Справа №442/8697/19
Провадження №2/442/335/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі:

головуючого судді Хомика А.П.

з участю секретаря судового засідання Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи : Служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської рада про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, -

в с т а н о в и в :

24.12.2019 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить зобов`язати останню не чинити йому перешкод брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його донькою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щовівторка з 18 год. до 20 год. та щосуботи з 17 год. до 20 год. у присутності матері дитини ОСОБА_2 в громадських місцях м. Дрогобича.

В обґрунтування позову вказує на те, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі до 05.03.2019. У такому шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_4 . Після розвівання шлюбу відповідач повністю ізолювала дитину від нього. Він намагався врегулювати це питання мирним шляхом, так як він має бажання бачитися, спілкуватися з донькою, приймати активну участь у її вихованні та розвитку.

Не досягнувши з відповідачем згоди щодо побачень та спілкування з дитиною, як крайній захід, він звернувся до комісії з питань захисту дитини виконавчого комітету Дрогобицької міської ради. 16.08.2019 такий орган вирішив встановити йому час зустрічі з малолітньою дочкою щовівторка з 18 год. до 20 год. та щосуботи з 17 год. до 20 год. у присутності матері дитини ОСОБА_2 в громадських місцях м. Дрогобича.

Однак, відповідач не виконує дане рішення, продовжує ігнорувати його права, прохання щодо спілкування з дитиною.

Відповідач всякими способами перешкоджає його спілкуванню з дочкою, чим порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права самої дитини.

Більше того, ОСОБА_2 вигадує різні нісенітниці, нібито він погрожує їй та дитині фізичною розправою, з цього приводу зверталась в Дрогобицький відділ поліції.

22.01.2020 від відповідача ОСОБА_5 надійшов відзив про невизнання позову. В обґрунтування такого зазначає, що позивач починаючи з народження дитини не бажав виявляти елементарних потреб дитини, оцінити її фізичний та психологічний стан в різні періоди її розвитку. У спілкуванні з дитиною проявляв повну байдужість та роздратованість.

На виконання рішення органу опіки та піклування №193 від 16.08.2019, позивач зустрічався з дитиною 17,20,27 серпня 2019 року, а 24 серпня та 31 серпня 2019 року проігнорував такі зустрічі.

При цьому 03.09.2019 незважаючи на хворобливий стан дитини, про який її повідомили вихователі, а вона про таке повідомила позивача по телефону, прийшов до дошкільного навчального закладу №2 комбінованого типу «Калинонька» виконавчих органів Дрогобицької міської ради, який відвідує їхня донька, поводив себе агресивно в присутності дитини, при цьому наполягав на зустрічі з дитиною без її участі, застосовував силу до дитини, намагався проти волі дитини, забрати її від неї ( відповідача) у свій автомобіль. При її ( відповідача) заперечені на таку поведінку позивача, почав погрожувати їй та дитині фізичною розправою.

З цього приводу вона звертатися до органів поліції, якими проводилася перевірка, що стверджується інформацією Дрогобицького відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області від 10.09.2019 №11672/44/01-19 та від 12.09.2019 №986/44/02-19. За наслідками такого звернення з позивачем була проведена бесіда виховного характеру про недопущення вчинення антигромадської поведінки.

Така обставина негативно вплинула на психоемоційний стан дочки, що підтверджується довідкою, виданою 10.09.2019 практичним психологом 1-ї категорії ОСОБА_6 .

Комісія з питань захисту прав дитини при виконкомі Дрогобицької міської ради за наслідками розгляду її заяви від 05.09.2019 вирішила рекомендувати ОСОБА_1 врахувати вказані рекомендації практичного психолога.

Зазначила також, що всі її дії були спрямовані не на перешкоджання позивачеві спілкуватись з дочкою, а мають лише на меті стабілізацію психоемоційного стану ОСОБА_4 , яка дуже налякана його поведінкою 03.09.2019.

З 12.09.2019 позивач жодного разу не намагався зустрітися з дитиною. Ні разу не поцікавився про фізичний та емоційний стан, потреби дитини, натомість безпідставно звернувся до суду з даним позовом.

Позивач у вступному слові позовні вимоги підтримав з мотивів, які викладені у позові. Позов просив задоволити.

Відповідач та її представник адвокат Зубрицька О.М. позову не визнали з мотивів, що викладені у відзиві на позов. У позові просили відмовити.

Представник третьої особи відносно задоволення позову, поклався на думку суду, просив врахувати якнайкращі інтереси дитини.

Суд, заслухавши вступне слово сторін, з`ясувавши обставини, безпосередньо дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задоволити.

Згідно з свідоцтвом про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області від 30.09.2015, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 і її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.03.2019 у справі №442/154/19 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Визначено місце проживання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 разом з мамою ОСОБА_2 .

Згідно з витягом з рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 16.08.2019 №193, ОСОБА_1 встановлено час зустрічі з його малолітньою дочкою ОСОБА_7 , щовівторка з 18 год. до 20 год. та щосуботи з 17 год. до 20 год. у присутності матері дитини ОСОБА_2 в громадських місцях м. Дрогобича.

Судом встановлено, що між сторонами склалися та продовжують мати місце неприязні відносини, що в свою чергу впливає на недосягнення згоди на спільному вихованні батьків дитини.

Згідно з інформацією Дрогобицького відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області від 10.09.2019 №11672/44/01-19 та від 12.09.2019 №986/44/02-19, мало місце повідомлення ОСОБА_2 про вчиненні кримінальні правопорушення ОСОБА_1 ( погроз їй та дитині фізичною розправою). За наслідками такого звернення з останнім була проведена бесіда виховного характеру про недопущення вчинення антигромадської поведінки.

Що стосується довідки дошкільного навчального закладу №2 Комбінованого типу «Калинонька» №01-08/04 від 13.01.2020, то з такої вбачається, що за час перебування ОСОБА_3 в дошкільному навчальному закладі мама постійно приводить та забирає дочку. Батько не бере участі у вихованні дитини ( не спілкується з вихователями, не забирає дитину додому, не бере участі у проведені та організації свят батьківських зборів). Оплату за дошкільний заклад здійснює ОСОБА_2 . Разом з тим, як пояснив позивач, то працівники дошкільного закладу «Калинонька» на його усне прохання забрати дитину, повідомили, що будуть повідомляти відповідачку.

З довідки практичного психолога 1-ї категорії В. Берчука від 10.09.2019 вбачається, що зважаючи на переважно негативні переживання дитини, пов`язані зі спілкуванням із батьком, бажання нормалізації психоемоційного стану дитини та позитивних змін у поведінці п. ОСОБА_8 , по можливості, обмежити зустрічі доньки з ним. У подальшому планувати ймовірні зустрічі з батьком слід з урахування бажання ОСОБА_4 .

Протоколом засідання комісії служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради було рекомендовано ОСОБА_9 взяти до уваги рекомендації практичного психолога ОСОБА_10 стосовно дочки ОСОБА_4 та попереджено батька про адміністративну відповідальність з приводу невиконання п. 5 рішення Дрогобицької міської ради від 16.08.2019.

З повідомлення завідувача кафедри практичної психології КЗ ЛОР «Львівський обласний інститут післядипломної педагогічної освіти» кандидата психологічних наук О.І. Корнієнко від 20.01.2020, даному на запит адвоката Зубрицької О.М., вбачається, що на час обстеження ОСОБА_3 перебуває в емоційно стабільних позитивно забарвлених стосунків з матір`ю ОСОБА_11 . Можна засвідчити, що дитина повністю адаптована в теперішньому соціальному середовищі. На їхню думку, примусові зустрічі з іншими особами, з якими вона проживає, нетривале перебування, навіть в присутності матері з особами, які викликають протестні психофізіологічні реакції або часткова ізоляція від емоційно значимої особи матері, призведе до емоційної нестабільності, підвищення рівня загального страху, тривожності розвитку дитини та зможе заподіяти шкоду її психічному здоров`ю.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами другою, третьою статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частин першої, другої статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

До предмету доказування у вказаній категорії справ входить встановлення наявності або відсутності перешкод, які створюються відповідачем щодо участі позивача у вихованні дітей та спілкуванні з ними, а крім того наявність умов, які батьки можуть запропонувати задля участі кожного з них у вихованні своїх дітей, а також способів участі кожного з них у спілкуванні з дітьми, усунення при цьому існуючих перешкод, що не повинно шкодити інтересам дітей.

У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст.81 ЦПК України, у справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача.

Щодо даної справи суд не сумнівається в тому, що між сторонами виникли особисті конфліктні відносини, а відтак самостійно домовитись щодо участі кожного з них у вихованні та спілкуванні з власною дитиною вони не можуть, що в кінцевому результаті стало підставою для звернення позивача до суду.

В судових засіданнях відповідач заперечила можливості та необхідності побачень батька із дитиною, однак в той же час зазначає, що після наведеної вище конфліктної ситуацією, позивач не намагався спілкуватись з дитиною.

Отже, фактично предметом спору в даній справі є можливість батька бачитись із дитиною та брати участь у її вихованні, в тому числі за участю матері.

При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд не повинен надавати пріоритет інтересам батьків, а вирішувати спір, беручи до уваги передусім інтереси дитини з урахуванням конкретних обставин справи.

За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Об`єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. Дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відтак, будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахуванням кожних конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошується у практиці Європейського суду з прав людини, яка застосовується судами України на підставі частини четвертої статті 10 ЦПК України та положень Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року (Рішення ЄСПЛ від 06 липня 2010 року у справі «Neulinger and Shuruk vs. Switzerland», п. 135; Рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2017 року «M.S. vs. Ukraine», п. 77). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Mamchur vs. Ukraine», п. 100).

Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Таким чином, законодавством України закріплено не право, а обов`язок того із батьків, який проживає окремо, регулярно брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди.

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків у рівній мірі зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

На переконання суду під час розгляду даної справи сукупних ( систематичних, послідовних) обставин, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітньою донькою, чи обставин, які б свідчили про вкрай негативне спілкування батька з донькою, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини не встановлено. Так, мала місце одна конфліктна ситуація, що в подальшому не може вплинути на цілковите обмеження відносин батька з дитиною. При цьому суд бере до уваги, що з часу такої пройшов час, побачення батька з дитиною матимуть місце у присутності матері.

Позивач любить свою доньку, намагається спілкуватись з нею та брати участь у її вихованні. Пообіцяв, що більше не допустить конфліктних ситуацій у присутності дитини. У зв`язку з наявними перешкодами у спілкуванні із дитиною звернувся до суду для їх усунення.

Відтак, інтерес батька до долі доньки є актуальним та спрямованим виключно на підтримання з ним сімейних відносин в атмосфері турботи та піклування про нього, що жодним чином не може зашкодити інтересам дитини, не перешкоджатиме нормальному її вихованню.

Отже, у зв`язку з порушенням та невизнанням права позивача щодо участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, на підставі ч.2 ст.159 СК України, суд самостійно визначає способи його участі у її вихованні, місце та час їхнього спілкування.

При цьому для визначення способів спілкування батька із донькою, суд приймає до уваги конкретні обставини справи та враховує насамперед інтереси дитини.

Зокрема, при ухваленні даного рішення судом в першу чергу прийнято до уваги принцип рівності батьків у вихованні та спілкуванні із власною дитиною, а також те, що таке спілкування не повинно бути формальним, має носити систематичний характер, а тому суд погоджується із запропонованим позивачем та службою у справах дітей способом в частині можливості батька спілкуватися із донькою щовівторка з 18 год. до 20 год. та щосуботи з 17 год. до 20 год. у присутності матері дитини ОСОБА_2 в громадських місцях м. Дрогобича.

У зв`язку з наведеним, суд прийшов до висновку про доцільність задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його донькою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щовівторка з 18 год. до 20 год. та щосуботи з 17 год. до 20 год. у присутності матері дитини ОСОБА_2 у громадських місцях м. Дрогобича.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.05.2020.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, адреса: пл. Ринок,1. м. Дрогобич Львівської області.

Суддя: Хомик А.П.