ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3918/20 Справа № 213/5083/19 Суддя у 1-й інстанції - Нестеренко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Зубакової В.П.,

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гузєв Ігор Григорович, та відповідача Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року, яке ухвалене суддею Нестеренком О.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 31 січня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», (надалі АТ «ПІВДГЗК») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`ю, посилаючись на отримання ним виробничої травми, що потягло за собою втрату професійної працездатності. Висновком МСЕК у 2007 році йому було первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 25 % з 15 червня 2007 року по 01 липня 2008 року та визнано особою з інвалідністю третьої групи за трудовим каліцтвом 02 квітня 2007 року, з наступним переоглядом 01 липня 2008 року.

При повторному переогляді, 11 червня 2008 року, позивачу зменшено відсоток втрати професійної працездатності до 15 %, який встановлено на безстроковий термін.

Просив суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 104 325,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000,00 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір у розмірі 7684,40 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гузєв І.Г., ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивача, просить збільшити її розмір до заявленого ним у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості. Також, просить врахувати, що внаслідок трудового каліцтва та значної втрати професійної працездатності, позивач не має змоги вести звичне життя. При цьому, наводить в апеляційній скарзі, як приклад, Постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № 210/5258/16-ц, якою з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнуто 275 000 гривень, за умови що позивачем втрачено 100 % професійної працездатності. Також, посилається на постанову Верховного Суду України від 19 грудня 2011 року по справі № 6-65цс11, якою визнано розумним та справедливим розмір грошової компенсації на відшкодування батькам моральної шкоди, завданої вбивством їх сина в 1 мільйон гривень.

В апеляційній скарзі відповідач АТ «ПІВДГЗК» ставить питання про скасування рішення суду про стягнення з АТ «ПІВДГЗК» моральної шкоди, та ухвалення в нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Судом першої інстанції не враховано, що настання нещасного випадку знаходиться в прямому причинному зв`язку та в прямій залежності від дій потерпілого, внаслідок чого в діях відповідача відсутня протиправна поведінка. На думку відповідача, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції не обґрунтовано, він не відповідає засадам виваженості, розумності і справедливості, а також характеру і тривалості фізичних та моральних страждань позивача. Крім того, факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами. Також, зменшення відсотку втрати професійної працездатності свідчить про поліпшення стану позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача АТ «ПІВДГЗК» просить відмовити у її задоволенні в повному обсязі.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гузєв Ігор Григорович, підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 працював машиністом млинів ВАТ «ПівдГЗК», 02 квітня 2007 року о 20 годині 20 хвилин з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, внаслідок якого він отримав виробничу травму, а саме: відкриті переломи кінцевих фаланг ІІІ,ІV,V пальців, рвані рани ІІІ,ІV,V пальців лівої кісті.

Обставини, за яких стався нещасний випадок встановлені та досліджені комісією, викладені в Розділі 6 Акту за формою Н-1 від 05.04.2007 року про нещасний випадок. Нещасний випадок на виробництві стався під час виконання ОСОБА_1 своїх трудових обов`язків. Отримавши наряд позивач приступив до завантаження куль у млин за допомогою електромостового крану, яким керувала машиніст крана ОСОБА_2 , яка, незважаючи на його попередження тимчасово зупинити кран, щоб прибрати з млинів шланг, по непояснювальним нею причинам опустила вантаж, внаслідок чого ОСОБА_1 отримав вищезазначені тілесні ушкодження. (а.с. 12-14).

Пунктом 10 цього Акту особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці, визнано, крім позивача ОСОБА_1 , який допустив порушення інструкції для стропальників ( БТІ 03.42.05, п.п.4.4.2; 5.1.1.), машиніста крана ОСОБА_2 , яка допустила порушення Інструкції з охорони праці для машиністів мостових і козлових кранів (БТІ 03.01.05, п.1.10; 3.22) п. 10.5,2.7 Правил будови і безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів. (а.с.12-14).

03 квітня 2007 року було складено Акт про проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 02 квітня 2007 року о 20 годині 20 хвилин в рудозбагачувальній фабриці № 1 ВАТ «Південний ГЗК», форми Н-5, згідно якого причинами нещасного випадку є невиконання вимог інструкцій з охорони праці (п.1.10; 3.22 інструкції з охорони праці для машиністів мостових і козлових кранів, п. 10.5,2.7 Правил будови і безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів (а.с.15-18).

Висновком МСЕК (довідка Серії ДНА-02 № 018752) від 13.06.2007 року ОСОБА_1 первинно встановлено 25 % втрати професійної працездатності з 15 червня 2007 року по 01 липня 2008 року за трудовим каліцтвом 02 квітня 2007 року з наступним переоглядом 01.07.2008 року. (а.с.10,11).

Висновком МСЕК (довідка Серії ДНА - 02 № 025528) від 11.06.2008 року ОСОБА_1 , при повторному огляді, зменшено до 15% втрати професійної працездатності та встановлено з 01 липня 2008 року на безстроковий термін (а.с.10,11).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки травму отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків і пов`язано з виробництвом, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст. 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Доводи відповідача про те, що травмування позивача відбулося саме внаслідок його дій та щодо відсутності правових підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди, безпідставні, оскільки нещасний випадок з позивачем стався під час виконання ним трудових обов`язків, а ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Крім того, відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з виробничою травмою, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки відчуває незручності в зв`язку з сполученою травмою. Лікарями виявлений відсутній стабілізаційний процес у його здоров`ї, що підтверджується чисельними виписними епікризами, що містяться в матеріалах справи, в яких зафіксований стійкий дистабілізаційний стан його здоров`я, внаслідок чого переносить моральні страждання.

У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги відповідача про недоведеність розміру моральної шкоди колегія суддів вважає безпідставними.

Посилання в апеляційній скарзі відповідача на те, що зменшення відсотку втрати професійної працездатності у позивача свідчить про поліпшення його стану, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відсоток втрати професійної працездатності позивачу встановлено на безстроковий термін, що свідчить про неможливість ніяким чином відновлення попереднього стану позивача. Крім того, лікарями виявлений відсутній стабілізаційний процес у здоров`ї позивача, що підтверджується чисельними виписними епікризами, що містяться в матеріалах справи, в яких зафіксований нестійкий дистабілізаційний стан його здоров`я,внаслідок чого він переносить моральні страждання.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Так, в судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з травмою на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, у віці 46 років, втратив професійну працездатність у розмірі 15% безстроково. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, у зв`язку з отриманою травмою він постійно відчуває психологічний дискомфорт, фізичний біль, незважаючи на постійні курси лікування, які дають тимчасове полегшення його стану, відновлення його стану здоров`я неможливе.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманої травми на виробництві, що потягла втрату працездатності, розмір втрати професійної працездатності безстроково, що свідчить про незворотність такого стану здоров`я, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 20 000,00 грн. до 50 00,00 грн.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гузєв Ігор Григорович задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» - залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року змінити, збільшити розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 з 20 000,00 гривень до 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» за подання апеляційної скарги позивачем на користь держави судовий збір у розмірі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) гривень 60 копійок

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Повне судове рішення складено 11 березня 2020 року.

Головуючий:

Судді: