Справа № 487/1683/20
Провадження № 2/487/1400/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2020 року м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Боброва І.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Публічного акціонерного товариства «Миколаївгаз» (м. Миколаїв, вул. Погранична,159), Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз збут» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Миколаївгаз», ТОВ «Миколаївгаз збут», в якому просив зобов`язати оператора ГРМ ПАТ «Миколаївгаз» і постачальника газу ТОВ «Миколаївгаз збут» усунути порушення Закону України «Про захист прав споживачів», Кодексу газорозподільних систем та виконати перерахунок спожитих с 01.12.2015 р. по 30.09.2018 р. об`ємів газу і ціни, використаних з 01.10.2018р по теперішній час об`ємів природного газу і його розподілу (доставки) без урахування коефіцієнтів приведення до стандартних умов та надати йому остаточні рахунки і витяги з його о/р № НОМЕР_1 ; визнати нікчемними умов Типовою договору розподілу природного газу, як публічного договору приєднання, згідно ч. 2 і 6 ст. 633 ЦК України, та зобов`язати ПАТ «Миколаївгаз» укласти з ним договір розподілу природного газу, як із побутовим споживачем, з виключенням умов, які стосуються споживачів, що не є побутовими, відповідно до ч. 2 ст. 634 та ч. 2 ст. 651 ЦК України; вирішити питання про притягнення Оператора ГРМ ПАТ «Миколаївгаз» і постачальника газу ТОВ «Миколаївгаз збут» до відповідальності згідно ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів»; стягнути з відповідачів на його користь моральну (немайнову) шкоду в розмірі 7770 грн. відповідно до ст.ст. 227. 230 ЦК України та ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Свої вимоги мотивував тим, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який належить йому на праві власності, був приєднаний до газорозподільної системи у 1985 р. 28.02.2013 р. з ПАТ «Миколаївгаз» дув укладений Договір №1/40044 про надання послуг з газопостачання строком на 3 роки. У 2015 році зазначений вище договір розірвано відповідачем в односторонньому порядку, про що його (позивача) не було повідомлено. Вважає дії відповідачів з нарахування йому ціни за послуги з газопостачання з урахуванням коефіцієнтів приведення до стандартних умов неправомірними та такими, що порушують його права споживача, оскільки він є саме побутовим споживачем, а спеціальними нормативно-правовими актами не передбачено вимог щодо приведення до стандартів об`ємів природного газу, виміряних лічильником побутового споживача. Зауважив, що ПАТ «Миколаївгаз» не уклало з ним окремого договору, а пропонує скористатись умовами Типового договору як публічного договору приєднання. Вважає це неприйнятним, оскільки Типовий договір містить умови як для побутових, так і для не побутових споживачів газу. Зазначив, що окремі положення Типового договору свідчать про нерівність та дискримінацію побутового споживача в порівнянні з іншими споживачами, а отже є нікчемними. Оцінює спричинену йому неправомірними діями відповідачів моральну шкоду в розмірі 7770, 00 грн., яку вважає достатньою компенсацією своїх страждань, приниження та переживання в наслідок тривалого порушення відповідачами його прав, звичного укладу та базових стосунків по цьому питанню з працівниками відповідачів.

Розглянувши матеріали позовної заяви приходжу до переконання, що вона заява не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, та підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно із ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції;2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію;6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Пунктом 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням, таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.6 ст. 177 ЦПК України до заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Однак позивач лише посилається на існування Типового договору розподілу природного газу, як на підтвердження того, що він є споживачем послуг у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів», адже жодних договорів з газопостачальними організаціями ОСОБА_1 не укладав та просить визнати окремі пункти нікчемними. При цьому самого договору не долучає.

В порушення вимоги п.4 ч.1 ст. 175 ЦПК України позивачем нечітко сформульовано окремі позовні вимоги.

Частиною 1 статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за: відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8, частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; виготовлення або реалізацію продукції, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів стосовно безпеки для життя, здоров`я та майна споживачів і навколишнього природного середовища, - у розмірі трьохсот відсотків вартості виготовленої або одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; реалізацію продукції, забороненої відповідним державним органом для виготовлення та реалізації (виконання, надання), - у розмірі п`ятисот відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; реалізацію небезпечного товару (отрути, пестицидів, вибухо- і вогненебезпечних речовин тощо) без належного попереджувального маркування, а також без інформації про правила і умови безпечного його використання - у розмірі ста відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, але не менше двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію або продавця (у випадках, визначених Законом України "Про електронну комерцію") - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; створення перешкод службовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та структурного підрозділу з питань захисту прав споживачів органу місцевого самоврядування у проведенні перевірки якості продукції, а також правил торговельного та інших видів обслуговування - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості реалізованої продукції за попередній календарний місяць, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; невиконання або несвоєчасне виконання припису посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, про усунення порушень прав споживачів - у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; реалізацію товару, строк придатності якого минув, - у розмірі двохсот відсотків вартості залишку одержаної для реалізації партії товару, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги - у розмірі ста відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги), а за ті самі дії, вчинені щодо групи споживачів, - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості виконаних робіт (наданих послуг) за попередній календарний місяць, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; обмеження або відмову в реалізації прав споживачів, установлених частиною другою статті 17 цього Закону, - у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, ОСОБА_1 має уточнити позовну вимогу щодо притягнення до відповідальності Оператора ГРМ ПАТ «Миколаївгаз» і постачальника газу ТОВ «Миколаївгаз збут».

Крім того, згідно зі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», в частині відшкодування моральної шкоди, вказаний закон пільг щодо сплати судового збору не передбачає.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, п. 1.2.2, судовий збір становить - 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить: 840,80 грн.

В своїй заяві позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 7770,00 грн. Судовий збір за цю вимогу становить 840,80 грн.

Отже, в даному випадку позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 840,80 грн. за вимогою про відшкодування саме моральної шкоди та надати суду квитанцію про сплату судового збору.

Згідно зі ст.185 ч.1 ЦПК України, позовна заява, яка подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Публічного акціонерного товариства «Миколаївгаз» (м. Миколаїв, вул. Погранична,159), Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз збут» про захист прав споживачів, залишити без руху.

Надати позивачу п`яти денний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків, а саме:

1.Долучити до матеріалів справи Типовий договір розподілу природного газу.

2.Уточнити позовну вимогу щодо притягнення до відповідальності Оператора ГРМ ПАТ «Миколаївгаз» і постачальника газу ТОВ «Миколаївгаз збут» шляхом зазначення кого саме та до якого виду відповідальності суд має притягнути.

3.Сплатити судовий збір у розмірі 840,80 грн. Реквізити для оплати: Отримувач - УК у м.Миколаїв/Заводськ.р-н/22030101, , Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код банку (МФО) 899998, Рахунок отримувача UA0014003, Код класифікації доходів бюджету 22030101.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків позовної заяви в зазначений термін та роз`яснити, що в противному випадку позовна заява вважається неподаною та підлягає поверненню.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1412/

Копію ухвали надіслати позивачу

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Головуючий суддя І.В.Боброва