Провадження номер № 2/0186/463/20
Справа № 186/1321/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року м.Першотравенськ.

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області

в складі: головуючого - судді Янжули С. А.,

при секретарі - Лиман Н.П.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника третьої особи - Каніболоцької Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини - ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування - виконавчий комітет Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

07 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона є бабусею малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матір`ю дитини є ОСОБА_4 , на даний час ОСОБА_2 , батьком - ОСОБА_5 . В грудні 2016 року матір дитини покинула його на сина позивача (батька дитини) - ОСОБА_5 та на нею з чоловіком. З того часу дитина мешкає разом з ними. Вихованням та утриманням дитини займається вона та її чоловік. Матір дитини не приймає участі в його вихованні та утриманні, дитина відвідує КДНЗ "Дзвіночок", має гарну характеристику, вихователі підтверджують, що вихованням дитини займається бабуся - позивач по справі. Відповідач жодного разу в дитячий заклад не зявилася, вихованням дитини не займається, не відвідує свята, батьківські збори. В червні 2014 року відповідача було позбавлено батьківських прав відносно її старшої доньки - ОСОБА_6 , офіційним опікуном якої наразі також є позивач. Батько дітей - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо її малолітнього сина ОСОБА_7 , стягнути з неї аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить їх задовільнити. Пояснила, що відповідач - її невістка, хоча офіційно шлюб її сина з відповідачем, не було зареєстровано. У відповідача та сина позивача - ОСОБА_5 є двоє спільних дітей: ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Відповідача та сина позивача в 2014 році було позбавлено батьківських прав відносно доньки ОСОБА_8 , дитина проживає з позивачем, знаходиться під її піклуванням. З народження молодшого сина - ОСОБА_7 , він також почав проживати з позивачем, її чоловіком та її сином - батьком дитини, а відповідач проживала з ними доки дитині не виповнилося півтора роки, потім що трапилося між невісткою та сином - вона не знає, він вивіз відповідача у Петропавлівку, а привіз її рідну сестру, почав проживати з нею, потім вони обоє померли, бо дуже сильно випивали, вона боролася за сина, лікувала, кодувала. А онук ОСОБА_7 весь час був із нею, вона оформила його у дитячий садочок "Дзвіночок", відповідач приїздила дуже рідко, за останній рік була лише один раз, перед судом, в жовтні, погуляла, до них не зайшла, чогось розсердилася на неї. У відповідача є ще одна - старша дитина, дівчинка, не від її сина, їй десь років 17, де наразі вона знаходиться та чи позбавлена відповідач відносно неї батьківських прав - не знає, однак з відповідачем вона теж не проживає. На даний час вона проживає з чоловіком, другим сином, онук від другого сина - ОСОБА_9 та онуки від померлого сина - діти відповідача, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Матеріально відповідач допомагала ОСОБА_8 . Син помер у серпні 2019 року, мати хотіла оформити пенсію по втраті годувальника, але не дали, бо дитина зареєстрована у позивача. Відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, дитині потрібен статус, бо батько помер, мати його вихованням не займається, живе дитина у бабусі й дідуся. Вона з чоловіком та з дітьми все літо були на дачі в с.Марїна Роща, відповідач працює на ш."Дніпровська", це поруч з дачами, але за все літо ні разу не з`явилася до дітей.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, відзив на позовну заяву не надала, зазначила, що не хотіла б, щоб її позбавили батьківських прав, хотіла б забрати дітей, спочатку хоча б ОСОБА_7 , щоб її не позбавляли батьківських прав, а потім і ОСОБА_8 . Наразі вона проживає у зйомній квартирі, хоче придбати собі житло, але зараз карантин, грошей не назбираєш. У неї троє дітей: донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зі старшою донькою вона не проживає, та проживає у м.Горлівка, Донецької області з бабусею зі сторони батька дитини, де батько дитини - не знає. З дитиною не спілкується взагалі з 2008 року, їздила туди один раз, залишила її там жити, коли їй було 4-5 років. Після 2008 року до неї не їздила ні разу. Чи позбавлена вона батьківських прав відносно ОСОБА_10 - не знає. Потім перебувала у фактичних шлюбних відносинах з сином позивача - ОСОБА_5 . Від нього народила ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . ОСОБА_8 проживає по АДРЕСА_1 , у бабусі зі сторони батька дитини. З ОСОБА_8 не проживає з 2016 року, відносно неї позбавлена батьківських прав у 2014 році, а з 2016 року взагалі разом не проживає, спілкується з дитиною по телефону, зустрічається один раз на три місяці. Вона пересилала на картку гроші дитині, як пішла на роботу - у 2018 році, один раз на місяць, до 1 000 гривень в місяць. Син ОСОБА_7 з народження проживав разом з нею, її чоловіком та батьками чоловіка. Коли йому було півтори роки, вона опинилася на вулиці, так як її чоловік - ОСОБА_5 , викинув її з квартири, а почав жити разом з її старшою рідною сестрою, бо у неї були паї, а відтак і гроші, було їм за що пити. Вона три місяці після цього по с.Брагинівка швендала, люди її підкормлювали, потім познайомилася з ОСОБА_11 , зареєструвала з ним шлюб, через два роки шлюб розірвали, дітей не має, вона у нього зареєстрована, він теж недавно помер. В будинку зареєстрований його брат, який живе навпроти. Зараз вона проживає в м. Павлограді, працює. Хоче купити своє житло, збирає гроші. Просто зараз таке становище, що вона працює з 05:00 години до 20:30 години, а увечері, з 17 години їй ніяк буде дитину забирати з дитячого садка. хотіла б придбати житло, а потім забрати дітей до себе. Є Павлоградська ЦОФ, хоче туди на роботу, там заробітки більші. ОСОБА_7 зараз 6 років, його виховували всі по трошки, вона в цьому разі відвідувала його 3-4 рази, коли приїзжає, то купує щось а "АТБ", в "Тереконі" дітям. Останній раз купила ОСОБА_8 взуття, а перед цим, ОСОБА_7 - автомат, а ОСОБА_8 навушники. Останній раз ОСОБА_7 не бачила, ОСОБА_8 дала 250 гривень. Через два дні ще на картку ОСОБА_8 переслала 2 000 гривень, у неї картка є, на яку вона думала пересилати їй пенсію за батька, але пенсію їй не оформили, бо у батька дитини - ОСОБА_12 , не було 7 років стажу. Вона ж не може забрати дітей під забор, бо допомоги їй ніколи ні від кого не було. Вона з дитинства бомжує, лише зараз, як пішла на роботу, отримує гроші. Раніше, з ОСОБА_12 , пили, не було грошей, ОСОБА_12 крав, жили скрізь, куди він її не тягав. Зараз проживає в м.Павлограді, знімає квартиру, платить за неї 2 600 гривень, без опалення. В цьому році їздила на море зі своїм хлопцем, а дітей не брала з собою, бо не буде ж ще й дітей на хлопця вішати. Він її й так возив за безоплатно.

Представник третьої особи позовні вимоги підтримала, не заперечує проти їх задоволення. Пояснила, що позивач неодноразово зверталася до органу опіки усно, щоб вжили заходи до матері дитини, у вересні 2019 року звернулася письмо. Вони запросили відповідача до себе, вона приїхала, потім зникла, вони намагалися з нею зв`язатися. Згідно характеристик з дитячого садка, мати ніколи до дитини не приходила. Дитина проживає з бабусею - позивачем, батько дитини помер. 19 листопада 2020 року було засідання органу опіки та піклування, надано висновок про дозвіл на позбавлення відповідача батьківських прав. 21 лютого 2020 року просили начальника служби в справах дітей по м.Павлограду відвідати відповідача, 05 вересня 2020 року служба спільно з поліцією виходила за адресою, вказаною відповідачем, зі слів мешканців, Будинська там не проживає, її ніхто не знає. Вважає, що в інтересах малолітньої дитини, необхідно позбавити відповідача батьківських прав.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 18 листопада 2014 року підтверджується, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_13 .

Довідкою №3986 від 18 серпня 2020 року підтверджується, що ОСОБА_3 , 2014 року народження, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , разом з ним за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_14 , 1954 року народження, ОСОБА_1 , 1955 року народження, ОСОБА_15 , 1977 року народження, ОСОБА_16 , 1983 року народження, ОСОБА_6 , 2008 року народження.

Характеристикою КДНЗ "Дзвіночок" від 03 вересня 2020 року підтверджується, що ОСОБА_17 відвідує вказаний заклад з 01 вересня 2017 року. Вихованням та навчанням дитини займається бабуся - ОСОБА_1 . Мати дитини в дошкільний заклад жодного разу не приходила, вихователі з нею не спілкувалися.

Письмовими поясненнями сусідів позивача: ОСОБА_18 та ОСОБА_19 підтверджується, що вони знають сім`ю ОСОБА_20 з їх заселення в квартиру по АДРЕСА_2 . Позивач та її чоловік дуже хороші люди, допомагають сусідам, не дивлячись на те, що на їх плечах стільки онуків. Діти завжди ввічливі, вдягнуті, взуті, в них є телефони, комп`ютер, ходять в школу та садок, допомагають діду з бабою. У них є дача, де онуки оздоровлюються, ходять з дідом на рибалку, загоряють, купаються у річці. В цьому році дідусь та бабуся купили дітям велосипед, самокат. Дуже погано, що при живій матері, діти - сироти. Мати дітей до них не приїздить, не навідує, гроші на них не платить, останній раз її бачили на похоронах батька дітей, з тих пір вона не з`являлася. За сплітками, вона то виходить заміж, то розводиться. Відпочивала на морі влітку, могла б і дітей своїх взяти на оздоровлення, хоча б ОСОБА_7 , бо відносно нього не позбавлена батьківських прав, дитина її не знає, рік назад побачив її і заховався, не вийшов до неї, її не пам`ятає, бо вона залишила його, коли йому був один рік. Мати дітей обіцяла позивачу платити аліменти, щоб та не подавала на неї, але не платить. А коли ця " ОСОБА_21 " і з`являлася, то купувала дітям солодощі і все, а цього замало для дітей. Діти від неї відвикли, бабуся і дідусь їм як батько і мати, піклуються про них, дбають, забезпечують всім необхідним. Свого сина ОСОБА_7 відповідач не відвідує, з ним не проживає, не бере участі в його вихованні та утриманні.

Копією рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 11 березня 2013 року №186/353/13-ц підтверджується, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було відібрано від матері - ОСОБА_13 та від батька - ОСОБА_5 , без позбавлення їх батьківських прав; стягнуто аліменти з ОСОБА_13 та ОСОБА_5 на утримання дитини - ОСОБА_6 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), з кожного, щомісячно, до повноліття дитини.

Копією рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 травня 2014 року №186/779/14-ц підтверджується, що ОСОБА_5 та ОСОБА_13 позбавлено батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Батько малолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мати дитини - ОСОБА_13 , уклала шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_22 .

Довідкою Служби у справах дітей Павлоградської міської ради від 05 березня 2020 року підтверджується, що спеціалістами служби спільно з поліцією був здійснений вихід за адресою: АДРЕСА_3 . Зі слів мешканців квартири АДРЕСА_3 вказаного будинку, встановлено, що ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає, ніяких відомостей стосовно неї надати не змогли. За вказаною адресою ОСОБА_2 не зареєстрована.

Довідкою Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 05 листопада 2020 року підтверджується, що ОСОБА_2 зареєстрована по АДРЕСА_3 , на даний час на території сільської ради, не проживає.

Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача від 25 листопада 2020 року підтверджується, що в інтересах малолітньої дитини доцільно позбавити відповідача батьківських прав щодо її малолітнього сина ОСОБА_7 .

Згідно з ч.1 ст.18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, вчиняють їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14 вересня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Цей захід впливу є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК), тому він підлягає застосуванню тільки тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України» сказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.

Небажання дитини спілкуватися з одним із батьків, що призводить до зменшення чи повного припинення їх побачень, саме по собі не свідчить про ухилення матір`ю (батьком) від виконання батьківських обов`язків, оскільки ці обставини зумовлені не її (його) волею.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року №331/5427/17.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Суд, з урахуванням всіх обставин справи, погоджується із висновком щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки такий висновок винесений вмотивований, містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітню дитину відповідача. Відповідач дійсно самоусунулася від виховання та утримання свого сина ОСОБА_7 , не забезпечує його фізичного та духовного розвитку, не створює належні умови для його життя, не надає йому можливості отримувати освіту, відвідувати школу та дитячий садок, не створює всі умови для його повноцінного розвитку. Відповідач потрібних висновків не зробила, продовжує ухилятися від виконання батьківських обов`язків, дитину не відвідує.

Суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частини 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі .

Ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) підлягають частковому задоволенню, оскільки обґрунтовані та відповідають нормам закону, однак суд враховує, що з відповідача, рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 11 березня 2013 року стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, до повноліття дитини, тому вважає за необхідне стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача, до його повноліття, щомісячно.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову до суду в частині стягнення аліментів, заявлено дві позовні вимоги: майнового та немайнового характеру, які задоволено, позивачем сплачено судовий збір за пред`явлення позовної вимоги немайнового характеру (позбавлення батьківських прав), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь позивача та на користь держави в розмірі по 840,80 гривень кожному.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 2,3,4,6,9,18,76,77,78,79,80,89,258,263,264 ЦПК України ЦПК України, ст.ст. 75, 80, 84, 91, 164, 165, 180,183 СК України, - суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини - ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування - виконавчий комітет Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовільнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженку с.Шевченка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, по відношенню до малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Передати малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчому комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області на піклування та вирішення подальшої його долі.

Стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь особи або закладу, де він буде знаходитися, в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженку с.Шевченка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи стягувати з 07 жовтня 2020 року, допустивши рішення суду в цій частині негайному виконанню в межах місячної суми стягнення аліментів.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь ОСОБА_1 в розмірі 840 (восьмиста сорока) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 840 (восьмиста сорока) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: С.А.Янжула.

Повний текст рішення суду виготовлено 11 грудня 2020 року.