Справа № 653/1289/19
Провадження № 2/653/155/20
РІШЕННЯ

іменем України

10 березня 2020 рокуГенічеський районний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Крапівіна О.П.,

при секретарі Колісник О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеську цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Генічеської міської ради про визнання рішення незаконним.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Генічеської міської ради провизнання рішення незаконним, в якому посилається на те,що згідно договору дарування від 27.09.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу, йому належить 6/25 частки житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Вказана частина житлового будинку була подарована йому ОСОБА_2 , яка в період, коли вона була її власником звернулась до Виконавчого комітету Генічеської міської ради, який своїм рішенням № 250 від 15.07.2010 року з уточненнями внесеними рішенням № 116 від 30.05.2016 року, надав належному ОСОБА_2 житловому будинку юридичну адресу АДРЕСА_1 . Власниками інших частин житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 , якій належать 9/25 частин вказаної домобудівлі та ОСОБА_4 , якій належать 10/25 його частин. Рішенням Генічеського районного суду від 06.12. 2017 року виділено в натурі, в окремий об`єкт нерухомого майна, належні йому 6/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями і побутовими спорудами, за вказаною адресою та припинено право спільної сумісної власності на вказане будинковолодіння між ним і ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .В липні 2018 року Приватним підприємством «Сокіл» йому було виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки на місцевості, яка містить Акт погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, і який співвласники житлового будинку по АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , підписати відмовились. Оскільки відмова суміжних землекористувачів перешкоджала йому в реалізації права на отримання земельної ділянки у власність він звернувся до Генічеської міської ради про передачу її у власність без згоди суміжних землекористувачів у зв`язку з тим, що така відмова не має правових підстав.

Рішенням сесії Генічеської міської ради № 942 від 27.11.2018 року йому відмовлено у складанні та затвердженні акту встановлення факту відсутності можливості погодження меж земельної ділянки комунальної власності, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з суміжними землекористувачами по АДРЕСА_3 у зв`язку з їх безпідставною відмовою, на підставі актів встановлення факту відсутності можливості погодження меж земельної ділянки від 16.07.2018 року, 10.08.2018 року, та від 11.10.2018 року. Позивач вважає вказане рішення органу місцевого самоврядування таким, що не відповідає вимогам закону (є незаконним), порушує його права, а тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтвердив зазначені у позові обставини, просить суд визнати незаконним та скасувати рішення сесії Генічеської міської ради № 942 від 27.11.2018 року про відмову ОСОБА_1 у складанні та затвердженні акту встановлення факту відсутності можливості погодження меж земельної ділянки комунальної власності, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з суміжними землекористувачами по АДРЕСА_3 у зв`язку з їх безпідставною відмовою, на підставі актів встановлення факту відсутності можливості погодження меж земельної ділянки від 16.07.2018 року, 10.08.2018 року, та від 11.10.2018 року. Також,стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір.

Представник відповідача на попередньому судовому засіданні позов не визнав, вважає оспорювань рішення Генічеської міської ради законним. Будучи належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду в судове засідання 10.03.2020 року, не з`явився причини суду не повідомив.

Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Як встановлено судом, згідно договору дарування від 27.09.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу, Пузанков Є.М. є власником 6/25 частки житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , яка була подарована йому ОСОБА_2 . Рішенням виконкому Генічеської міської ради № 250 від 15.07.2010 року з уточненнями внесеними рішенням № 116 від 30.05.2016 року частині вказаного житлового будинку присвоєно юридичну адресу АДРЕСА_1 . Власниками інших частин житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 , якій належать 9/25 частин вказаної домобудівлі та ОСОБА_4 , якій належать 10/25 його частин.

Рішенням Генічеського районного суду від 06.12. 2017 року виділено в натурі, в окремий обєкт нерухомого майна, належні Позивачу 6/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями і побутовими спорудами, за вказаною адресою та припинено право спільної сумісної власності на вказане будинковолодіння між ним ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В липні 2018 року Приватним підприємством «Сокіл» Позивачу було виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки на місцевості, яка містить Акт погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, і який співвласники житлового будинку по АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , підписати відмовились.

Рішенням сесії Генічеської міської ради № 942 від 27.11.2018 року Позивачу відмовлено у складанні та затвердженні акту встановлення факту відсутності можливості погодження меж земельної ділянки комунальної власності, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з суміжними землекористувачами по АДРЕСА_3 у зв`язку з їх безпідставною відмовою, на підставі актів встановлення факту відсутності можливості погодження меж земельної ділянки від 16.07.2018 року, 10.08.2018 року, та від 11.10.2018 року.

Статтями 116, 118 ЗК України визначено підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності.

Частиною третьою статті 158 ЗК України визначено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

За змістом статті 198 ЗК України погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці, як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Згідно зі статтею 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

У відповідності до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Захист земельних прав - це передбачені законом способи охорони цих прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Приймаючи оскаржуване рішення Відповідач не врахував те, що сама по собі процедура погодження меж є виключно допоміжною стадією у процесі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути технічних помилок.

Акт погодження меж земельної ділянки є складовою частиною технічної документації, на підставі якої орган місцевого самоврядування, реалізуючи власну компетенцію, приймає рішення про передачу громадянам безоплатно земельних ділянок у власність. При цьому, кадастровою зйомкою є комплекс робіт, яку проводять юридичні та фізичні особи, які одержали в установленому порядку ліцензію на проведення геодезичних і картографічних робіт, а при їх проведенні суміжні землекористувачі погоджують межі земельних ділянок і вказані дії не впливають на правовий режим земельної ділянки і не є юридичним фактом, на підставі якого виникають, змінюються чи припиняються земельні правовідносини, оскільки в результаті кадастрових робіт створюється лише інформаційна база.

У той же час непогодження суміжним землекористувачем меж земельної ділянки не є само по собі підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у затвердженні технічної документації та передачі земельної ділянки у власність.

В рішенні Верховного Суду від 28.03.2018 року (у справі № 681/1039/15-ц) зазначено, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акту погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося.

Погодження полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акту, а із мотивів відмови (якщо вони озвучені). Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним.

Таким чином, підписання акту погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації.

Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачі. Не надання позивачу своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжним землекористувачем не може бути перепоною для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. При цьому земельне законодавство не обмежує права на приватизацію земельної ділянки у зв`язку із відмовою суміжного землекористувача від підписання акту погодження меж земельних ділянок.

Відповідачем не спростовано твердження позивача про те, що суміжні землекористувачі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , спільно приватизували земельну ділянку по АДРЕСА_3 і саме Генічеська міська рада своїм рішенням затвердила виготовлену ними Технічну документацію без погодження меж з боку Позивача, що підтверджується рішенням Відповідача № 355 від 31.01.2017 року, яке долучене до матеріалів справи. Так само, відповідачем не спростовано твердження позивача стосовно того, що у виготовленій ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , і ОСОБА_7 технічній документації вже було встановлено межу між цими суміжними земельними ділянками, яка співпадає з межею визначеною у виготовленій позивачем технічній документації

Як зазначає позивач у своєму позові, на його неодноразові пропозиції перевірити ці обставини, відповідач без пояснення причин відмовився.

Слід також зауважити, що законодавство України не наділяє орган місцевого самоврядування правом вирішення питань складання та затвердження подібних актів в сесійному режимі, тому приймаючи оскаржуване рішення відповідач вийшов за межі наданої йому законом компетенції.

Стосовно стягнення з відповідача сплачених позивачем судових витрат у вигляді судового збору, то суд приходить до наступного.

У відповідності до п. З ч.2 ст.22 Бюджетного кодексу України головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними рішеннями про місцеві бюджети можуть бути виключно місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Наказом Міністерства фінансів України від 22.12.2011 р. № 1691 визначено порядок формування Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, згідно відомостей якого станом на 01.01.2020 р. Генічеська міська рада Херсонської області не є ні розпорядником, ні одержувачем бюджетних коштів. Натомість розпорядником та одержувачем бюджетних коштів є виконавчий комітет Генічеської міської ради (запис № 5313).

У зв`язку з цим, сплачений судовий збір підлягає стягненню на користь позивача з Виконавчого комітету Генічеської міської ради.

Керуючись ст.ст.10,14,27,212,213,215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Генічеської міської ради про визнання рішення незаконним - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення сесії Генічеської міської ради № 942 від 27.11.2018 року про відмову ОСОБА_1 у складанні та затвердженні акту встановлення факту відсутності можливості погодження меж земельної ділянки комунальної власності, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з суміжними землекористувачами по АДРЕСА_3 у зв`язку з їх безпідставною відмовою, на підставі актів встановлення факту відсутності можливості погодження меж земельної ділянки від 16.07.2018 року, 10.08.2018 року, та від 11.10.2018 року.

Стягнути з Виконавчого комітету Генічеської міської ради (, 75500, Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Міська, 8) на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Генічеського районного суду О. П. Крапівіна