Справа № 242/717/20
Провадження № 2/242/656/20

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2020 р. м.Селидове
Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Черкова В.Г., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-цивільної адміністрації м.Авдіївка Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно, -
ВСТАНОВИВ:
18.02.2020 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом.
Стислий виклад позиції позивача.
Він є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Даний будинок належить йому на праві договору дарування від 01.08.2001 р. В теперішній час звернувся до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію права власності на даний будинок. Але в реєстрації було відмовлено через відсутність інформації у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який є невід`ємною архівною складовою частини Державного реєстру прав. Крім того, БТІ м.Ясинувата знаходиться на тимчасово окупованій території, через що неможливо здійснити запит для уточнення інформації по вказаному будинку. Зазначене перешкоджає йому повною мірою розпоряджатись належним майном. Просив визнати за ним, ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить йому на підставі договору дарування житлового будинку від 01.08.2001 р., посвідченого приватним нотаріусом Авдіївського нотаріального округу Малімон А.О. та зареєстровано в реєстрі за № 2267.
Процесуальні дії у справі.
21.02.2020 р. відкрито провадження по справі. Розгляд справи здійснюється в прядку спрощеного провадження без виклику сторін.
Заперечення відповідача.
Відповідач у строк, визначений в ухвалі про відкриття провадження, відзив на позовну заяву не надав.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 01.08.2001 р., посвідченого приватним нотаріусом Авдіївського нотаріального округу Малімон А.О. належить житловий будинок з відповідними господарчими спорудами та будівлями АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці, що належить Авдіївській міській раді. На вказаній ділянці розташовані: жилий будинок, побутові будівлі та споруди: сіні, тамбур, кухня, сараї, убиральня, душ, погріб, огорожа, замощення.
На замовлення ОСОБА_1 14.08.2019 р. було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами з планом будинку та експлікацією приміщень до плану житлового будинку. Згідно плану на вказаній ділянці розташовані: жилий будинок, побутові будівлі та споруди: сарай, вбиральня, погріб, огорожа, замощення, гараж.
Рішенням за № 51018375 від 07.02.2020 р. було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації права власності форми власності: приватна на жилий будинок з господарчими спорудами та будівлями, що розташований АДРЕСА_1 , за суб`єктом: ОСОБА_1 , оскільки документи подані не в повному обсязі, передбаченому законодавством, та подані документи не дають змоги встановити набуття речових прав на нерухоме майно.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.
Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.
Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.
Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.
Зі змісту ст.2 ч. 1, ст.3 даного Закону вбачається, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;
Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:
1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;
2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Відповідно до ч. ст.4, ч.1 ст. 5 цього Закону Державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності.
У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.
Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У договорі дарування жилого будинку від 01.08.2001 р. зазначено, що він підлягає реєстрації у Донецькому бюро технічної інвентаризації та в Авдіївській міській раді для отримання державного акту на землю.
Враховуючи те, що зареєструвати право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , у відповідності до норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не виявляється можливим, у зв`язку із неможливістю отримати інформацію щодо реєстрації права власності до 01.01.2013 року на відповідний об`єкт нерухомого майна, суд дійшов висновку, що звернення до суду із позовом про визнання права власності є єдиним способом для захисту майнового права позивача ОСОБА_1 .
У матеріалах справи наявний технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації, на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який засвідчує відповідність зазначених господарських будівель та житлового будинку вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил.
З урахуванням вищенаведених норм права та матеріалів цивільної справи, з яких вбачається правомірність набуття ОСОБА_1 права власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , у державній реєстрації якого було відмовлено, чим не визнано його право власності на вищевказане домоволодіння, суд вважає позов позивача обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 259,263- 265, 268 ЦПК України, суд
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування житлового будинку від 01.08.2001 р., посвідченого приватним нотаріусом Авдіївського нотаріального округу Малімон А.О. та зареєстровано в реєстрі за № 2267.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення було складено та підписано 19.03.2020 року.

Суддя В.Г.Черков