Справа №279/4206/19
Провадження №2/279/136/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2020 року м. Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Моголівця І.А., з секретарем Мишко В.В., розглянувшицивільну справу №279/4206/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, -

встановив :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом являється власником будинку АДРЕСА_1 . В будинку зареєстрований відповідач, який фактично ніколи не проживав за адресою реєстрації місця проживання. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, її будинком та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір.

Позивач в судове засідання не з`явилась, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, справу розглянути в її відсутність, подавши про це письмову заяву.

Відповідач, будучи належним чином неодноразово повідомленим про час та місце судового розгляду, також був повідомлений оголошенням про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса Коростенського міськрайонного суду Житомирської області krm.zt.court.gov.ua, Е-mail , в судове засідання не прибув, будь-яких заяв та клопотань не подав.

За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів.

Дослідивши подані позивачем письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування приміщенням будинку, власником якої являється позивач. Даний спір регулюється нормами цивільного законодавства - ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивач являється власником будинку АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований відповідач, який фактично в даному будинку ніколи не проживав. В даний час позивач має намір розпорядитися будинком на власний розсуд, однак не може цього зробити оскільки відповідач продовжує бути зареєстрований в належному їй будинку. Факт відсутності проживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації, а саме по АДРЕСА_1 підтверджується актом сусідів від 20.08.2019 року. Вказані обставини відповідачем не заперечені.

Відповідно до вимог статті 48 Закону України "Про власність", ст.ст.321, 386 Цивільного кодексу України: "власник володіє, користується, розпоряджається своїм власним майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні".

Згідно зі ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; оголошення особи померлою.

За змістом ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідач в добровільному порядку знятись з реєстрації не бажає, чим чинить позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні своєю власністю на свій розсуд.

Таким чином, право позивача ОСОБА_1 , як власника, підлягає судовому захисту шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Водночас, відповідно до ст.7 Закону України №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

З огляду на викладене вище, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини: належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, оскільки дані вимоги обґрунтовані, а їх законність стверджується документами та матеріалами, які знаходяться в справі.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.81, 263 - 265, 268, 272 - 273 ЦПК України, ст.ст.316-317, 321, 391 ЦК України, -

ухвалив :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768 гривень 40 копійок понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складання), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , проживає та зареєстрована: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 від 03.01.2003 року, РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Копія згідно оригіналу.

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області І.А.Моголівець