ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 814/1062/19 Номер провадження 22ск/814/2/20 Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді: Кривчун Т.О.,

розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 27 серпня 2007 року по справі №41/6 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсною довіреності бланк ВАР №562134, реєстраційний №2-2287 від 17 жовтня 2003 року,-

В С Т А Н О В И В:

18 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до апеляційного суду з заявою, у якій просить скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 27 серпня 2007 року в справі №41/6 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсною довіреності бланк ВАР №562134, реєстраційний №2-2287 від 17 жовтня 2003 року, ухвалене у місті Полтаві, 36022, вул. Старий Поділ, 8.

Зазначає, що вона не була залучена до участі у справі, яка розглядалася третейським судом. При цьому, підставами для скасування рішення третейського суду, на її думку, є те, що дана справа не підвідомча третейському суду та третейський суд своїм рішенням вирішив питання про належні їй права та обов`язки.

Вказує на те, що, укладаючи між собою третейську угоду, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як батько та дочка, добре розуміли, що по довіреності, яку вони хочуть скасувати, вже укладені правочини, однак, всупереч цього, вони, не залучаючи нових власників, фактично намагаються позбавити їх майна, право власності на яке вже належить третім особам на законних підставах.

02.03.2019 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на заяву, в якому вона просить заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 27 серпня 2007 року в справі №41/6 залишити без задоволення.

В обґрунтування доводів відзиву вказує, що даний спір був правомірно вирішений третейським судом, оскільки жодних заборон щодо такого в ст.6 ЗУ «Про Третейські суди» не міститься. Окрім того, зазначає, що законодавством України взагалі не встановлені будь-які обмеження щодо вирішення спорів між родичами.

Також, відзив на заяву ОСОБА_1 подав ОСОБА_3 , який прохає дану заяву про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 27 серпня 2007 року в справі №41/6 залишити без задоволення.

Вважає безпідставним твердження ОСОБА_1 про нібито порушення законодавства України при ухваленні рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 27 серпня 2007 року в справі №41/6 з причин, що спір про визнання довіреності недійсною відноситься до виключної компетенції судів загальної юрисдикції та не може вирішуватися між родичами.

Учасники справи, які були належним чином та завчасно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення поштового відправлення, до суду не з`явилися. Від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

05.03.2020 року до суду надійшла письмова заява представника заявника адвоката Царьової О.С. про відкладення розгляду справи на іншу дату та час у зв`язку з неможливістю її прибути у судове засідання, оскільки перебуває у м. Києві за сімейними обставинами.

Зважаючи на те, що представником заявника не надано належних доказів поважності причини неявки у судове засідання, з метою недопущення порушення встановлених цивільно-процесуальним законодавством строків розгляду даної категорії справ про оскарження рішення третейського суду суд вважає за необхідне у задоволенні вказаної вище заяви представника відмовити та розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Перевіривши доводи заявника, інших осіб, дослідивши матеріали даної цивільної справи та третейської справи №41/6, суд дійшов наступних висновків.

У статті 3 Закону України "Про третейські суди"№1701-IV (в редакції, чинній на час розгляду справи третейським судом, далі-Закон) визначено завдання третейського суду, яким є захист майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів сторін третейського розгляду шляхом всебічного розгляду та вирішення спорів відповідно до закону.

Нормами ст.1 та ст.5 Закону визначено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути перееданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Положення статті 6 вказують на те, що третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов`язаних із задоволенням державних потреб;

3) справ, пов`язаних з державною таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, державна установа чи організація, казенне підприємство;

7) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

8) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

17 жовтня 2003 року позивач ОСОБА_2 на ім`я відповідача ОСОБА_3 видала довіреність (доручення) бланк ВАР №562134, реєстраційний № 2-2287, у відповідності до змісту якої позивач ( ОСОБА_2 ) уповноважила відповідача ( ОСОБА_3 ) управляти та розпоряджатися різного роду майном, де б воно не знаходилося, та з чого б воно не складалося, надавши довіреній особі право на вчинення від її імені обсяг усіх передбачених цивільним законом дій, пов`язаних з управлінням та розпорядженням нерухомим і рухомим майном (а.с.86).

Доручення видано строком на три роки і дійсне до сімнадцятого жовтня 2006 року.

Умовами третейської угоди від 01 липня 2007 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (сторони) досягли згоди про те, що усі спори, розбіжності, вимоги або претензії щодо: визнання недійсною нотаріально посвідченої довіреності бланк ВАР №562134, рег. №2-2287 від 17 жовтня 2003 року, посвідченої нотаріусом Царьовою Інною Валентинівною, що знаходиться: 87525, Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Строителей, 75, підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнський громадській організації «Український правовий союз» у відповідності з Регламентом цього третейського суду.

Також сторони домовилися, що розгляд їх спору у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» буде проходити тільки на підставі письмових матеріалів, наданих сторонами, без проведення усного слухання та виклику сторін (а.с.84).

З матеріалів третейської справи вбачається, що у серпні 2007 року ОСОБА_4 звернулася до Постійно діючого третейського суду при всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» з позовною заявою, у якій просила суд: довіреність бланк ВАР №562134, реєстр. №2-2287 від 17 жовтня 2003 року, видану нею на ім`я ОСОБА_3 , визнати недійсною з моменту її виготовлення та реєстрації, тобто з 17 жовтня 2003 року (а.с.81-83).

В подальшому, рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 27 серпня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсною довіреності, задоволено.

Визнано довіреність, посвідчену 17 жовтня 2003 року державним нотаріусом другої Державної Маріупольської нотаріальної контори Царьовою І.В., зареєстровану в реєстрі №2-2287, бланк ВАР №562134, від імені ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 недійсною з моменту її вчинення, тобто з 17 жовтня 2003 року (а.с.101-105).

При цьому, як убачається з матеріалів справи, 20 грудня 2019 року ОСОБА_5 звернувся з заявою, у якій також просить Полтавський апеляційний суд скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 27 серпня 2007 року в справі №41/6 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсною довіреності бланк ВАР №562134, реєстраційний №2-2287 від 17 жовтня 2003 року, ухвалене у місті Полтаві, 36022, вул. Старий Поділ,8.

Установлено, що ухвалою Полтавського апеляційного суду від 25.02.2020 року заяву ОСОБА_5 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 27 серпня 2007 року в справі №41/6, задоволено.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 27 серпня 2007 року в справі №41/6 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсною довіреності бланк ВАР №562134, реєстраційний №2-2287 від 17 жовтня 2003 року, скасовано.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ч.2 ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Предметом даного спору є скасування Рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 27 серпня 2007 року в справі №41/6 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсною довіреності бланк ВАР № НОМЕР_1 , реєстраційний №2-2287 від 17 жовтня 2003 року, яке ухвалою Полтавського апеляційного суду від 25.02.2020 року вже скасовано.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки предмет спору відсутній відповідне рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 27 серпня 2007 року в справі №41/6 вже скасовано, а повторне скасування рішення суду є неприпустимим.

З матеріалів справи вбачається, що при подачі заяви ОСОБА_1 було сплачено 384,20 грн. судового збору (квитанція №24257502 від 13.12.2019 року), який підлягає поверненню з державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 255, 454, 457, 460 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 27 серпня 2007 року в справі №41/6 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсною довіреності бланк ВАР № НОМЕР_1 , реєстраційний №2-2287 від 17 жовтня 2003 року, - закрити.

Повернути ОСОБА_1 384,20 (триста вісімдесят чотири гривні 20коп.) грн. судового збору, сплаченого згідно квитанції №24257502 від 13.12.2019 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, яким є Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду.

Головуючий суддя : Т.О. Кривчун