Ухвала

19 березня 2020 року

м. Київ

справа № 200/17938/18

провадження № 61-4116ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради,

розглянув касаційну скаргу Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2019 року у складі судді Томаш В. І. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2020 року у складі колегії суддів: Варенко О. П., Городничої В. С., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради (далі - КП «Жилсервіс-2» ДМР).

Позов обґрунтовано тим, що 24 жовтня 2017 року квартиру АДРЕСА_1 , належну їй, було залито. Оскільки вона проживає на останньому поверсі, вина інших мешканців будинку у залитті виключається. Залиття було спричинене поганим станом міжповерхових перекриттів та відсутністю капітального ремонту будинку. Управителем будинку є КП «Жилсервіс-2» ДМР. Вона у встановленому порядку склала акт про залиття та направила його відповідачеві, проте у встановлені строки акт розглянуто не було, жодних дій, направлених на відшкодування їй шкоди здійснено не було, тому вона просить суд стягнути з відповідача спричинену залиттям квартири майнову шкоду в розмірі 34 931,00 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2020 року, позов задоволено. Стягнуто з КП «Жилсервіс-2» ДМР на користь ОСОБА_1 34 931,00 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди, спричиненої залиттям квартири АДРЕСА_1 . Вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_1 належними доказами доведено завдання їй майнової шкоди, відповідальність за завдану шкоду повинно нести КП «Жилсервіс-2» ДМР, яке є управителем багатоквартирних будинків Новокодацького району м. Дніпро згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради від 27 жовтня 2016 року № 489.

КП «Жилсервіс-2» ДМР 28 лютого 2020 року засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 серпня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2020 року у вищевказаній справі.

У своїй касаційній скарзі КП «Жилсервіс-2» ДМР просить, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що суди залишили поза увагою той факт, що на момент залиття квартири позивача управителем будинку, в якому знаходиться її квартира було Комунальне підприємство «Житлово експлуатаційне підприємство № 34», яке з 17 липня 2018 року по теперішній час знаходиться в стані припинення. З огляду на зазначене, вважає, що належним відповідачем у цій справі є Комунальне підприємство «Житлово експлуатаційне підприємство № 34».

Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 34 931,00 грн майнової шкоди, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн х 100 = 210 200,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Заявник у своїй скарзі посилається на підстави, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Зокрема КП «Жилсервіс-2» ДМР у касаційній скарзі зазначає, що судами проігноровано правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 910/23312/14, у постановах Верховного Суду: від 31 травня 2018 року у справі № 910/1879/17, від 14 лютого 2018 року у справі № 812/10224/13-а.

Зазначені доводи касаційної скарги є необґрунтованим, оскільки у зазначених справах були суттєво відмінні від справи № 200/17938/18 обставини, що формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм права, тому зазначені доводи касаційної скарги не можуть свідчити, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями.

Інших посилань випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга не містить.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки КП «Жилсервіс-2» ДМР подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради про відшкодування шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик