Справа № 346/5564/19
Провадження № 2/346/485/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі:

головуючого судді Веселова В.М.,

секретаря Максим`юк М.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 09 грудня 2017 року відповідач ОСОБА_2 отримав від нього грошові кошти в сумі 900,00 євро, зі сплатою відсотків, які зобов`язався повернути до 25.12.2017 року, що підтверджено розпискою даною відповідачем 9 грудня 2017 року. Однак, відповідач у встановлений строк отриманих коштів не повернув. 23.02.2018 року відповідач зобов`язався повернути вказану суму, а саме 900 Євро, які він раніше отримав та відсотки за користування позикою в сумі 495,00 євро. Вказані кошти відповідач зобов`язався повернути до 02 березня 2018 року, що підтверджується розпискою. Проте станом на даний час незважаючи на його неодноразові звернення з вимогами повернути грошові кошти відповідач борг не повернув. Всього відповідач зобов`язаний повернути йому 112 392 грн., що складаються з: 24 084,00 грн. (900 євро) +13 246,20 (495 євро-відсотки вказані відповідачем у розписці) + 75 061,80 грн. (відсотки за користування позикою з моменту настання кінцевого строку виконання зобов`язання до моменту пред`явлення позову). Тому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь 112 392,00 грн. боргу за договором позики від 09.12.2017 року та понесені судові витрати.

В судове засідання позивач подав письмове клопотання про слухання справи у його відсутність, підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити.

Запитом до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання, отримано відповідь,в які підтверджено,що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с.21), однак всі повістки від відповідача повертались з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання.»

Відповідач в судове засідання не з`явився без поважної причини, про день,час та місце слухання справи був належним чином повідомлений шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада».

Суд, дослідивши матеріали справи та письмове клопотання позивача,приходить до наступних висновків.

Згідно із ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 09 грудня 2017 року між сторонами було укладено договір позики грошових коштів, згідно якого відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 900,00 євро та зобов"язався повернути позику в повному розмірі до 25 грудня 2017 року, на підтвердження якого -9 грудня 2017 року ОСОБА_2 написав боргову розписку (а.с.4). 23 лютого 2018 року відповідач написав повторно розписку в якій зобов`язався до 2 березня 2018 року повернути 900 євро позики та 495 євро відсотків (а.с.5) На час розгляду справи відповідач борг позивачу не повернув .

Таким чином, вказані розписки є документом, що підтверджує боргове зобов`язання ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 та містить істотні умови укладеного між сторонами договору позики, а саме підтверджує факт отримання відповідачем вказаної суми, містить зобов`язання повернути ці грошові кошти, та містить дату отримання коштів.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач свої зобов"язання не виконав, в зв"язку з чим виникла заборгованість в розмірі суми позики.

Відповідачем не спростовано жодним чином наведені позивачем розрахунки, в судове засідання відповідач не з`явився, а тому вимоги позову підлягають до задоволення.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається (ч.1 ст.81 ЦПК України), в судовому засіданні досліджено кожний доказ, що міститься в матеріалах цивільної справи і відповідає вимогам належності, допустимості і достовірності.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

В правовій позиції ВСУ у справі за № 6-996цс17 зазначено,що відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

В правовій позиції ВСУ у справі № 6-1967цс15 від 11 листопада 2015 року зазначено,що відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Згідно ст.411 ЦПК України правова позиція касаційної інстанції є обов`язковою для судів першої інстанції.

Оскільки відповідачем суму боргу в обумовлений в розписці строк не повернуто то право позивача порушено, а тому підлягає судовому захисту.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з боргової розписки від 23 лютого 2018 року сторонами узгоджено суму відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 495 євро (а.с.5). З наведеного випливає, що позивачем вірно розраховано суму відсотків, які підлягають до стягнення з відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки наявність боргового документа - розписки, у позивача, свідчить про існування невиконаного відповідачем перед ним зобов`язання.

Керуючись статтями 526, 527, 1046-1048, ЦК України, правових позицій ВСУ у справі за № 6-996цс17, в справі №6-1412цс16, в справі № 6-1967цс15, статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141,197-200, 206, 247 ч.2, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , жителя АДРЕСА_3 , суму позики в розмірі 112 392 (сто дванадцять тисяч триста дев`яносто дві) грн.00 коп.

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , жителя АДРЕСА_3 , витрати на оплату судовог збору в сумі 1 123 (одна тисяча сто двадцять три) грн. 92 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 13 березня 2020 року.

Суддя Веселов В. М.