Справа № 930/1534/20
Провадження № 2/930/634/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2020 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді - Науменка С.М.

за участі секретаря судового засідання - Андрущак Л.П.,

за участі сторін по справі:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Немирів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я, в обґрунтування якого зазначає наступне. Згідно обвинувального акту від 08.04.2019 року у кримінальному провадженні, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000122 від 09.03.2017 досудовим розслідуванням встановлено, що 09.03.2017 року близько 11:00 год. ОСОБА_4 , знаходився біля свого домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та почув суперечку між своєю тещею ОСОБА_5 та сусідкою ОСОБА_1 .

У подальшому, ОСОБА_4 вирішив з`ясувати причину конфлікту та направився до місця конфлікту де побачив, що сусідка ОСОБА_1 перекидає сміття та каміння на територію його домогосподарства. З метою припинення дій ОСОБА_1 , яка перекидала сміття через паркан, ОСОБА_4 зробив останній зауваження, яке ОСОБА_1 проігнорувала.

Після чого, ОСОБА_4 вчинив сварку з ОСОБА_1 під час якої маючи намір на нанесення тілесних ушкоджень перестрибнув через паркан на територію домогосподарства останньої, що за адресою: АДРЕСА_1 , де умисно наніс ОСОБА_1 один удар кулаком правої руки в область лівого ока та близько семи ударів обома руками в область голови.

Отримавши тілесні ушкодження ОСОБА_1 почала тікати від ОСОБА_4 , проте останній, продовжуючи свої протиправні дії спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень, наздогнавши ОСОБА_1 умисно штовхнув обома руками в спину, в наслідок чого ОСОБА_1 впала на землю, де ОСОБА_4 наніс останній близько десяти ударів ногами в область ребер з ліва та близько десяти ударів кулаками обох рук в область грудної клітки, чотирьох ударів ногами в область коліна лівої ноги, один удар в область плечової кістки та два удари в область поперекової ділянки зліва. Одразу після чого покинув домоволодіння ОСОБА_1 .

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді синців верхніх повік обох очей в лобно-скроневій ділянці голови зліва, в області лівої молочної залози, в області лівого плеча, лівого передпліччя, правого передпліччя, лівої гомілки, лівого коліна, в поперековій ділянці зліва, в проекції лівого кульшового суглобу, забою м`яких тканин, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я та забою грудної клітки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно висновку судово-медичної експертизи № 59 від 05.04.2017.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 06.05.2020 року у справі № 140/938/19 звільнено обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000122 від 09.03.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України - закрито. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - залишено без розгляду, роз`яснено цивільному позивачу ОСОБА_1 її право на звернення до суду з даним позовом в порядку цивільного судочинства.

В наслідок зазначених вище неправомірних дій відповідача її було завдано моральної шкоди.

Відповідно до п. 3 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

У відповідності до ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Так, неправомірними суспільно-небезпечними діями відповідача її завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті, а саме: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні реакції при згадуванні, тимчасово відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, почуття образи, обурення, приниженої гідності.

В момент отримання тілесних ушкоджень вона перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя.

В подальшому вона була вимушена приходити тривале амбулаторне лікування в КНП «Немирівська ЦРЛ НРР» в період з 09.03.2017 року по 05.04.2017 року, в продовж якого почувалася незручно, дискомфортно, що було зумовлено зокрема тим, що її як жінці було вкрай важко сприймати такий свій зовнішній вигляд, оскільки тілесні ушкодження були також на її обличчі.

Внаслідок обставин отримання тілесних ушкоджень вона досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою відповідача, переживає щодо своєї соціальної репутації.

Незважаючи, що минуло вже більше трьох років після подій, вона продовжує відчувати періодичні болі в ушкодженій ділянці грудної клітки, лівої ноги, голови та обличчя, що завдає її фізичних страждань.

ОСОБА_1 завжди була активною людиною. Після заподіяних ОСОБА_4 тілесних ушкоджень хатня робота та оброблення городу для неї ускладнилося, вона змушена звертатися за сторонньою допомогою. Її постійно турбує безсоння, напади загальної слабкості.

Такі зміни у її житті є невідворотними.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У зв`язку із ушкодженням здоров`я, заподіяного вчиненням відповідачем ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, її була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість активного громадського життя та інших негативних явищ. Завдану її моральну шкоду вона оцінює в 20 000 гривень.

Позивач ОСОБА_1 , в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що просить стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану злочином на загальну суму 20 000 грн., при цьому вказала, що 09.03.2017 року ОСОБА_4 наніс їй численні удари ногами та руками по різних частинах тіла, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. В зв`язку з цим вона змушена була тривалий час лікуватися, була принижена її честь і гідність, вона перенесла сильний психологічний стрес, погіршився її стан здоров`я, а тому перенесла моральні страждання, які оцінює в 20000 грн.. Відповідач жодної допомоги їй не надав, навіть не вибачився перед нею.

Представник позивача адвокат Головенко Є.В. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує просить суд їх задовольнити та стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Представник відповідача Кіцула В.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення. Просить відмовити у задоволенні позову, так як не доведено факт нанесення відповідачем тілесних ушкоджень позивачці.

Суд заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які містяться в матеріалах справи, як окремо, так і в їх сукупності, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом, з пояснень сторін по суті справи, встановлено, що ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 06.05.2020 року у справі № 140/938/19 звільнено обвинуваченого ОСОБА_4 згідно його клопотання від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000122 від 09.03.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України - закрито.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частинами 1, 2 статті 13ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на твердження як позивача так і представника відповідача щодо наявності ухвали суду за подією, яка була між сторонами і стала підставою звернення до суду ОСОБА_1 , суд визнає дану обставину щодо такої події, результату розгляду такими, що не підлягають доказуванню і є встановленим фактом.

Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1177 названого Кодексу встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Позивач ОСОБА_1 , в судовому засіданні пояснила, що шкода її завдана неправомірними діями відповідача внаслідок вчинення останнім кримінального правопорушення. А отже, суд приходить до висновку, що саме протиправними діями відповідача ОСОБА_4 , в результаті вчинення ним кримінального правопорушення, внаслідок вчинення якого позивачу ОСОБА_1 були причинені легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, позивачу ОСОБА_1 була завдана моральна шкода.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи,а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом,моральна шкода відшкодовується грошовими коштами,іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Отже, визначення розміру моральної шкоди в грошовому еквіваленті належить до компетенції суду на підставі прямої вказівки ЦК України, а проведення експертизи для визначення розміру такої шкоди не є абсолютно необхідним. Суд в будь-якому випадку повинен самостійно визначити обґрунтований розмір моральної шкоди залежно від критеріїв, наведених в ЦК України, а також з урахуванням будь-яких інших обставин, які мають істотне значення, керуючись при цьому вимогами розумності і справедливості.

Пунктами 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з подальшими змінами та доповненнями, передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку із порушенням наданих прав, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з п. 5 вищевказаної постанови Пленуму, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

На думку суду, позивач ОСОБА_1 поза всяким розумним сумнівом зазнала моральних та душевних страждань у зв`язку з нанесенням її відповідачем ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Враховується, що позивач після нанесення її тілесних ушкоджень відповідачем знаходилася на лікуванні, що в подальшому призвело до втрати здатності та можливості здійснювати основні компоненти в повсякденному житті, та поставило позивача в невигідне становище в порівнянні зі здоровими людьми, та обмежило її можливості на соціальному рівні, а тому вимога про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню, не дивлячись на невизнання представником відповідача позову. ОСОБА_1 перенесла фізичний біль, тривалий час змушена була лікуватися, була принижена її честь та гідність, в зв`язку з чим вона перенесла моральні страждання, а тому суд вважає за необхідне задовольнити її позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на її користь 20000 грн. в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи; у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином,позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої злочином ОСОБА_4 , звільнена від сплати судового збору, а тому, суд вважає за необхідне відповідно до _т..141ЦПК України стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись _т..ст. 10-13, 76-81, 89, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь держави (стягувач Державна судова адміністрація України) отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду безпосередньо або через Немирівський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення 02 грудня 2020 року.

Суддя: С.М.Науменко