ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/1507/18Головуючий у 1-й інстанції Коломієць Н.З.
Провадження № 22-ц/817/217/20 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Бершадська Г. В., Ткач О. І.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю - представника позивача Вербицького О.Р.

відповідача ОСОБА_1 адвоката Варода П.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Аскор-Україна" на рішення Чортківського районного суду від 11 листопада 2019 року (головуючий суддя Коломієць Н.З., повний текст рішення складено 21 листопада 2019 року) у цивільній справі № 608/1507/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Аскор-Україна" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Аскор-Україна" про визнання недійсним договору позики,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ТзОВ «Аскор-Україна» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Позовна заява мотивована тим, що між ТОВ «Аскор-Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики від 23 квітня 2018 року в порядку заміни боргу за допущеною працівником розтратою (нестачею) товарно-матеріальних цінностей згідно акту ревізії від 06.04.2018 року - на позикове зобов`язання. За умовами пункту 2 Договору позики від 23 квітня 2018 року, позика надана позичальнику під 10% щомісячного користування коштами. За умовами пункту 3 Договору позики від 23 квітня 2018 року, позичальник ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання повернути ТОВ «Аскор-Україна» грошові кошти в розмірі 117500,00 грн. протягом 6-ти місяців в термін до 25 жовтня 2018 року включно з щомісячним погашенням позики до 25 числа місяця, починаючи з травня місяця 2018 року по 25 тисяч гривень щомісячно. Взяті на себе зобов`язання ОСОБА_1 не виконала у повній мірі та в належний строк, внаслідок чого допустила прострочення сплати позики. Претензія позивача у формі досудової вимоги №78 від 31.05.2018 року про сплату платежу за травень та відсотків в загальному розмірі 27500,00 гривень відповідачкою не виконана. Також, у зв`язку із несплатою відповідачкою чергового платежу до 25.06.2018 року, позивач повторною досудовою вимогою № 103 від 18.07.2018 року в порядку вимог ч.2 статті 1050 ЦК України, поставив вимогу відповідачці повернути усю суму позики в розмірі 117500,00 гривень та 12500,00 гривень відсотків за користування коштами, а також сплати штрафу у розмірі 30%, що становить 35250,00 гривень. Станом на час подання позову заборгованість з повернення позики становила: 117500,00 гривень неповернутої позики, 35250 гривень - відсотків за користування кредитом та 35250 гривень - штрафу, що загалом складало 188000 гривень. Позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі, які складались з 3370 гривень та включали в себе: 2820 гривень - судового збору, 50 гривень - витрати на поштову кореспонденцію, 500 гривень - витрати за переїзд представника позивача з м. Тернопіль до м. Чортків для участі в судових засіданнях.

18.10.2018 року ТзОВ «Аскор-Україна» подало заяву про збільшення позовних вимог, в якій просило: стягнути з ОСОБА_1 117500,00 гривень неповернутої позики, 70500 гривень - відсотків за користування кредитом та 35250 гривень - штрафу, що загалом складало 223250 гривень; судові витрати, які збільшилися внаслідок збільшення позовних вимог і складали 3898,75 гривень.

Заочним рішенням Чортківського районного суду від 16 листопада 2018 року збільшені позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 223250 гривень та судовий збір в сумі 3898,75 грн., яке ухвалою Чортківського районного суду від 01 серпня 2019 року у порядку перегляду заочного рішення за заявою відповідача скасовано.

23.08.2019 року представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подано зустрічний позов про визнання недійсним договору позики від 23 квітня 2018 року, умовами якого передбачена заміна боргу за допущеною працівником розтратою (нестачею) товарно-матеріальних цінностей, згідно акту ревізії від 06.04.2018 року, на позикове зобов`язання.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що в момент вчинення даного правочину не дотримано вимогу про новацію, - відбулося укладення нового правочину між фізичною та юридичною особами, а не заміна первісного зобов`язання між тими ж сторонами, оскільки, було проведено заміну шкоди, яка, нібито, виникла під час виконання посадових обов`язків ОСОБА_1 на посаді завідуючої магазину внаслідок розтрати (нестачі), нібито, товарно-матеріальних цінностей, що були передані їй під звіт, на позикове зобов`язання. Статтею 130 Кодексу законів про працю України встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Частиною першою статті 137 КЗпП України передбачено, що суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. ТОВ «Аскор-Україна» пояснення у ОСОБА_1 з приводу складеного акту по факту нестачі продукції не відбирало, причини з яких сталася нестача не встановлювалися. ТОВ «Аскор-Україна» не доведено та не підтверджено належними доказами того, що вживалися заходи щодо встановлення причин виявленої недостачі, а також те, що ТОВ «Аскор-Україна» були створені належні умови для забезпечення повного збереження ввірених працівнику матеріальних цінностей. Також не доведено, які саме протиправні дії вчинила ОСОБА_1 , що призвели до заподіяння відповідної матеріальної шкоди. Посилаючись на наведене просив зустрічний позов задовольнити та здійснити поворот виконання рішення Чортківського районного суду від 16.11.2019 року, оскільки, ОСОБА_1 вже сплатила 9000 гривень, які включають в себе борг за договором позики та витрати виконавчого провадження.

Рішенням Чортківського районного суду від 11 листопада 2019 року в позові товариства з обмеженою відповідальністю «Аскор-Україна» (, вул. Бродівська, 44 м. Тернопіль, 46003) до ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 про стягнення боргу за договором позики відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Аскор-Україна» про визнання недійсним договору позики задоволено. Визнано недійсним з моменту укладення договір позики в порядку заміни боргу за допущеною працівником розтратою (нестачею) товарно-матеріальних цінностей згідно акту ревізії від 06 квітня 2018 року, укладений 23 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Аскор-Україна». Застосовано поворот виконання заочного рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 16 листопада 2018 року, ухваленого в цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аскор-Україна» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Аскор-Україна» на користь ОСОБА_1 9 000 (дев`ять тисяч) грн. 00 коп. на поворот виконання рішення суду. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Аскор-Україна» на користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім ) гривень 40 коп. сплаченого нею судового збору та 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ТзОВ «Аскор-Україна» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги за первісним позовом, а в зустрічному позові відмовити. Апеляційна скарга мотивована тим, що єдиними обмеженнями для укладення договору про новацію у випадку, що мав місце між TOB «Аскор-Україна» та ОСОБА_1 , могли бути наявність трудового спору між працівником та роботодавцем, відсутність добровільності зі сторони працівника на покриття заподіяної шкоди, та наявність обмежень, прямо встановлених у статті 604 ЦКУ. Натомість, між TOB «Аскор-Україна» та ОСОБА_1 , тобто між роботодавцем та працівником станом на дату укладення договору від 23.04.2018 року, не було не врегульованих суперечностей, які б охоплювались поняттям трудового спору, а навпаки, була згода та добровільність зі сторони ОСОБА_1 відшкодувати заподіяну підприємству шкоду при визнанні нею власної винуватості у заподіянні такої шкоди, що виразилось в укладенні між сторонами договору позики (новації) від 23.04.2018 року. Крім цього, право укладення договору позики (новації) в порядку заміни зобов`язання відшкодувати матеріальну шкоду, що заподіяна працівником роботодавцю, на позикове зобов`язання за умови згоди на це працівника - передбачено пунктом 12 Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 28.09.2007 року, а добровільність договору від 23.04.2018 року та відсутність тиску однієї сторони на іншу на його укладення, підтверджуються умовами самого договору та факту підписання такого договору ОСОБА_1 . Крім цього, про відсутність будь-якого примусу зі сторони TOB «Аскор-Україна» на ОСОБА_1 на підписання Договору позики (новації) від 23.04.2018 року свідчить і та обставина, що з моменту укладення такого договору і до моменту подання нею даного зустрічного позову (більше 1-го року) ОСОБА_1 не оспорювала такий договір, не зверталася в правоохоронні органи з приводу її примусу до укладення цивільно-правової угоди, що вказує лише на намагання позивачки за зустрічним позовом таким чином уникнути відповідальності за взятим на себе зобов`язанням.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. Відзив мотивований тим, що Договір позики від 23 квітня 2018 року укладений між позивачем-відповідачем ТОВ «Аскор-Україна» та відповідачкою-позивачкою ОСОБА_1 в порядку заміни боргу за допущеною працівником розтратою (нестачею) товарно-матеріальних цінностей згідно акту ревізії від 06 квітня 2018 року - на позикове зобов`язання є абсолютно новим правочином між фізичною та юридичною особами, а не заміна первісного зобов`язання між тими ж сторонами.

У судовому засіданні представник ТзОВ «Аскор-Україна» апеляційну скаргу підтримав, ОСОБА_1 та її представник заперечили відносно апеляційної скарги та пояснили, що рішення суду є законним, обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Вирішуючи спір суд першої інстанції виходив з того, що розмір шкоди, яка заподіяна відповідачем під час виконання трудових обов"язків, не є боргом, який згідно ст. 1053 ЦК України міг би бути замінений позиковим зобов"язанням, - обов"язок відшкодувати шкоду заподіяну працівником не може бути замінений обов"язком повернути позику, новація у даному випадку недопустима

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він грунтується на повно та всебічно з"ясованих судом обставинах справи та відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що наказом № 43 від 30.04.2007 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду завідувача магазину з 01 травня 2007 року та з цього часу до 08 травня 2018 року працювала в ТОВ «Аскор-Україна» завідуючою магазину «Французький бульвар», що розташований в м. Чорткові по вул. С.Бандери, 77.

28 вересня 2007 року між ТОВ «Аскор-Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, а також 16 вересня 2013 року ОСОБА_1 вручено посадову інструкцію завідувача магазину.

В період часу з 01 квітня 2016 року ОСОБА_1 одноособово здійснювала торгівлю в частині приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » виключно ІНФОРМАЦІЯ_2 продукцією, а на решті території магазину ОСОБА_1 на правах орендаря здійснювала діяльність як окремий суб`єкт господарської діяльності фізична особа - підприємець з торгівлі продуктовою групою товарів з використанням найманих працівників.

Наказом директора ТОВ «Аскор-Україна» № 53 від 29.03.2018 року «Про закриття магазину» вирішено закрити з 30.03.2018 року магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_2 та створено комісію в складі голови комісії Лозовської О.М., членів комісії ОСОБА_5 та ОСОБА_1 для проведення ревізії в магазині з метою зняття залишків ТМЦ та готівкових коштів в магазині, перевірки дотримання касової та фінансової дисципліни; цим же наказом вирішено передати залишки ТМЦ у відокремлений підрозділ склад №2 у м. Чортків, а готівкові кошти - в головну касу Товариства.

06 квітня 2018 року ТОВ «Аскор-Україна» провів ревізію у вказаному магазині, за наслідком проведення якої встановлено нестачу товарно-матеріальних цінностей в розмірі 117500 гривень, що були передані ОСОБА_1 під звіт, підпис ОСОБА_1 у даному акті відсутній.

23 квітня 2018 року між ТОВ «Аскор-Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір позики в порядку заміни боргу за допущеною працівником розтратою (нестачею) товарно-матеріальних цінностей згідно акту ревізії від 06 квітня 2018 року - на позикове зобов`язання (новація); за умовами пункту 2 Договору позики від 23 квітня 2018 року, позика надана позичальнику під 10% щомісячного користування коштами; за умовами пункту 3 Договору позики від 23 квітня 2018 року, позичальник ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання повернути ТОВ «Аскор-Україна» грошові кошти в розмірі 117500,00 грн. протягом шести місяців в термін до 25 жовтня 2018 року включно з щомісячним погашенням позики до 25 числа місяця, починаючи з травня місяця 2018 року по 25 тисяч гривень щомісячно.

Згідно із вимогами статті 604 ЦК України, зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація). Новація не допускається щодо зобов`язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом.

Зі змісту статті 604 ЦК України вбачається, що ознаками новації є: спосіб припинення зобов`язання; вона можлива лише між тими самими сторонами (сторонами попереднього зобов`язання); є двостороннім правочином (договором); нове зобов`язання пов`язане з попереднім і спрямоване саме на заміну первісного зобов`язання новим, а не на зміну цього зобов`язання. Деякі з вищезазначених ознак новації одночасно є умовами її вчинення. До умов новації згідно вимог закону віднесено наступні: нове зобов`язання повинне пов`язувати тих самих осіб, що і первісне; сторони мають досягти згоди щодо заміни одного зобов`язання іншим, а «домовленість про новацію», про яку йдеться у частині другій статті 604 ЦК України, - це договір про заміну зобов`язання; вчиняється новація у формі двостороннього правочину (новаційного договору), який має відповідати вимогам до форми та змісту, необхідних для нового зобов`язання; наявність наміру сторін вчинити новацію, про який сторони повинні обов`язково вказати у договорі, а за відсутності такого застереження первинне зобов`язання не припиняється, а буде діяти поряд з новим; дійсність первинного зобов`язання (недійсність первинного зобов`язання веде до недійсності і нового зобов`язання, що витікає з новації, якщо ж недійсним є новаційний договір, сторони залишаються пов`язаними первинним зобов`язанням, і новація не відбувається); зміна змісту зобов`язання, або має виконуватися те саме, але на іншій правовій підставі; допустимість заміни первісного зобов`язання новим. Таким чином, новація - це угода про заміну первинного зобов`язання новим зобов`язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв`язку сторін, оскільки, замість зобов`язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов`язання. Юридичною підставою для зобов`язання, яке виникає при новації, є домовленість сторін про припинення первинного зобов`язання. Угода про заміну первинного зобов`язання має договірну природу. Новація є консенсуальним, двостороннім та оплатним договором, який має правоприпинювальну природу.

Відповідно до ст. 1053 ЦК України, за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 ЦК України).

Вищезазначено, що шкода виникла внаслідок трудових відносин.

Відповідно до глави ІХ КзпП нею передбачені гарантії при покладенні на працівників матеріальної відповідальності за шкоду заподіяну підприємству, установі, організації. Зокрема, частина 2 статті 130 КЗпП чітко визначає, що при покладенні матеріальної відповідальності, права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Норми трудового законодавства, як гарантія дотримання прав працівників не передбачають право укладення між роботодавцем та працівником договорів заміни зобов`язань працівника по відшкодуванню шкоди позиковим зобов`язанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частина 1 ст. 215 ЦК України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

З врахуванням встановлених обставин у справі та зазначених норм права суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що сума, яка є предметом спору не є боргом, а є шкодою для ТОВ «Аскор-Україна», яка виникла внаслідок неналежного виконання працівником трудових обов`язків, а тому підстав для задоволення позову про стягнення коштів в силу ст. 1053 ЦК України не має, зустрічний позов про визнання недійсним договору позики є обгрунтованим.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи у скарзі про те, що новація згідно ст.604 ЦК України допускається і щодо обов"язку відшкодувати шкоду, заподіяну при виконанні трудових обов"язків, порядок відшкодування якої передбачений нормами Кодексу законів про працю України, оскільки вони не узгоджуються із положеннями ст. 604, ст 1053 ЦК України. Первісне зобов`язання за своєю формою не відповідає договору новації, оскільки виникло не з цивільно-правових, а з трудових правовідносин, тобто в даному випадку замінюються обов`язки, що виникли з різних за своєю правовою природою правовідносин, а тому здійснювати новацію в позикове зобов`язання за умови, що між сторонами існували трудові правовідносини - неможливо.

Аналогічного висновку дійшов й Тернопільський апеляційний суд в аналогічній справі №607/12882/18 за позовом цього ж позивача, постанова від 05.02.2019 року, якою також визнано недійсним договір позики, укладений в порядку заміни боргу на позикове зобов"язання. Ухвалою судді Верховного Суду від 12 квітня 2019 року, провадження № 61-6760ск19, постановлено відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АВД Україна» на постанову Тернопільського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВД Україна» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договорами позики та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВД Україна» про визнання договорів позики недійсними.

Колегія суддів також вважає, що оскаржуваний договір, укладений між сторонами, фактично є новим зобов"язанням, так як у ньому встановлено проценти за користування коштами, штраф за порушення строку їх повернення, чим збільшено розмір шкоди 117500 грн.

Рішення суду є законним, обгрунтованим, підстав його скасування не має.

Стосовно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Аскор-Україна" залишити без задоволення.

Рішення Чортківського районного суду від 11 листопада 2019 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 березня 2020 року.

Головуючий

Судді