Справа № 485/1512/20
Провадження №2/485/552/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01 грудня 2020 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Яворського С.Й.,

секретар судового засідання Шеремет Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом.

Свої вимоги мотивує тим, що 22 серпня 2020 року відповідач ОСОБА_2 позичив в нього 15000 доларів США, які зобов`язався повернути в строк до 01 жовтня 2020 року, про що ствердив письмовою розпискою. У вказаний строк відповідач добровільно борг не повернув, а тому позивач просить стягнути з нього вказану суму боргу, що у гривневому еквіваленті по курсу 28,3343 грн. за 1 долар США станом на 02 жовтня 2020 року, становить суму 425014,50 грн. та понесені судові витрати.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов.

За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 22.08.2020 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно умов якого ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 15000 доларів США, ОСОБА_2 зобов`язався повернути ОСОБА_1 вказану суму до 01.10.2020 року, підтвердженням чого є власноручно написана розписка ОСОБА_2 від 22.08.2020 року.

Отже, між сторонами склалися цивільні правовідносини з договору позики.

Відповідно ст. 1046 ЦК За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6 -1967цс15, суд дійшов висновку, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року в справі № 6-789цс16 Верховний Суд України дійшов висновку, що договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, адже після його укладення всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або відповідної кількості речей того ж роду й такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

В судовому засіданні позивачем пред`явлено оригінал розписки, що є підтвердженням неповернення відповідачем коштів зазначених в розписці

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У встановлений договором позики строк 01 жовтня 2020 року, заборговану суму у розмірі 15000 доларів США відповідач позивачу не повернув, що підтверджується пред`явленою позивачем в судовому засіданні оригіналом розписки.

Станом на 02 жовтня 2020 року сума боргу у гривневому еквіваленті по курсу 28,3343 грн. за 1 долар США становить 425014,50 грн.

Враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей про повернення суми позики у строк, встановлений договором, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 263-265, 141, 268, 280 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою с.Костомарівка Бобринецького району Кіровоградської області, борг за договором позики від 22 серпня 2020 року у розмірі 425014,50 грн. (чотириста двадцять п`ять тисяч чотирнадцять грн. 50 коп.) та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4250,15 грн. (чотири тисячі двісті п`ятдесят грн. 15 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд, який відраховується з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 11.12.2020 р.

Суддя С.Й. Яворський