242/642/20
2-н/242/86/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Капітонов В.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітню дитину з ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей з ОСОБА_2 .

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суддя приходить до наступних висновків.

Згідно із ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ст. 182 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Заявник у заяві просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на малолітню дитину, якій надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування ОСОБА_3 , 2011 року народження, щомісячно у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

В даному випадку заявником заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу, а саме замість обов`язкової умови про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину 1/4, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, містить іншу умову, а саме щодо стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у видачі судового наказу за даною заявою слід відмовити.

Керуючись ст.165 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітню дитину з ОСОБА_2 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Роз`яснити заявнику, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя В. І. Капітонов