» з 26.10.2019 року; стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.10.2019 року по день винесення рішення по справі.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 17 липня 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі і надано відповідачу та третім особам по справі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі.

Копії ухвал про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримані (том № 1, а.с. 232,233,234,235,236). копія апеляційної скарги позивача відповідачем та третіми особами по справі отримана (том № 1, а.с. 234,235,236). До Донецького апеляційного суду надійшов відзив від відповідача по справі (том № 1, а.с. 237-239).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 06 серпня 2020 року справу призначено до розгляду.

В судове засідання Донецького апеляційного суду 01.12.2020 року позивач ОСОБА_1 не з`явився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність (том № 2, а.с. 50).

В судове засідання Донецького апеляційного суду 01.12.2020 року представник третьої особи - Слов`янського об`єднаного міського військового комісаріату не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том № 2, а.с. 46).

В судове засідання Донецького апеляційного суду 01.12.2020 року третя особа - директор філії «Автодор № 8» Дочірнього підприємства «Донецький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» - Жильцов Дмитро Олександрович не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до статті 131 ЦПК України, що підтверджується довідкою Укрпошти (том № 2, а.с. 47).

Заслухавши головуючого суддю, вислухавши пояснення представника відповідача Коміссарову Ю.Ю., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що наказом № 124 - ВК від 05.09.2019 року позивач прийнятий тимчасово на період ремонтно-будівельних робіт дорожнім робітником 3 розряду з 06.09.2019 року з оплатою праці почасово-преміальною 32,56 грн. за годину. 24 жовтня 2019 року було видано наказ за № 118, у зв`язку із значним скороченням обсягу робіт з метою раціонального використання фонду оплати праці, передбаченого на утримання Філії «Автодор №8» щодо:

- звільнення тимчасових дорожніх робітників, в зв`язку з відсутністю дорожніх ремонтно - будівельних робіт призначених до даної категорії працівників;

- інспектору з кадрів підготувати проекти наказів про звільнення працівників прийнятих на період дорожніх ремонтно-будівельних робіт.

Згідно з наказом № 129-ВК від 24.10.2019 року про звільнення ОСОБА_1 дорожнього робітника 3 р. 25.10.2019 року у зв`язку з закінченням періоду дорожніх ремонтно-будівельних робіт за п. 2 ст. 36 КЗпП України бухгалтерії виплатити:

- компенсацію за невикористану щорічну відпустку за період роботи з 06.09.2019 року 25.10.2019 року в кількості 4 календарних днів;

- виплату вихідної допомоги в розмірі 3 денного середнього заробітку.

З Акту від 25.10.2019 року про відмову ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення з наказом про звільнення вбачається, що інспектором з кадрів ОСОБА_4 , в присутності начальника філії «Автодор № 8» ОСОБА_3 , головного інженера ОСОБА_5 та тракториста 4 розряду ОСОБА_6 , запропоновано ОСОБА_1 ознайомитися з наказом № 128-ВК від 25.10.2019 року про звільнення та засвідчити факт ознайомлення своїм підписом. На цю пропозицію ОСОБА_1 відповів відмовою.

З довідки нарахувань та виплат ОСОБА_1 вбачається, що позивачу виплачена 29.10.2019 року:

- за вересень 2019 року: нараховано (погодинно, премія, роз`їзді) у сумі 6 865 грн. 93 коп., видано 5 527 грн. 07 коп.;

- за жовтень 2019 року: нараховано (погодинно, компенсація, вихідна допомога при звільнення, роз`їзді) у сумі 6 810 грн. 81 коп., видано 5 482 грн. 71 коп.

Компенсація за несвоєчасно виплачену зарплату за один день становить 316 грн. 95 коп.

29.10.2019 року за № 613 за підписом начальника філії «Автодор № 8» на адресу позивача направлено повідомлення про отримання трудової книжки, яке було отримано ним 31.10.2019 року.

28.10.2019 року позивачем направлено на адресу відповідача лист, що був отриманий 30.10.2019 року, з якого слідує наступне.

Згідно припису Міністерства оборони України йому запропоновано 29 жовтня 2019 року вибути до Військової частини НОМЕР_1 для остаточного вивчення та прийняття рішення щодо укладення контракту на проходження військової служби у Збройних Силах України.

Строк прибуття до в/ч НОМЕР_1 30 жовтня 2019 року.

Під час проходження ним військової служби за контрактом, просить врахувати вимоги частини 2 ст. 21 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ст. 119 Кодексу Законів про Працю України в яких зазначено, що за працівниками, прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування та форми власності, на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до припису ІНФОРМАЦІЯ_1 пропонується ОСОБА_1 29 жовтня 2019 року вибути до військової частини НОМЕР_1 для остаточного вивчення та прийняття рішення щодо укладення контракту на проходження військової служби. Строк прибуття 30 жовтня 2019 року.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 червня 2020 року винесено з порушенням статті 275 ЦПК України, є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 275 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 грудня 2019 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мізюк Станіслав Володимирович, до Дочірнього підприємства «Донецький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», треті особи: Слов`янський об`єднаний міський військовий комісаріат про визнання дій незаконними, скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу (том № 1, а.с. 29).

23 січня 2020 року представник позивача адвокат Мізюк С.В. надав до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області клопотання про заміну неналежного відповідача (том № 1, а.с. 54).

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 січня 2020 року замінено відповідача філії «Автодор № 8» Дочірнього підприємства «Донецький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на належного відповідача - Дочірнє підприємство «Донецький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Залучено до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача директора філії «Автодор № 8» Дочірнього підприємства «Донецький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» Жильцова Дмитра Олександровича (том № 1, а.с. 58).

28 січня 2020 року позивач звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з заявою про уточнення позовних вимог (том № 1, а.с. 63 - 67).

Справа неодноразово призначалася до слухання, але в судовому засіданні була оголошена перерва для ознайомлення з уточненими позовними вимогами (а.с. 79), від представника відповідача 25.02.2020 року надійшло клопотання про перенесення розгляду справи (том № 1, а.с. 107).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID 19) від 30.03.2020 року № 540-IX, розділ XII «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом такого змісту:

«Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 про те, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не були враховані вимоги статті 119 КЗпП України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Відповідно до частини 4 вказаної вище статті, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно з частиною 6 вказаної вище статті, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частиною першою статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частини 1 статті 23 КЗпПУ передбачено, що трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Підставою для укладання строкового трудового договору на вимогу працівника є його заява про прийняття на роботу, в якій вказуються обставини про причини, що спонукають працівника найматися на роботу за строковим трудовим договором, а також строк, протягом якого він працюватиме.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 , останній 06.09.2019 року звернувся з заявою до відповідача про прийняття його тимчасово на період ремонтно-будівельних дорожніх робіт дорожнім робітником 3 розряду (том № 1, а.с. 95).

При укладанні трудового договору на невизначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатися як конкретним терміном, так і часом настання певної події, в том числі і виконанням певного обсягу робіт.

Строк, на який працівник приймається на роботу, обов`язково має бути вказаний у наказі про прийняття на роботу, інакше буде вважатися, що працівник прийнятий на роботу за безстроковим трудовим договором.

Таким чином, порядок оформлення трудових відносин за строковим трудовим договором такий же, як і за безстроковим. Але при цьому факт укладання трудового договору на певний строк чи на час виконання певної роботи повинен бути відображений як у заяві працівника про прийняття на роботу, так і в наказі чи розпорядженні роботодавця, яким оформляється цей трудовий договір.

Вказане вище співпадає з правовими висновками, викладеними у Постанові Верховного Суду України № 6-254цс17 від 13.09.2017 року.

Як вбачається із пункту 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Припинення трудового договору по закінченні строку не потребує заяви чи якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він вже виразив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. Одночасно він виразив і волю на припинення такого трудового договору по закінченні строку, на який він був укладений. Таким чином, строкові трудові договори підлягають припиненню після закінчення їх строку, навіть якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи неробочий день.

Роботодавець повинен не пізніше ніж в останній день роботи працівника за строковим трудовим договором видати наказ про його звільнення на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП у зв`язку із закінчення строку договору.

04.02.2019 року між службою автомобільних доріг в Донецькій області та ДП «Донецькій облавтодор» ВАТ «Державна акціонарна компанія «Автомобільні дороги України» було укладено договір про закупівлю послуг з експлуатації утримання, предметом якого є послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного призначення в Донецькій області згідно з технічним завданням за рахунок бюджетних коштів та в обумовлений цим договором термін. Замовник зобов`язується прийняти надані із цим договором та чинним законодавством України належним чином надані послуги після перевірки фізичних та вартісних показників та сплатити їх по мірі надходження коштів, передбачених на ці цілі. Відповідно до Плану-завдання на жовтень 2019 року до договору від 04.02.2019 року на виконання робіт з поточного ремонту та експлуатації утримання автодоріг загального користування у Донецькій області (за рахунок коштів Державного бюджету) виділено було 13 925, 9 тис. грн. Разом з тим, з Плану-завдання на жовтень 2019 року до договору від 04.02.2019 року № 2-4 та договору від 09.09.2019 року на виконання робіт з поточного ремонту та експлуатації утримання автодоріг загального користування у Донецькій області (за рахунок коштів Державного бюджету) виділено було 9 354,1 тис. грн., тобто фактично зменшився обсяг коштів і відповідно робіт. Крім того, як вбачається з договору про закупівлю послуг з експлуатаційного утримання від 02.01.2019 року між Департаментом розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації та ДП «Донецький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», предметом якого, є «послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення в Донецькій області» визначена мережа автомобільних доріг загального користування місцевого значення в Донецькій області, які знаходяться на території, на якій здійснюють свої повноваження органи державної влади з урахуванням розпорядження КМУ № 1085 від 07.11.2014 року (із змінами). Згідно листа № 1940/0/110/19 від 30.09.2019 року директора департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації на адресу директора ДП «Донецький облавтодор» вбачається, що надсилається план-завдання на жовтень 2019 року на виконання робіт поточного (дрібного) ремонту та експлуатаційного утримання автодоріг загального користування місцевого значення у Донецькій області на суму 34 444, 2 тис. грн. Разом з тим, Листом № 2198/0/110-19 ВІД 01.11.2019 року директора департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації на адресу директора ДП «Донецький облавтодор» надсилається план-завдання на листопад 2019 року на виконання робіт поточного (дрібного) ремонту та експлуатаційного утримання автодоріг загального користування місцевого значення у Донецькій області на суму 31 946, 0 тис. грн. Зі службової записки головного інженера ОСОБА_5 вбачається, що виходячи з річного плану-завдання, зведених Департаментом розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної та службою автомобільних доріг України, обсяг робіт на кінець року значно зменшився, а також зі зміною погодних умов виконання робіт по поточному (дрібному) ремонту з додержанням вимог ДСТУ-ИБ В-32-5:2016 не можливо. У зв`язку з цим працівники, що виконують зазначені роботи не мають обсягів робіт, тому ставиться питання щодо працівників, зайнятих на даних роботах.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з наданих та досліджених документів вбачається скорочення обсягу фінансування, фонду оплаті праці і як наслідок відсутністю виконання обсягів дорожніх робіт, тому суд вважає, що наказ № 118 від 24.10.2019 року про звільнення тимчасових дорожніх робітників, у зв`язку з відсутністю ремонтно-будівельних робіт є обґрунтованим, викликаним об`єктивними причинами і відповідно наказ за № 129-ВК від 24.10.2019 року про звільнення ОСОБА_1 є законним та підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи викладене вище, норми ст. 119 КЗпП України та Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до яких надаються гарантії та пільги робітникам, до позивача застосовані бути не можуть.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховані вимоги ст.ст. 47, 116 КЗпП України, є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Відповідно до частини 1 статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Посилання в апеляційній скарзі позивача на те, що з ним не було зроблено повний розрахунок, є безпідставними, оскільки відповідно до довідки відповідача № 717 від 11.12.2019 року, наданої Філією «Автодор № 8» за підписом начальника та головного бухгалтера, позивачу ОСОБА_1 були нараховані та виплачені 29.10.2019 року наступні суми: за вересень 2019 року 5 527 грн.07 коп. та за жовтень 2019 року 5 482 грн. 71 коп. (том № 1, а.с. 100).

29.10.2019 року на адресу позивача відповідачем поштовим відправленням направлено письмове повідомлення про необхідність отримати трудову книжку у відділі кадрів філії «Автодор № 8» і повідомлено, що з дня відправлення повідомлення керівник підприємства не несе відповідальності за затримку видачі трудової книжки (том № 1, а.с. 14), але позивач не виявив бажання отримати трудову книжку і тому посилання в апеляційній скарзі на те, що станом на 08 липня 2020 року позивачу взагалі не відомо де знаходиться його трудова книжка та повний розрахунок з ним не проведено, є безпідставним.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 червня 2020 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 червня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 02 грудня 2020 року

Суддя: О.Д.Канурна