Справа № 523/3912/14-ц
Провадження №6/523/97/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2020 р. суддя Суворовський районний суд міста Одеси, в складі :

головуючого судді Сувертак І. В.

при секретарі Кругліков О. О.,

розглянув заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду, що подана в рамках цивільної справи №523/3912/14-ц,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебувала цивільна справа №523/3912/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Перший Суворовський відділ ДВС Одеського міського управління юстиції, про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів.

В січні 2020 року до суду звернулась ОСОБА_1 з клопотанням про розстрочення виконання рішення суду, що подана в рамках цивільної справи №523/3912/14-ц. Просила розстрочити виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від 01.08.2017 року в частині стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 194300, 76 грн., а саме просила стягувати з неї на користь ОСОБА_2 5000 гривень щомісяця до повного погашення боргу.

Заяву обґрунтувала тим, що заявник працює в дитячій поліклініці і її середня заробітна плата за місяць складає 5603 гривень та на зазначену суму вона утримує себе і двох дітей, котрі проживають із заявником.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином про час і місце розгляду заяви, їх неявка не є перешкодою для розгляду питання про розстрочку виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , виходячи з таких мотивів.

Судом установлено, що Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 01.08.2017 року у справі №523/3912/14-ц було рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2014 року скасовано та ухвалено у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів, третя особа - Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, відмовлено.

Допущено поворот виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2014 року, та стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 передані грошові кошти за судовим рішенням у сумі 194 300,76 грн. (сто дев`яносто чотири тисячі триста гривень 76 копійок), в рахунок погашення боргу за виконавчим листом Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 523/3912/14 від 23.12.2014 року про стягнення грошової суми з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 964 352,73 грн. (т.2 а.с. 7-13).

На зазначене рішення апеляційного суду ОСОБА_1 було подано касаційну скаргу та Постановою Верховного Суду від 06 листопада 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення та Рішення Апеляційного суду Одеської області від 01 серпня 2017 року залишено без змін, поновлено виконання рішення апеляційного суду. (т.2 а.с. 62-66).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Можливість відстрочення та розстрочення, зміничи встановлення способу і порядку виконання рішення суду передбачена положеннями статті 435 ЦПК України.

Так, згідно із статтею 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для відстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (частини третя статті 435 ЦПК України).

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України "Про виконавче провадження", згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз зазначених норм свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України "Про виконавче провадження" є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Крім того, відповідно частини п`ятої статті 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Ураховуючи, що з дня постановлення рішення Апеляційного суду Одеської області від 01.08.2017 року пройшло більше одного року, відстрочення яи розстрочка виконання указаного рішення суду суперечитиме приписам указаної вище нормипроцесуального закону.

Відтак, суд вважає заяву ОСОБА_1 не обґрунтованою, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтею 258, 260, 435 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду, що подана в рамках цивільної справи №523/3912/14-ц залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання суддею, проте може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя