№ 2/756/123/20
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2020 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Шевчука А.В.‚
при секретарях: Марценюк А.І., Мушкетик І.В.,
Гордієнко А.А., Парфенчик К.В.
за участю: позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2
представників відповідача: ОСОБА_7., ОСОБА_8
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксана Вікторівна про визнання заповіту недійсним, -
У вересні 2015 року позивач ОСОБА_1 , який є сином спадкодавця, звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_3 , який є племінником та спадкоємцем за заповітом померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту посвідченого 09.03.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коротюк О.В..
В обґрунтування позову вказував, що першопочатково ОСОБА_4 оформив заповіт ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким усе своє майно заповів сину ОСОБА_1 .
Лише після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 позивач дізнався, що 09.03.2016 року ОСОБА_4 оформив черговий заповіт, яким усе належне на день смерті майно заповів племіннику ОСОБА_3 .
За твердженням позивача він підтримував з батьком гарні стосунки, а тому зміна волевиявлення щодо розпорядження спадковим майном стала для нього несподіванкою.
При цьому, ознайомившись із заповітом складеним 09.03.2016 року у позивача виникли тверді підозри, що даний заповіт був оформлений, коли спадкодавець не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, оскільки потрапив до лікарні в ургентному порядку в хірургічне відділення зі скаргами на самопочуття та підвищеною температурою тіла. Крім того, позивач вважає, що підпис у даному заповіті виконаний не ОСОБА_4 , оскільки на його думку він відрізняється від підпису у попередньому заповіті.
У зв`язку із цим, ОСОБА_1 просив визнати недійсним заповіт з огляду на неналежність підпису спадкодавцю та з підстав визначених ч. 1 ст. 225 ЦК України.
В судовому засіданні ОСОБА_1 і його представник підтримали позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві.
Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти позовних вимог вказуючи на їх безпідставність та необґрунтованість звертали увагу суду на тому, що доводи позову не підтверджені жодними доказами а ґрунтуються лише на припущеннях позивача.
Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коротюк О.В. в судове засідання не з`явився, подав до суду письмові пояснення в яких заперечив проти позову, пояснив хронологію посвідчення 09.03.2016 року заповіту ОСОБА_4 та підтвердив правомірність і законність вчинення нотаріальної дії.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлено наступне.
Згідно Заповіту від 09.03.2016 року посвідченого о 21 год. 20 хв. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коротюк О.В., спадкодавець ОСОБА_4 заповів все належне йому на день смерті майно ОСОБА_3 .
За ст. 1233, ч.2 ст. 1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Зі змісту Заповіту від 09.03.2016 року, складеного та посвідченого у зв`язку з поганим станом здоров`я та на прохання ОСОБА_4 за місцем знаходження заповідача в приміщенні Київської міської клінічної лікарні №8 за адресою: м. Київ, вул. Кондратюка, 8, зареєстрованого в реєстрі за №307, вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коротюк О.В. при його посвідченні було встановлено особу спадкодавця та свідків, перевірено їх дієздатність. Вказаний заповіт записано нотаріусом зі слів заповідача. У зв`язку з неможливістю заповідача самостійно прочитати заповіт через поганий стан здоров`я, заповіт посвідчено у присутності свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які не є членами сім`ї та близькими родичами спадкоємця за заповітом ОСОБА_3 . Оскільки ОСОБА_4 через поганий стан здоров`я не міг особисто прочитати текст заповіту уголос, за його дорученням, в його та присутності нотаріуса текст заповіту до його підписання зачитаний уголос запрошеними ним свідками. При цьому, підписано заповіт власноручно заповідачем ОСОБА_4 та свідками у присутності нотаріуса (Т.1 а.с. 6).
Згідно свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 Відділу реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т.1 а.с. 7).
За ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.
З Довідки про причину смерті ОСОБА_4 від 28.03.2016 року вбачається, що причиною смерті були: хронічна серцево-судинна недостатність, хронічна ішемічна хвороба серця без гіпертонії. Рак підшлункової залози (Т. 1 а.с. 211).
У відповідності до висновку фахівця у галузі судово-психіатричної експертизи від 27.08.2018 року №7 проведеного за дорученням адвоката ОСОБА_7. (Т.2 а.с. 235-237) досліджені матеріали, в тому числі, виписка №5231 Київської міської клінічної лікарні №8, не дають обґрунтованих підстав для припущення того, що лікарські препарати, які призначалися ОСОБА_4 за час його перебування у Київській міській клінічній лікарні №8 з 09.03.2016 року по 11.03.2016 року могли спричинити виникнення у нього психічних розладів, які позбавляли б його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент складання заповіту 09.03.2016 року.
У відповідності до ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили свою участь при оформленні 09.03.2016 року заповіту ОСОБА_4 , при цьому зазначили його адекватне сприйняття оточення та ситуації, орієнтування в часі та просторі не дивлячись на перебування у лікарняному закладі і хворобу. Свідки в судовому засіданні підтвердили відсутність будь-яких проявів та ознак психічних розладів у ОСОБА_4 і факт власноручного підписання заповіту останнім (Т.3 а.с. 9,10).
З матеріалів справи вбачається та підтверджено сторонами і їх представниками у судовому засіданні, що ОСОБА_4 за життя не визнавався обмеженим у цивільній дієздатності або ж недієздатним.
Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною.
Положеннями ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами у цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на обґрунтування тих обставин на які він посилається в своїх позовних вимогах, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позову.
Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
За ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
При цьому, ОСОБА_1 не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження позову, а обґрунтування вимог останнього зводяться лише до особистих припущень та нічим не підкріплених «підозр».
Таким чином, суд відноситься критично до тверджень позивача, щодо психічних розладів ОСОБА_4 , оскільки перебування в лікарняному закладі зі скаргами на біль у верхній частині живота та підвищену температуру тіла не є свідченням неможливості хворого усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Також, матеріалами справи спростовано твердження позивача про доброзичливі, гарні стосунки ОСОБА_1 з батьком з огляду на зміст Постанови Оболонського районного суду м. Києва від 16.02.2009 року за якою останній притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України за скоєння психологічного насильства в сім`ї по відношенню до батька ОСОБА_4 (Т.1 а.с. 62, 63, 64).
З огляду на зазначене, суд вважає, що ОСОБА_4 09.03.2016 року свідомо оформляв та підписував Заповіт, усвідомлював значення своїх дій, міг ними керувати та мав повне право на заповіт.
Протилежного суду не доведено.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту не підлягають до задоволення.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 207, 225, 1233,1234 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 141, 207, 258, 263, 265, 273 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксана Вікторівна про визнання заповіту недійсним, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 03.03.2020 року.

Суддя А.В. Шевчук