Справа № 700/1180/19
Провадження № 2/700/40/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу №700/1180/19 провадження №2/700/40/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Смільчинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Смільчинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка в адмінмежах Смільчинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області площею 2,23 га на підставі державного акту серії ЧР № 002369, оригінал якого був втрачений. Як спадкоємці за законом, вони звернулися до Лисянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку. За таких обставин змушені звернутися до суду та просять визнати право власності на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 .

Позивачі у підготовче судове засідання не з`явилися, просили про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Оленівка Фастівського району Київської області померла мати позивачів ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 26.09.2012 року.

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,23 га на території Смільчинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області .

Позивачі як спадкоємці за заповітом звернулися до Лисянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до постанови державного нотаріуса Лисянської державної нотаріальної контори від 22.02.2020 року № 294/02-31, позивачам було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку через відсутність на неї правовстановлюючих документів.

Згідно із довідкою виконавчого комітету Смільчинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області № 351 від 01.08.2019 року, померла ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 разом з дочкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Доньки доглядали померлу до дня її смерті та вели спільне господарство.

Як свідчить оголошення у громадсько-політичній газеті Лисянського району «Понад Тікичем» від 01.08.2019 року № 32, державний акт на право власності на земельну частку (пай) серії ЧР № 002369, розміром 2,23 га, виданий 05.03.2003 року Смільчинецькою сільською радою на ім`я ОСОБА_3 втрачений та визнаний недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1218, ч.1 ст.1225, ст.1233 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За вимогами ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності на майно, у разі коли це право оспорюється або не визнається, а також у разі втрати документів на право власності на майно.

З огляду на викладене, визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивачів підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, відсутність інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, необхідно визнати за позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті їх матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1218, 1261,1269, 1270 ЦК України, ст.ст.4,5,12,13, 19, 81, 82, 200,206, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Смільчинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,23 га в адміністративних межах Смільчинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області, відповідно до державного акту ЧР № 002369, виданого на ім`я ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,23 га в адміністративних межах Смільчинецької сільської ради Лисянського району Черкаської області, відповідно до державного акту ЧР № 002369, виданого на ім`я ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. В. Бесараб