Справа № 947/1438/20
Провадження № 2/947/1774/20
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Салтан Л.В.,
при секретарі Громико В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечив проти ухвалення заочного рішення суду.
Відповідач ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не сповістила, відзив на позов не надала.
Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 30 травня 2019 року о 16 год. 15 хв., по пр-ту Ак. Глушка, біля буд 26, у м. Одесі, сталося ДТП між автомобілем марки «TOYOTA Camry», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та неповнолітнім ОСОБА_3 .
Згідно з поясненнями ОСОБА_2 від 30 травня 2019 року, які були надані інспектору УПП в Одеській області 1-ї роти лейтенанту поліції Ліщак М.О. , ОСОБА_2 не заперечила факт скоєння ДТП, вказавши, що її син ОСОБА_3 переходячи дорогу не побачив автомобіль позивача.
Зазначене підтверджується схемою ДТП від 30 травня 2019 року, яка була підписана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Також, в матеріалах справи міститься відеофіксація зазначеного ДТП.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником автомобілю марки «TOYOTA Camry», державний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_1 .
Згідно зі ст. 1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Положеннями п. 10-1 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Проаналізувавши встановлені обставини по даній справі, що стосуються наявності порушених нормальних життєвих зв`язків позивачів, суд вважає доведеними обставини наявності душевних страждань, яких позивач зазнав, у зв`язку з чим, слід стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5000 грн. 00 коп.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.; вартість виконання експертизи у розмірі 2000 грн. 00 коп.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Керуючись ст. 2, 4-6, 76-83, 141, 263-265, 274-279, 354-355 ЦПК України, ст. 1167, 1179 ЦК України,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.; вартість виконання експертизи у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 10 березня 2020 року.
Головуючий Салтан Л. В.