Провадження № 2/638/1943/20
РІШЕННЯ

іменем України

15.06.2020 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Штих Т.В.,

при секретарі: Дзюба Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа управління служби по справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини та про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

До Дзержинського районного суду м. Харкова звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини та позбавлення батьківських прав.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю та просили суд задовольнити його у повному обсязі.

Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_2 , з 01 жовтня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З моменту фактичного припинення шлюбу з відповідачем та по теперішній час, дитина проживає разом з ОСОБА_1 .

Незважаючи на те, що з моменту розірвання шлюбу між сторонами пройшов досить тривалий час, ОСОБА_2 , починаючи з січня 2013 року, жодним чином не цікавиться станом здоров`я дитини, не приймає участі у вихованні та утриманні свого сина. Усі обов`язки щодо виховання та гідного утримання дитини позивач виконую самостійно.

За таких обставин позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 грошову суму на утримання їхнього сина у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, ОСОБА_1 було зазначено, що у червні 2011 року ОСОБА_2 самовільно, без погодження з позивачем, змінив постійне місце проживання дитини. Відповідач, в порушення вимого ст. 160 162 Сімейного кодексу України, користуючись її довірою до нього, забрав дитину з метою приділення йому уваги та участі у вихованні. ОСОБА_2 пообіцяв позивачу повернути їхню дитину за адресою постійного проживання ОСОБА_4 через декілька днів. Незважаючи на таку обіцянку відповідача, ОСОБА_2 повідомив позивача про те, що він самостійно вирішив, що дитина залишиться проживати разом з ним за адресою його реєстрації та проживання. На всі прохання повернути сина ОСОБА_2 відповів категоричною відмовою. У зв`язку з такою протиправною поведінкою відповідача по справі ОСОБА_4 була вимушена звернутися з відповідною заявою до органів міліції.

Також, у листопаді 2012 року, коли неповнолітній ОСОБА_3 перебував в гостях у свого батька, відповідача по справі, між ними відбулась сварка, в наслідок якої ОСОБА_2 жорстоко побив дитину, що призвело до наявних тілесних ушкоджень та, як наслідок дій батька, до сильної моральної травми дитини. З приводу даного інциденту до правоохоронних органів позивач не зверталась виключно із жалю до відповідача

В січні місяці 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відбулась чергова сварка у зв`язку з тим, що дитина, перебуваючи в гостях у батька, висловила своє бажання повернутися додому раніше, ніж ми домовлялись з ОСОБА_2 . На підставі такого бажання дитини, відповідач по справі вигнав ОСОБА_3 , якому на той проміжок часу було лише 6 років, на вулицю приблизно о 24.00 годині. Мати позивача ОСОБА_5 , була вимушена викликати таксі та забрати дитину з вулиці додому.

Починаючи з січня 2013 року та по теперішній час, ОСОБА_2 жодним чином не цікавився і не цікавиться станом здоров`я дитини, ніяким чином не допомагав позивачу ані морально, ані матеріально у вихованні сина, ніяким чином не бере участі у житті ОСОБА_3 . Усі обов`язки, щодо утримання, догляду, виховання та оздоровлення дитини виконує лише позивач за власні кошти.

За таких обставин позивач просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив.

Третя особа через канцелярію суду подала пояснення по справі, до яких доданий Висновок № 753 від 29 грудня 2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , крім того просила розглядати справу без участі її представника.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 21 лютого 2011 року вказаний шлюб розірвано.

Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 02 червня 2006 року батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_2 .

Дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на повному її утриманні.

На сьогоднішній день сторони мешкають окремо. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини після розірвання стосунків не надає, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Положеннями ч. 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З аналізу наведених правових норм, можна прийти до висновку, що відповідач зобов`язаний утримувати спільну дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації їхнього життя на рівні з позивачем.

Згідно ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, з огляду на викладене, враховуючи викладені позивачем у її позовній заяві обставини та вимоги, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів, визначивши розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2000 ( дві тисячі гривень) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 30 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положень ст.182 СК України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, що відповідатиме принципам розумності та справедливості.

За вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягнення судового збору.

В частині заявлених позовних вимог, щодо позбавлення відповідача батьківських прав, суд прийшов до висновку про доцільність задоволення позовної вимоги виходячи з наступного:

Позивач 21 січня 2017 року уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ». Від шлюбу подружжя мають малолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 13 липня 2011 року місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначено разом з матір`ю, позивачем по справі.

Згідно з довідкою, наданою адміністрацією Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 132 Харківської міської ради, ОСОБА_3 навчається у зазначеному закладі з 31 серпня 2012 року та по теперішній час, вихованням дитини займається позивач, регулярно відвідує батьківські збори, систематично підтримує зв`язок з класним керівником дитини. Позивач відвідував навчальний заклад лише декілька разів.

Згідно довідки КЗОЗ « Харківська міська дитяча поліклініка № 2» від 22 листопада 2017 року, ОСОБА_3 перебуває на обліку у зазначеному медичному закладі, догляд за дитиною та рекомендації лікарів здійснює мати, у разі хвороби на прийомі у лікаря дитина знаходиться у супроводі позивача, яка рекомендації лікаря виконує у повному обсязі.

Відповідно до Висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 753 від 29 грудня 2017 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , дитина повідомила, що підтримує позов матері, оскільки батько жорстоко з ним поводився, а зараз зовсім не спілкується, зі святами не поздоровляє. Своїм батьком ОСОБА_3 вважає вітчима. Так, третя особа вражає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно ОСОБА_3 .

Аналізуючи наведені обставини та докази, що їх підтверджують, суд доходить висновку про невиконання відповідачем своїх обов`язків по вихованню дитини.

Обираючи норми права, що підлягають застосування до спірних правовідносин, суд виходить з того, що за своєю правовою природою спірні правовідносини є сімейними та регулюються відповідними положеннями СК України.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані, зокрема: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно із статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, зокрема той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (стаття 181 СК України).

Частина третя статті 155 СК України визначає відмову батьків від дитини як неправозгідну та таку, що суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно; той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно із статтею 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, зокрема якщо він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Також частина друга статті 154 СК України надає батькам право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини без спеціальних на те повноважень.

Встановивши факт невиконання відповідачем своїх обов`язків по вихованню дитини та застосовуючи до спірних правовідносин наведені норми матеріального права, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача в частині позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір підлягає стягненню із відповідача.

Керуючись ст. 258, 259, 265, 262, 268 ЦПК України, ст. ст.150, 154, 155, 157, 164, 180,181,182,184 Сімейного Кодексу України суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа управління служби по справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини та про позбавлення батьківських прав задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 підприємницька діяльність припинена, на користь ОСОБА_1 паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм : документ № НОМЕР_3 дата видачі 28 березня 2017 року, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 аліменти на утриманні неповнолітнього сина- ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2000 ( дві тисячі) гривень щомісячно починаючи з 30 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, а також суму судового збору у розмірі 640 ( шістсот сорок гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 підприємницька діяльність припинена, на користь держави суму судового збору у розмірі 640 ( шістсот сорок гривень).

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Повний текст судового рішення виготовлено 17 червня 2020 року.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апелляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Суддя: Штих Т.В.