КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 753/12992/19

номер провадження: 22-ц/824/537/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Орел П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року у складі судді Комаревцевої Л.В., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, посадових осіб Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві та зобов`язання вчинити дії, стягувач: ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаною скаргою та просив:

визнати незаконними дії та рішення начальників Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Дарницький РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві) Ярошевської І.І., Бондар В.А., Сувало М.С. та старших державних виконавців: Здор Т.Ю., Ушенко Ю .П. , Рустамова О.М. , Петренко М.О. , Проц В.С. , Білан Ю.С. ;

зобов`язати Дарницький РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві, головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Білан Ю.С. здійснити, зробити перерахунок заборгованості по аліментах згідно виконавчого листа №2-3899 від 24 травня 2012 року, виданого Дарницьким районним судом, за період з 2012 року по 2019 рік відповідно до отриманого доходу, наданих декларацій, перерахування, надання нарочно стягувачу аліментів, коштів ОСОБА_1 ;

зобов`язати Дарницький РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві, головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Білан Ю.С. здійснити, зробити перерахунок заборгованості по аліментах згідно виконавчого листа №2-3899 від 24 травня 2012 року, виданого Дарницьким районним судом, за період з 20 січня 2012 року по 25 червня 2019 року відповідно до отриманого доходу, сплати аліментів, надання нарочно коштів ОСОБА_2 , наданих декларацій ОСОБА_1 ;

зобов`язати Дарницький РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві, головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Білан Ю.С. здійснити, зробити перерахунок заборгованості по аліментах згідно виконавчого листа №2-3899 від 24 травня 2012 року, виданого Дарницьким районним судом, за період з 2012 року по 2017 рік відповідно до отриманого доходу, наданих нарочно аліментів ОСОБА_2 , перерахування та наданих декларацій ОСОБА_1 ;

постановити ухвалу та направити її до прокуратури для перевірки та прийняття рішення відповідно до ст.214 КПК України.

Скарга мотивована тим, що 28 травня 2012 року державним виконавцем Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Здор Т.Ю. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №32764838 з примусового виконання виконавчого листа №2-3899/12, виданого 24 травня 2012 року Дарницьким судом міста Києва. Зазначав, що такої назви суду немає і тому цей суд не міг видати виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 30% всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 січня 2012 року і до повноліття дитини. Вказував, що постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята на підставі заяви ОСОБА_2 від 24 травня 2012 року, в якій вона вказала невірну назву суду - Дарницький районний суд та надала свої реквізити щодо сплати і перерахування аліментів.

Зазначав, що відповідно до довідки про доходи від 26 листопада 2012 року №58 він отримував дохід у товаристві з обмеженою відповідальністю «Мілленіум Сек`юріті» (далі - ТОВ «Мілленіум Сек`юріті»), де працював на посаді охоронця у розмірі 1 395 грн 00 коп., 1 445 грн 00 коп., щомісячно, а за червень місяць 2012 року ним було отримано заробітну плату у сумі 2 374 грн 20 коп.

30 листопада 2012 року начальник Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Ярушевська І.І. підписала та затвердила розрахунок заборгованості № 1292/7 щодо заборгованості ОСОБА_1 з виконання виконавчого листа №2-3899/12, виданого Дарницьким районним судом, за період з 20 січня 2012 року по 01 грудня 2012 року. Враховуючи, що на виконанні у Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві вказаного виконавчого листа №2-3899 від 24 травня 2012 року не було і по ньому не приймалась постанова про відкриття виконавчого провадження, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження від 28 травня 2012 року ВП №32764838 приймалась на виконання виконавчого листа №2-3899/12, виданого 24 травня 2012 року Дарницьким судом міста Києва, а суду з такою назвою не існує, то вважав, що складений розрахунок заборгованості не відповідає виданому виконавчому листу в частині назви суду, який його видав. Крім того вказував, що у даному розрахунку заборгованості №1292/7 невірно вказано період його роботи у ТОВ «Мілленіум Сек`юріті» та невірно вказано назву роботодавця і заробітну плату.

Вказував, що 20 листопада 2014 року начальник Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Ярушевська І.І. підписала та затвердила розрахунок заборгованості № 1292/7 щодо заборгованості ОСОБА_1 з виконання виконавчого листа №2-3899/12, виданого Дарницьким районним судом. Зазначав, що даний розрахунок заборгованості не відповідає виданому виконавчому листу в частині назви суду, який його видав, державним виконавцем невірно вказано період його роботи та назву роботодавця. Державним виконавцем вказано неправдиві відомості заявника щодо розміру заробітної плати за період з лютого по червень 2012 року та інші місяці, внаслідок чого збільшився розмір боргу. Також вказує, що підписи посадових осіб Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві у різних розрахунках відрізняються між собою.

Зазначав, що 02 червня 2015 року державний виконавець Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Рустамова О.М. склала розрахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_1 згідно виконавчого листа № 2-3899/12 від 24 травня 2012 року, виданого Дарницьким районним судом про стягнення аліментів у розмірі 1/4 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 . Заборгованість за аліментами за період з 01 листопада 2014 року по 31 травня 2015 року складає 46 620 грн 56 коп. Вказував, що даний розрахунок заборгованості не відповідає виданому виконавчому листу в частині назви суду, який його видав, не підписаний начальником ВДВС та не затверджений печаткою, а також у ньому не вказано в якій грошовій сумі визнана заборгованість.

Вказував, що 21 квітня 2016 року він подав до Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві заяву щодо проведення перерахунку аліментів та пені за несвоєчасну сплату заборгованості на користь ОСОБА_2 у відповідності до діючого законодавства та надав державному виконавцю копії декларацій про свій майновий стан і доходи за 2012 рік, 2013 рік, 2014 рік, та 2015 рік з відмітками Дарницької фіскальної служби та розрахунки і інші документи. Однак начальник Дарницький РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Бондар В.А., головні державні виконавці Білан Ю.С. , Ушенко Ю.П. , Рустамова О.М. , не провели відповідний перерахунок боргу згідно його доходу та наданих ним документів. Зазначав, що 06 травня 2016 року головний державний виконавець Білан Ю.С. склала незаконний та не вірний перерахунок заборгованості, який затверджено начальником Боднар В.Д. 11 травня 2016 року № 9632.

Вказував, що 06 грудня 2017 року він отримав від Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві вимогу державного виконавця від 03 листопада 2017 року та перерахунок розрахунку заборгованості по аліментам від 03 листопада 2017 року за підписом головного державного виконавця Білан Ю.С., який затверджено начальником відділу Сувало М .С. Після отримання вказаних документів, ОСОБА_1 направив на адресу Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві заяву про перерахунок вказаної заборгованості, документи про сплату аліментів та просив опитати стягувача ОСОБА_2 про отримання нею аліментів та коштів і їх витрати. Також скаржник надав документи про своє місце роботи, отримання доходів та отримання доходу стягувачем ОСОБА_2 . Однак Дарницький РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві вказаного перерахунку належним чином не здійснив та стягувача не опитав. Натомість Дарницький РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві продовжував проводити нарахування по довідці про доходи ТОВ «Міленіум Секреті», де скаржник ніколи не працював та головним державним виконавцем Білан Ю.С. не вказано за якою посадою скаржника здійснений розрахунок заборгованості.

Скаржник вказував, що станом на день подання скарги Дарницький РВ ГТУЮ у місті Києві, в тому числі, головний державний виконавець Білан Ю.С., не задовольнили його клопотання від 16 червня 2019 року про проведення перерахунку заборгованості сплати аліментів та не вчинили інші дії щодо задоволення вказаного клопотання, а також не надали йому відповіді.

Наголошував, що за період з 20 січня 2012 року по 26 червня 2019 року Дарницький РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києв, в тому числі, начальники відділу, державні виконавці не задовольнили його клопотання та не провели перерахунок заборгованості сплати аліментів та не вчинили інші дії щодо задоволення вказаного клопотання, а також не надали йому відповіді. Також скаржник вказував, що стягувач ОСОБА_2 , отримавши від нього аліменти на сина, не використовувала їх на потреби сина, а витрачала кошти для своїх потреб. З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просив його скаргу задовольнити.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року у задоволені скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повідомив його належним чином про розгляд справи, а тому посилання суду в оскаржуваній ухвалі про те, що ОСОБА_1 повідомлений в установленому законом порядку, не відповідає матеріалам справи. Вказує, що суд першої інстанції не дав належної оцінки його доводам скарги, а також належним чином не дослідив надані ним докази. Також вказує, що суд першої інстанції не витребував матеріали виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3899 від 24 травня 2012 року.

У відзиві на апеляційну скаргу Дарницький РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві зазначає, що дії посадових осіб Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-3899/12, виданого 24 травня 2012 року Дарницьким районним судом міста Києва здійснені з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Законність дій державних виконавців у даному виконавчому провадженні неодноразово була предметом судового розгляду і такі дії не визнанні судом протиправними. На даний час ОСОБА_1 не сплачує аліменти на утримання сина. Дарницький РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Стягувач ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що ОСОБА_1 оскаржував дії державних виконавців Дарницького РВ ДВС міста Києва щодо неправомірного розрахунку заборгованості по аліментам за період з 20 січня 2012 року по 01 листопада 2014 року, та з 01 листопада 2014 року по 31 травня 2015 року. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 23 травня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва від 11 січня 2017 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено. Вказує, що боржник ОСОБА_1 у скарзі повторно оскаржує вказаний вище період розрахунку заборгованості за аліментами, а тому вважає, що суд першої інстанції не мав повноважень здійснювати фактичний перегляд судового рішення, прийнятого у справі №753/2122/16-ц стосовно правильності розрахунку заборгованості за аліментами за період з 20 січня 2012 року по 01 листопада 2014 року, та з 01 листопада 2014 року по 31 травня 2015 року, що є підставою для закриття провадження в цій частині вимог скарги відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України. Вказує, що твердження ОСОБА_1 про те, що він надав кошти готівкою ОСОБА_2 не підтверджені жодним документом, тому є виключно припущенням скаржника. Той факт, що ОСОБА_2 мала можливість придбати собі транспортний засіб не звільняє ОСОБА_1 від його обов`язку сплачувати аліменти на дитину. Стверджує, що дії державних виконавців щодо складення розрахунку заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з 2012 року по 2019 рік є правомірними та виконувалися в межах чинного законодавства. З урахуванням наведеного, ОСОБА_2 просила закрити провадження у даній справі в частині вимог скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій державних виконавців щодо здійснення розрахунку заборгованості за аліментами за період з 20 січня 2012 року по 01 листопада 2014 року, та з 01 листопада 2014 року по 31 травня 2015 року, а також відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині вимог про визнання неправомірними дій державних виконавців щодо здійснення розрахунку заборгованості за аліментами за період з 01 червня 2015 року по 2019 рік.

ОСОБА_1 подав заперечення на відзивДарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві на апеляційну скаргу та заперечення на відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу, в яких просить їхвідхилити, а його апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі. Крім того просить постановити окрему ухвалуу, посилаючись на те, що державними виконавцями та іншими особами порушено законодавство та направити матеріали справи до органу досудового розслідування з метою проведення перевірки протиправних дій та притягнення до відповідальності працівників ДВС та ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, врахувавши доводи, наведені у відзивах на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства належить змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 12, 13 ЦПК України, якими встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Повідомлення про судове засідання відноситься до елементу змагальності сторін та є обов`язком суду.

За змістом п.2 ч.1 ст.43 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судових засіданнях.

Відповідно до ч.1 ст.450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч.2 ст.450 ЦПК України).

Порядок повідомлення учасників справи про розгляд справи встановлений ст.ст.128-130 ЦПК України, про належне повідомлення особи про дату, час і місце судового засідання може свідчити розписка.

За змістом ч.2 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, перешкоджає розгляду справи.

Неповідомлення судом учасників процесу про дату судового засідання є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, частиною першою якої передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд скарги ОСОБА_1 було призначено судом на 04 вересня 2019 року о 10 год 00 хв., про що учасникам справи було направлено судові повістки (а.с.93-104, т.1).

Однак, матеріали справи не містять відомостей про те, що скаржник ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, призначеного судом на 04 вересня 2019 року о 10 год 00 хв. Натомість суд першої інстанції розглянув справу без його участі та постановив ухвалу.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що наявна у матеріалах справи судова повістка про виклик скаржника у судове засідання на 04 вересня 2019 року о 10 год 00 хв., яка повернулася до суду з відміткою пошти «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.106, т.1) не є належним повідомлення скаржника про дату, час і місце розгляду справи, оскільки це не відповідає вимогам ч.1 ст.130 ЦПК України, якою передбачено, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Таким чином недотримання судом норм процесуального права призвело до порушення права ОСОБА_1 на справедливий суд, що в силу п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не може бути залишена в силі та підлягає скасуванню.

Вирішуючи скаргу ОСОБА_2 на дії та рішення посадових осіб Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві та зобов`язання вчинити дії, колегія суддів приходить до висновку, що вказана скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що 28 травня 2012 року державним виконавцем Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Здор Т.Ю. на підставі виконавчого листа №2-3899/12 від 24 травня 2012 року, виданого Дарницьким районним судом міста Києва, відкрито виконавче провадження №32764838 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на корить ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 30% всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 січня 2012 року до повноліття дитини. Копію цієї постанови від 28 травня 2012 року надіслано боржнику (а.с.14, т.1).

Вказана постанова про відкриття виконавчого провадження від 28 травня 2012 року боржником ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не оскаржувалась.

Згідно з довідкою ТОВ «Мілленіум Сек`юріті» №58 від 26 листопада 2012 року, в якому ОСОБА_1 працював охоронником, загальна сума його доходу за період з 01 січня 2012 року по 27 червня 2012 року, за винятком утримань, становить 7 742 грн 66 коп. (а.с.21, т.1).

21 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Ушенко Ю.П. із заявою, у якій вказував, що протягом 2012-2015 років він разом із своєю мамою сплачував аліменти стягувачу наручно, офіційні підтвердження відсутні, тому враховуючи, що відповідно до записів трудової книжки та декларацій про майновий стан і доходи за 2012 - 2015 роки він не працював офіційно, просив здійснити перерахунок. Крім того, скаржником додано копію трудової книжки з останнім записом 27 червня 2012 року про звільнення за власним бажанням (а.с.22-23, т.1).

Згідно з вимогою головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Ушенко Ю.П. від 20 листопада 2014 року за №560/7 станом на 01 листопада 2014 року заборгованість становила 46 620 грн 56 коп. ОСОБА_1 запропоновано сплатити заборгованість у добровільному порядку та надати довідку про доходи (а.с.46, т.1).

Відповідно до розрахунку заборгованості №560/7 від 20 листопада 2014 року, складеного головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Ушенко Ю.П., сума нарахованих аліментів з 01 січня 2012 року по 01 листопада 2014 року становить 48 800 грн 56 коп. Квитанції боржником надавались в сумі 2 180 грн 00 коп. Перерахунок проводитиметься у разі надання довідок про доходи та квитанцій (а.с.47, т.1).

Відповідно до довідок про подану декларацію про майновий стан і доходи, виданих Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі ГУ ДФС у місті Києві, майновий стан боржника у звітному податковому періоді за 2012 рік склав 12 449 грн. 20 коп.; майновий стан боржника у звітному податковому періоді за 2013 рік склав 14 000 грн 00 коп.; майновий стан боржника у звітному податковому періоді за 2014 рік склав 15 000 грн 00 коп.; майновий стан боржника у звітному податковому періоді за 2015 рік склав 16 800 грн 00 коп.; майновий стан боржника у звітному податковому періоді за 2016 рік склав 17 262 грн. 00 коп.; майновий стан боржника у звітному податковому періоді за 2017 рік склав 38 400 грн 00 коп. ( а.с.38-43, т.1).

Згідно перерахунку розрахунку заборгованості №9632 від 11 травня 2016 року, складеного головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Білан Ю.С. (заборгованість за період з 20 січня 2012 року по 01 травня 2016 року), розрахунок проведений згідно інформації Головного управління статистики у місті Києві щодо розміру середньомісячної заробітної плати по місту Києву з 01 липня 2012 року по 01 травня 2016 року, оскільки боржником довідки з місця роботи не надавались. Квитанції боржником надавались в сумі 3 980 грн 00 коп. Заборгованість станом на 01 травня 2016 року становить 77 782 грн 33 коп. ( а.с.47-48, т.1).

Відповідно до перерахунку розрахунку заборгованості від 03 листопада 2017 року, складеного державним виконавцем Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Сувало М.С. (заборгованість за період з 20 січня 2012 року по 01 листопада 2017 року), розрахунок проведений згідно інформації Головного управління статистики у місті Києві щодо розміру середньомісячної заробітної плати по місту Києву з 01 липня 2012 року по 01 листопада 2017 року, оскільки боржником довідки з місця роботи не надавались. Квитанції боржником надавались у сумі 3 980 грн 00 коп. Згідно протоколу № 293088 від 25 жовтня 2017 року з ДП «Сетам» 1/2 частина однокімнатної квартири АДРЕСА_1 продана за 37 0262 грн 50 коп. Станом на 01 листопада 2017 року заборгованість відсутня (а.с. 50, т.1).

Згідно з розрахунком заборгованості від 21 вересня 2018 року, складеного головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Білан Ю.С., станом на 01 вересня 2018 року заборгованість становить 38 776 грн 50 коп. Також боржника попереджено про адміністративну відповідальність за ст.183 КУпАП ( а.с. 52, т.1)

По справі встановлено та підтверджується наявними у справі матеріалами, що у лютому 2016 року ОСОБА_1 звертався до суду із скаргою на дії державних виконавців Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Рустамової О.М., Ушенко Ю.П., заінтересована особа: ОСОБА_2 , в якій просив визнати неправомірними дії державних виконавців Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Ушенко Ю.П. та Рустамової О.М. щодо складання розрахунку заборгованості за аліментами за період з 20 січня 2012 року по 01 листопада 2014 року та з 01 листопада 2014 року по 31 травня 2015 року на користь ОСОБА_2 (стягувач) на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 23 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва від 11 січня 2017 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено. Відмовляючи у задоволенні скарги, суди виходили із того, за заявником не надано до суду належних доказів і обґрунтувань, що саме не було враховано державними виконавцями під час проведення розрахунків. Судами не встановлено неправомірних дій з боку державних виконавців (186-189, т.2).

Відповідно до ч.5 ст. 258 ЦПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали чи видачею судового наказу.

Згідно з положеннями ч.1 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги сторони виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльністю державного виконавця суд постановляє ухвалу.

Аналогічні положення містилися у ст.ст.209, 387 ЦПК України, у редакції чинній станом на час постановлення ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 23 травня 2016 року та постановлення ухвали апеляційного суду міста Києва від 11 січня 2017 року.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановити їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Частиною 1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини (далі - Конвенція) та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфу 1 Конвенції, рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року (справа №306/192/14-ц).

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що правомірність дій посадових осіб Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві щодо складання розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за аліментами за період з 20 січня 2012 року по 01 листопада 2014 року та з 01 листопада 2014 року по 31 травня 2015 року на користь ОСОБА_2 (стягувач) на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено преюдиційним судовим рішенням, а саме, ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 23 травня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва від 11 січня 2017 року, а тому встановлені цими судовими рішеннями обставини не підлягають доказуванню відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України. З урахуванням наведеної вище прецедентної практики Європейського суду з прав людини вказані вище висновки судів про правомірність дій посадових осіб Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві у цей період не можуть бути поставлені під сумнів.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 в частині визнання незаконними дій та рішень посадових осіб Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві щодо складення розрахунків заборгованості по аліментам за період з 20 січня 2012 року по 01 листопада 2014 року, та з 01 листопада 2014 року по 31 травня 2015 року, задоволенню не підлягає.

Що стосується клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження в цій частині вимог скарги ОСОБА_1 на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, то воно не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

При цьому ст.255 ЦПК України міститься у Розділі ІІІ ЦПК України «Позовне провадження», а тому передбачає підстави для закриття провадження у справі лише під час розгляду позовів у рамках позовного провадження.

Натомість спірні правовідносини, які склалися між сторонами, урегульовані Розділом VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», на який положення п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України не поширюється.

Вирішуючи скаргу ОСОБА_1 в частині визнання незаконними дій та рішень начальників Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві та старших державних виконавців щодо здійснення розрахунку заборгованості за аліментами за період з 01 червня 2015 року по 2019 рік, колегія суддів вважає, що скарга в цій частині не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх в добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.4 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно по ч.1 ст.71 Закону України « Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним Кодексом України.

За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці (ч.2 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч.3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним Кодексом України.

Як встановлено вище, відповідно до перерахунку розрахунку заборгованості №9632 від 11 травня 2016 року, складеного головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Білан Ю.С. (заборгованість за період з 20 січня 2012 року по 01 травня 2016 року), розрахунок проведений згідно інформації Головного управління статистики у місті Києві щодо розміру середньомісячної заробітної плати по місту Києву з 01 липня 2012 року по 01 травня 2016 року, оскільки боржником довідки з місця роботи не надавались. Квитанції боржником надавались в сумі 3 980 грн 00 коп. Заборгованість станом на 01 травня 2016 року становить 77 782 грн 33 коп. (а.с. 47, 48, т.1).

Також відповідно до перерахунку розрахунку заборгованості від 03 листопада 2017 року, складеного державним виконавцем Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Сувало М.С. (заборгованість за період з 20 січня 2012 року по 01 листопада 2017 року), розрахунок проведений згідно інформації Головного управління статистики у місті Києві щодо розміру середньомісячної заробітної плати по місту Києву з 01 липня 2012 року по 01 листопада 2017 року, оскільки боржником довідки з місця роботи не надавались. Квитанції боржником надавались у сумі 3 980 грн 00 коп. Згідно протоколу № 293088 від 25 жовтня 2017 року з ДП «Сетам» 1/2 частина однокімнатної квартири АДРЕСА_1 продана за 37 0262 грн 50 коп. Станом на 01 листопада 2017 року заборгованість відсутня (а.с.50, т.1).

Згідно з розрахунком заборгованості від 21 вересня 2018 року, складеного головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Білан Ю.С., станом на 01 вересня 2018 року заборгованість становить 38 776 грн 50 коп., боржника попереджено про адміністративну відповідальність за ст.183 КУпАП (а.с.52, т.1).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У ч.2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Матеріали справи не містять доказів того, що посадові особи Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві, а також, головний державним виконавець Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Білан Ю.С. при здійсненні перерахунку розрахунку заборгованості №9632 від 11 травня 2016 року, державний виконавець Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Сувало М.С. при здійснення перерахунку розрахунку заборгованості від 03 листопада 2017 року, а також головний державний виконавець Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Білан Ю.С. при складанні розрахунку заборгованості від 21 вересня 2018 року, діяли не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачений Конституцією та Законом України «Про виконавче провадження». Скаржником не надано доказів того, що ці розрахунки складені неповно та без урахування всіх добровільно сплачених скаржником коштів.

Твердження ОСОБА_1 про те, що 28 травня 2012 року державним виконавцем Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Здор Т.Ю. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження, ВП №32764838 з примусового виконання виконавчого листа №2-3899/12, виданого 24 травня 2012 року Дарницьким судом міста Києва, однак такої назви суду немає, а тому вважає, що складені розрахунки заборгованості в межах цього виконавчого провадження не відповідають виконавчому листу в частині назви суду, який його видав, апеляційним судом не приймаються до уваги, з таких підстав.

По справі встановлено, що 28 травня 2012 року державним виконавцем Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Здор Т.Ю. на підставі виконавчого листа №2-3899/12 від 24 травня 2012 року, виданого Дарницьким районним судом міста Києва, відкрито виконавче провадження №32764838 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на корить ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 30% всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 січня 2012 року до повноліття дитини. Копію цієї постанови від 28 травня 2012 року надіслано боржнику.

Вказана постанова про відкриття виконавчого провадження від 28 травня 2012 року боржником ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не оскаржувалась і вона є чинною.

Заявник ОСОБА_1 не надав доказів того, що окрім виконавчого провадження №32764838 з примусового виконання виконавчого листа №2-3899/12, виданого 24 травня 2012 року Дарницьким судом міста Києва, на виконанні у Дарницькому РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на корить ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 30% всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 січня 2012 року до повноліття дитини.

Тому доводи ОСОБА_1 про не існування суду, який видав виконавчий лист у даній справі, на думку колегії суддів, мають спекулятивний характер.

Доводи апеляційної скарги про те, суд першої інстанції не витребував матеріали виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3899 від 24 травня 2012 року, виданого Дарницьким районним судом міста Києва, є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що представником Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві надано суду першої інстанції відзив на скаргу ОСОБА_1 , до якого додано копії всіх матеріалів виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3899/12 від 24 травня 2012 року (а.с.161-250, т.1; а.с.1-108, т.2) .

Інші доводи скарги ОСОБА_1 фактично зводяться до незгоди з розміром заборгованості за аліментами, який визначений посадовими особами Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві у вказаних вище розрахунках (перерахунках).

При цьому колегія суддів вважає, що спір щодо розміру заборгованості за аліментами відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом, а не в рамках розгляду скарги сторони виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, поданої відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України, з таких підстав.

У відповідності до ч.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Стаття 195 СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Згідно з ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

ЦПК України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором .

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, спір щодо розміру заборгованості за аліментами відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.

Такий правовий висновок викладений постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2018 року справа № 756/13754/14-ц (провадження № 61-8097св18), а також у постанові від 30 серпня 2018 року у справі № 2-191/2005 (провадження №61-18348св18).

З урахуванням вказаних вище вимог закону та встановлених обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії та рішення Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві, посадових осіб Дарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві, стягувач: ОСОБА_2 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Що стосується клопотання ОСОБА_1 постановити окрему ухвалу суду та направити матеріали справи до органу досудового розслідування з метою проведення перевірки протиправних дій та притягнення до відповідальності працівників ДВС та ОСОБА_2 , то воно задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду апеляційної інстанції, яке він може реалізувати у випадку виявлення при вирішенні спору по суті порушення певним органом чи особою вимог законодавства.

Втім, колегія суддів, розглядаючи клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали щодо протиправних дій з боку працівниківДарницького РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві та ОСОБА_2 , не встановила передбачених законом підстав для його задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, посадових осіб Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві та зобов`язання вчинити дії, стягувач: ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді