Справа № 465/7718/18 Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 22-ц/811/4157/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника Моторного (транспортного) страхового бюро України Приступи Л.Л.,розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 08 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріального збитку,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2018 року ОСОБА_3 звернувся в інтересах ОСОБА_1 , до суду із позовом, в якому просивпро стягнути з МТСБУ 18 938, 37 грн. матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликався на те, що 06 грудня 2013 року близько 12.00 год. за адресою вул. Стрийська, 48 у м. Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого транспортного засобу - «Сhevrolet Аveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного ОСОБА_4 , який був під керуванням ОСОБА_5 , застрахованого за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС/3865808 та автомобіля «Dаеwoo Lапоs», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , який був під керуванням позивача - ОСОБА_1 .

09 грудня 2013 року ОСОБА_1 , як потерпілим в ДТП було подано до страхової компанії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та всі необхідні документи, для виплати належного страхового відшкодування.

Згідно висновку № 554/08/14 експертного автотоварознавчого дослідження від 03.07.2014 року, вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Dаеwoo Lапоs», реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 11 428, 92 грн.

17 липня 2014 року позивачем було подано до страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування, а 15 вересня 2014 року отримано повідомлення від страхової компанії про те, що розмір страхового відшкодування становить 9 127, 60 грн. та буде перерахований на вказаний рахунок у термін, визначений п. 2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому, 24 жовтня 2014 року було отримано повідомлення, що страховою компанією визнано вартість матеріального збитку власнику автомобіля «Dаеwoo Lапоs», реєстраційний номер НОМЕР_2 , без врахування ПДВ у розмірі 9 127, 60 грн. та запропоновано у разі погодження з даною сумою, повідомити страхову компанію.

Листом від 15 листопада 2014 року позивач повідомив страхову компанію, що він погоджуєтьея з розміром страхового відшкодування та просить перерахувати кошти на вказаний рахунок, проте остання виплату страхового відшкодування не здійснила.

Покликався на те, що незважаючи на неодноразові звернення до органів, уповноважених здійснювати контроль над діяльністю страхових компаній, виплата страхового відшкодування проведена не була, тому звернувся до суду.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 08 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 від імені якого та в інтересах якого діє на підставі довіреності ОСОБА_3 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріального збитку задоволено.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України (м. Київ, вул. Русанівський бульвар, 8, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 /263 18 938,37 грн. (вісімнадцять тисяч дев`ятсот тридцять вісім гривень 37 коп.) матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України (м. Київ, вул. Русанівський бульвар, 8, ) на користь держави 704,80 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржило МТСБУ.

В апеляційній скарзі покликається на те, що при здійсненні регламентної виплати, передбаченої пп.ґ п.41.1.ст.41 Закону, МТСБУ має повноваження лише в частині відшкодування шкоди за договором вказаного виду обов`язкового страхування.

Вказує, що закон не передбачає покладення на МТСБУ виконання зобов`язань неплатоспроможного колишнього учасника МТСБУ що виникли у зв`язку із невиконанням таким свого обов`язку із своєчасного здійснення страхового відшкодування, а отже вимоги щодо стягнення пені, 3-х відсотків річних, інфляційних втрат, моральної шкоди та судового збору, про які йдеться в рішенні Франківського районного суду мЛьвова від 04 лютого 2016р. є безпідставними навіть у тому випадку, якщо була б доведена сума реального збитку, адже, відповідно до абз.3 п.3 ч.1 ст.988 Цивільного кодексу України розмір страхової виплати за договором страхування відповідальності не може перевищувати розміру реальних збитків.

Також зазначає, що інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором, аналогічна норма міститься в ч. 17 ст.9 Закону України «Про страхування», де вказано, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник, непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.

Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 08 листопада 2019 рокускасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що 06 грудня 2013 року близько 12.00 год. за адресою вул. Стрийська, 48 у м. Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля марки «Сhevrolet Аveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного ОСОБА_4 , який був під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля марки «Dаеwoo Lапоs», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , який був під керуванням позивача - ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Франківського районного суду із позовом до Львівської філії ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про відшкодування матеріального збитку заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 04.02.2016 року по справі №465/8199/15-ц стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант - Авто» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 9127,60 грн., пеню в розмірі 3968,62 грен, три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 244,55 грн., інфляційні витрати в розмірі 4110,40 грн., моральну шкоду у розмірі 1000 грн. та судовий збір у розмірі 487,20 грн., а всього разом 18938 грн. 37 коп. Вказане рішення суду 16.02.2016 року набрало чинності.

04 березня 2016 року Франківським районним судом м. Львова у справі №465/8199/15-ц видано виконавчий лист (а.с. 6).

Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративні справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки рішенням суду від 04.02.2016 року в цивільній справі №465/8199/15-ц встановлено обов`язок ПАТ «УСК «Гарант-Авто» сплатити на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 9127,60 грн., пеню в розмірі 3968,62 грен, три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 244,55 грн., інфляційні витрати в розмірі 4110,40 грн., моральну шкоду у розмірі 1000 грн. та судовий збір у розмірі 487,20 грн., а всього разом 18938 грн. 37 коп., тому в силу ч.4 ст.82 ЦПК України дана обставина не потребує доказування.

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві від 08.04.2016 р. відкрито виконавче провадження ВП №50770765 з виконання виконавчого листа № 465/8199/15-ц виданого 04.03.2016 року Франківський ройонним судом м. Львова про стягнення з ПАТ «УСК Гарант-Авто» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування 18 938 грн. 37 коп (а.с. 11).

Постановою Господарського суду м. Києва у справі № 910/9445/16 від 29.11.2017 року Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» визнано банкрутом.

Постановою головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 18.01.2018 р. виконавче провадження ВП №50770765 з виконання виконавчого листа №465/8199/15-ц закінчено в порядку п.8 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (визнання боржника банкрутом) (а.с. 11 на звороті).

Відповідно до п.2.1.ст.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Згідно п.20.3. ст.20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Тому, враховуючи вимоги ст.20 вказаного Закону, обов`язки за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності прийняло на себе МТСБУ, виконання яких гарантується коштами централізованого страхового резервного фонду МТСБУ.

Матеріалами справи підтверджується, що 27.08.2018 року ОСОБА_3 керуючись ст. ст. 39-41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до МТСБУ із заявою про здійснення відшкодування шкоди на користь ОСОБА_1 , до якої було долучено ряд документів (а.с. 12-13).

Із відповіді МТСБ України від 13.09.2018 року адресованої представнику прозивача ОСОБА_3 , вбачається, що на даний час МТСБУ немає правових підстав для здійснення регламентної виплати з фонду захисту потерпілих, оскільки у відповідності до п.п «ґ» п.41.1 ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», регламентні виплати з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ здійснює за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодованням шкоди на умовах, визначених цим Законом у разі недостатності коштів та майна страховика учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Після затвердження ліквідаційного балансу зазначеного страховика МТСБУ за заявою повернеться до розгляду питання щодо проведення позивачу регламентної виплати (а.с. 14).

Відповідно до ч.1 і 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5).

Згідно зі ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-28, 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Окрім виплати страхового відшкодування страховиком, ст. 41 ЗУ«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає проведення регламентної виплати з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ.

Так, відповідно до пп. «а» п. 41.1 ст. 41 цього ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у відповідача МСТБУ виникло перед позивачем ОСОБА_1 зобов`язання з врегулювання майнових вимог за страховим випадком, що мав місце 06.12.2013 року, та що відповідач на час звернення позивача до суду мав невиконані перед останнім зобов`язання з виплати суму регламентної виплати (страхового відшкодування) в розмірі 18 938,37 грн., які до даного часу не виконані.

Задовольняючи позов, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача, як підставу для відмови в задоволенні позову те, що на даний час ліквідаційний баланс банкрута ПАТ «УСК «Гарант-Авто» не затверджений, а тому неможливо встановити факт недостатності коштів для виконання зобов`язань банкрута, та що таке можливо лише після його затвердження, оскільки ст.20 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не пов`язує обов`язок МТСБУ з виплати регламентної виплати (страхового відшкодування) у разі ліквідації страховика, з фактом затвердження ліквідаційного балансу, адже підставою для цього являється недостатність коштів та/або майна.

Враховуючи наведене, а також те, що сума страхового відшкодування на даний час відповідачем не відшкодована, суд першої інстанції обгрнутованого виходив з того, що позовні вимоги є підставними і такими, що підлягають до задоволення.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 08 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 16 березня 2020 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.