Справа № 703/2208/20
27 листопада 2020 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі
головуючого судді Кирилюк Н.А.
з секретарем Римським Д.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 703/2208/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про вселення.
В обґрунтування позову зазначила, що її чоловікові ОСОБА_3 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 .
У вказаній квартирі вона була зареєстрована та проживала з 1983 року та продовжила проживати і після розірвання шлюбу.
Однак колишній чоловік ОСОБА_3 , маючи намір позбавити її житла, звертався до суду з позовом про припинення їй сервітуту у вигляді права користування вказаною квартирою, а в подальшому, відчужив належну йому квартиру АДРЕСА_1 відповідачу по справі - ОСОБА_2 .
На даний час відповідач замінила замки на вхідних дверях до квартири, що позбавляє її можливості мати доступ до власних речей, документів. Крім того, вона змушена тимчасово мешкати у знайомих, оскільки спірна квартира є її єдиним місцем проживання.
Відповідач до квартири її не пускає та мотивує свою відмову тим, що вона набула право власності на квартиру та не бажає, щоб вона, позивач, в ній проживала.
Виклад позиції позивача та заперечень відповідача щодо заявлених позовних вимог.
В судове засідання позивач не з`явилася, надіслала до суду заяву в якій розгляд справи просила проводити без її участі, на задоволенні позову наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання також не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.
За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
У зв`язку з відсутністю відповідача, яка згідно ст. 128 ЦПК України повідомлена про день та час розгляду справи належним чином, шляхом виклику до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, суд вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл. 11 ЦПК України, та провести заочний розгляд справи.
Обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що між сторонами виник спір із житлових правовідносин та права користування житлом.
Як вбачається з паспорта серії НОМЕР_1 виданого 17 грудня 199 року Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області, позивач з 02 червня 1993 року зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 .
Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 19 березня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення сервітуту у вигляді права користування квартирою АДРЕСА_1 , позбавивши її права користування вказаним житловим приміщенням - відмовлено.Рішення набрало законної сили 19 квітня 2018 року.

З договору купівлі-продажу від 19 березня 2020 року вбачається, що ОСОБА_3 продав ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

Як вбачається з довідки про результати розгляду звернення громадянина від 31 березня 2020 року, позивач звернулася до Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області із заявою про те, вона не може потрапити до квартири АДРЕСА_1 , оскільки невідома особа замінила замок на вхідних дверях квартири.

Під час перевірки обставин, викладених у заяві ОСОБА_1 було встановлено, що заявник дійсно не має змоги потрапити до квартири АДРЕСА_1 в зв`язку із зміною її власника та заміною замків у вхідних дверях квартири.

Норми права застосовані судом.

Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Нормами ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї, як зазначено у частині другій статті 64 ЖК УРСР.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

У разі виникнення спору між власником та членами його сім`ї суд повинен врахувати, що право члена сім`ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися у відповідності з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Пунктом 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

За правилами ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Позиція суду щодо заявлених вимог.

Судом встановлено, що позивач вселилася у квартиру АДРЕСА_1 , як член власника вказаної квартири та зареєстрована в ній 02 червня 1993 року.

ОСОБА_3 , колишній чоловік позивача, звернувся до суду з позовом про припинення ОСОБА_1 сервітуту у вигляді права користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 19 березня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 19 квітня 2018 року.

Вказаним рішенням також встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , зареєстрована та постійно проживає у квартирі АДРЕСА_1 , сервітут щодо користування вказаною квартирою на час її вселення не встановлювався, угода між нею та колишнім чоловіком щодо користування квартирою не укладалася.

В рішенні суду зазначено, що ОСОБА_1 постійно проживає у спірній квартирі та сплачує комунальні послуги.

19 березня 2020 року ОСОБА_3 продав ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі- продажу.

Обставини справи свідчать, про те, що ОСОБА_3 , здійснюючи відчуження спірної квартири був достовірно обізнаний про право колишньої дружини на користування цією квартирою та про обтяження спірної квартири у вигляді реєстрації та проживання у ній позивача.

Крім того, здійснюючи купівлю квартири відповідач за певної обачності мала реальну можливість дізнатися про обтяження квартири у вигляді права користування членів сім`ї колишнього власника. Таким чином, могла передбачити характер та вагу обтяження її майбутньої нерухомості, з`ясувати у позивача підстави такого проживання, а також довідатися про її наміри щодо подальшого проживання у квартирі або про її відмову від свого права та готовність звільнити квартиру у такому випадку.

Однак, всупереч зазначеним обставинам спірна квартира була відчужена.

Позивач добросовісно набула право користування квартирою, на даний час в ній зареєстрована та проживає, будь-яких угод про порядок користування спірною квартирою між позивачем та її колишнім чоловіком, попереднім власником квартири, укладено не було, відтак, суд приходить до висновку, що перехід права власності на майно до іншої особи не є безумовною підставою для виселення члена сім`ї попереднього власника квартири.

Під час розгляду справи судом не встановлено підстав, що вказують на законні дії відповідача щодо недопуску позивача до спірної квартири, відтак суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають захисту у судовому порядку шляхом усунення перешкод у користуванні спірним майном.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №569/4373/16-ц.

Вимоги позивача в частині надання їй дублікатів ключів від квартири або можливості самостійно їх виготовити також підлягають до задоволення, оскільки вказаний спосіб захисту пов`язаний з застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення її порушеного права.

Щодо вимоги позивача про відшкодування їй завданої моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року, з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Позовні вимоги в частині відшкодування шкоди позивач обгрунтовувала тим, що неможливість потрапити до квартири завдала їй значних хвилювань та страждань, оскільки вона змушена була тимчасово мешкати у знайомих, просити прихистку, що вимагало від неї додаткових зусиль для влаштування свого побуту.

Приймаючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд враховує, що відповідач, здійснюючи перешкоди позивачу у допуску до квартири позбавила її права на житло, що вимагало додаткових зусиль для організації власного життя, внаслідок чого були порушені її нормальні життєві потреби.

Крім того, суд враховує, що позивач, в зв`язку з подіями що сталися, зазнала і значних психологічних страждань, відтак виходячи з міркувань розумності, співрозмірності та справедливості, з урахуванням того, що моральна шкода відшкодовується не з метою збагачення, а носить компенсаційних характер завданим стражданням, приходить до висновку, про стягнення на користь позивача 10000 тисяч гривень моральної шкоди, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач пережила та переживає на даний час.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судові збору в сумі 1681 грн. 60 коп. та витрати на правничу допомогу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 5401 грн. 33 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 81, 141, 258-259, 264-266, 268 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про вселення - задовольнити частково.

Усунути перешкоди у здійсненні права користування квартирою АДРЕСА_1 .

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 дублікат усіх ключів від квартири АДРЕСА_1 , або надати можливість зробити дублікат усіх ключів від вхідних дверей цієї квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5401 грн. 33 коп.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 07 грудня 2020 року.

Головуючий: Н. А. Кирилюк