ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року

м. Харків

справа № 638/3141/15-ц

провадження № 22-ц/818/595/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Сидорчук М.О.,

сторони справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

інші учасники справи:

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «АНТЕКС»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 травня 2018 року, ухвалене у складі судді Аркатової К.В.,

УСТАНОВИВ:

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі ПАТ «ПУМБ», Банк) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором поруки № 10-303 від 30.05.2014 року у розмірі 594 940 грн 89 коп. та судові витрати.

Позов мотивований тим, що 16.05.2012 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю (надалі ТОВ) «АНТЕКС» був укладений кредитний договір № 04-84 з додатковим угодами до нього: № 1 від 30.05.2012, № 2 від 05.11.2012, № 3 від 06.11.2012, № 4 від 17.12.2012, № 5 від 15.01.2013, № 6 від 15.02.2013, № 7 від 11.07.2013, № 8 від 11.12.2013, № 9 від 19.12.2013, № 10 від 30.05.2014, відповідного до умов якого ПАТ «ПУМБ» зобов`язався надати ТОВ «АНТЕКС» кредит у розмірі 570 604 грн 19 коп., а позичальник зобов`язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути кредитні кошти частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором кредиту між позивачем та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 10-303 від 30.05.2014, згідно з яким ОСОБА_1 поручився перед Банком за виконання ТОВ «АНТЕКС» зобов`язань, передбачених договором кредиту. ПАТ «ПУМБ» свої зобов`язання виконав у повному обсязі, проте відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачував, у зв`язку з чим, станом на 19.01.2015 у нього виникла заборгованість у розмірі 594 940 грн 89 коп., з яких: 526 604,19 грн - заборгованість за основною сумою кредиту; 36 793,17 грн - заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом за період з 25.09.2014 по 19.01.2015; 31 543,53 грн - заборгованість за сумою пені за порушення боргових зобов`язань за період з 26.09.2014 року по 19.01.2015.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 травня 2018 року позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» задоволені в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором у розмірі 594 940,89 грн та судовий збір в сумі 3654 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач взятих на себе за договором кредиту № 04-84 від 16.05.2012 зобов`язань щодо повернення отриманих у кредит коштів належним чином не виконав, правовими наслідками чого є стягнення з ОСОБА_1 як поручителя заборгованості за кредом у розмірі 594940,89 грн (т.2 а.с. 219-222).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2019 року заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення була залишена без задоволення (т.3 а.с. 131-132).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити в повному обсязі. В якості доводів апеляційної скарги посилається на те, що справа була розглянута за відсутності відповідача та третьої особи, які належним чином не повідомлялися про розгляд справи. Апелянт заперечував проти наданого Банком розрахунку заборгованості, оскільки позивачем не надано банківських виписок та меморіальних ордерів про списання коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором за період з 15 по 24 вересня 2015 року на вимогу адвоката відповідача. А за цей період Банком з рахунку ТОВ «АНТЕКС» були списані 55 грн 97 коп. в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту. Оскільки строк виконання основного зобов`язання ПАТ «ПУМБ» був змінений направленням боржнику вимоги про дострокове повернення кредитних коштів від 24.10.2014, відсутні підстави для нарахування відсотків за користування кредитними коштами та пені після 04.11.2014. До того ж в направленій боржнику вимозі про дострокове повернення коштів від 24.10.2014 відсутній розмір пені, що підлягав стягненню.

Діючи в інтересах Банку, ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечує. Посилається на те, що представник відповідача і третьої особи знав про розгляд справи в суді першої інстанції, проте в порушення свого обов`язку не цікавився ходом розгляду справи та не з`являвся до судових засідань. Чинна на час подачі позову редакція Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) не передбачала можливості подачі відзиву на позов, але відповідач скористався наявною на той час можливість подати письмові заперечення проти позову. Банк надав виписки по рахунку ТОВ «АНТЕКС» за період з 15 по 24 вересня 2015 року, з яких видно, що кошти на погашення заборгованості за договором кредитку № 04-84 від 16.05.2012 за період з рахунку боржника не списувались. Списані 19.09.2015 кошти в сумі 55 грн 97 коп. були зараховані в рахунок погашення заборгованості ТОВ «АНТЕКС» за іншим кредитним договором, що підтверджується постановою Харківського апеляційного суду від 29.10.2019 у справі № 6383547/15.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч.1, ч.2, п. 3 ч.3 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Як установлено судовим розглядом і вбачається із матеріалів справи, 16.05.2012 ПАТ «ПУМБ» уклало з ТОВ «АНТЕКС» кредитний договір № 04-84 (т.1 а.с. 16-24). Між тими ж сторонами до вказаного кредитного договору були укладені додаткові угоди: № 1 від 30.05.2012, № 2 від 05.11.2012, № 3 від 06.11.2012, № 4 від 17.12.2012, № 5 від 15.01.2013, № 6 від 15.02.2013, № 7 від 11.07.2013, № 8 від 11.12.2013, № 9 від 19.12.2013, № 10 від 30.05.2014, які разом склали Договір кредиту (т.1 а.с. 25-40). За умовами Договору кредиту ТОВ «АНТЕКС» отримало кредит в розмірі 570 604 грн 19 коп., які зобов`язалося прийняти, використати за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути Банку в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені цим договором.

ПАТ «ПУМБ» виконало взяті на себе зобов`язання, надавши позичальнику кредитні кошти, що підтверджується меморіальними ордерами № від 16.05.2012, № від 18.05.2012, № від 18.05.2012, № від 21.05.2012 (т.1 а.с. 41-44).

Тридцятого травня 2014 року ПАТ «ПУМБ» уклало з ОСОБА_1 договір поруки № 10-303, за умовами якого останній зобов`язався відповідати перед Банком за виконання ТОВ «АНТЕКС» зобов`язань за Договором кредиту (т.1 а.с. 45-47).

Згідно з наданим Банком розрахунком в порушення прийнятих на себе зобов`язань щомісячного повернення кредитних коштів та процентів за користування ними, останнє автоматичне списання коштів на погашення заборгованості за тілом кредиту за Договором кредиту відбулося 29.09.2014 на суму 6000 грн та 06.10.2014 на суму 2000 грн (т.1 а.с. 11). Вказані суми були менші за обумовлені Договором кредиту щомісячні платежі за основною сумою заборгованості.

Остання сплата процентів за користування кредитними коштами відбулася 29.10.2014 на суму 528 грн 64 коп. та 11.11.2014 на суму 763 грн 47 коп. (т.1 а.с. 15 зворот), що також менше за встановлений Договором кредиту розмір.

Тому 24.10.2014 Банк направив ТОВ «АНТЕКС» повідомлення про дострокове повернення кредиту № КНА-61/533 (т.1 а.с. 48), у якому повідомляло про порушення прийнятих на себе за Договором кредиту зобов`язань по поверненню коштів і вимагало протягом трьох банківських днів з дня отримання повідомлення достроково виплатити Банку заборгованість за основною сумою заборгованості в розмірі 526 604 грн 19 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 8682 грн 3 коп. та пеню за порушення грошового зобов`язання, розмір якої буде визначений пізніше.

ТОВ «АНТЕКС» отримало вказане повідомлення 30.10.2014, що підтверджується копією зворотнього повідомлення (т.1 а.с. 49).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.

Позивач обов`язки за умовами Договору кредиту виконав, надавши кредитні кошти ТОВ «АНТЕКС». Останній зобов`язався за договором повертати кредит з процентами періодичними платежами до 16 травня 2015 року включно (т.1 а.с. 39).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи доведено, що ТОВ «АНТЕКС» повернення кредитних коштів та сплату процентів здійснив не в повному обсязі, тому 24.10.2014 Банк направив йому повідомлення про дострокове повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами Договору кредиту сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на фактичну суму (пункт 7.2.4 договору) на весь строк кредитування - до 16 травня 2015 року включно.

Відтак, у межах строку кредитування до 16 травня 2015 року ТОВ «АНТЕКС» мало, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами не пізніше одного банківського дня після 24-ого числа кожного місяця. Починаючи з 17 травня 2015 року, ТОВ «АНТЕКС» мало обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за Договором кредиту, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Вказаний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18).

Оскільки Банк пред`явив боржнику вимогу в порядку ч.2 ст. 1050 ЦК України 24.10.2014, з цього часу в нього припинилось право нараховувати передбачені Договором кредиту проценти.

Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За умовами укладеного 30.05.2014 між Банком і ОСОБА_1 договору поруки (т.1 а.с. 45-47) ОСОБА_1 зобов`язався відповідати перед ПАТ «ПУМБ» за виконання зобов`язання ТОВ «АНТЕКС» в повному обсязі, в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки витрат кредитора тощо. У разі порушення боржником зобов`язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від кожного окремо (пункти 1.2, 1.3 договору поруки).

Двадцятого листопада 2014 року ПАТ «ПУМБ» направило Гриб А.А. вимогу № КНА-61/574 про виконання ним свого обов`язку поручителя за договором поруки, яка була отримана 27.11.2014 (т.1 а.с. 50-52).

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що з ОСОБА_1 як з поручителя ТОВ «АНТЕКС» належить стягнути заборгованість за Договором кредиту за тілом кредиту та процентами. Проте помилково визначив розмір процентів в сумі 36 793 грн 17 коп. 17 коп., оскільки у вимозі від 24.10.2014 проценти визначені в розмірі 8682 грн 3 коп. Тобто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» належить стягнути 526 604 грн 19 коп. заборгованості за основною сумою кредиту та 8682 грн 3 коп. нарахованих за користування кредитом процентів.

Згідно зі статтями 549, 550, 551 ЦК України пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі.

Банк в позовній заяві просив стягнути з ОСОБА_1 передбачену пунктом 12.1 Договору кредиту пеню, що відповідно до вказаного пункту сплачується в разі порушення позичальником строків виконання будь-якого з боргових зобов`язань у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період , за який сплачується пеня, за кожен день прострочення (т.1 а.с. 24).

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що внаслідок відсутності в направленому 24.10.2014 на адресу ТОВ «АНТЕКС» повідомленні розміру пені, ОСОБА_1 звільняється від обов`язку її сплати.

Згідно з наданим Банком розрахунком (т.1 а.с. 5-6) станом на 24.10.2014 розмір пені за період 26.09.2014 по 24.10.2014 склав 582 грн 18 коп. за прострочення повернення суми кредиту. Розрахунок суми пені за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом здійснений після пред`явлення боржнику вимоги. Отже, саме цю суму пені належить стягнути на користь Банку.

Посилання апеляційної скарги на те, що Банк не надав виписку по рахунку ТОВ «АНТЕКС» за період 15 по 24 вересня 2015 року спростовуються аркушами справи 62-63 в третьому томі. Списання з рахунку ТОВ «АНТЕКС» 55 грн 97 коп. 19.09.2014 (т.3 а.с. 98) в рахунок погашення кредиторської заборгованості було здійснене з метою погашення заборгованості за укладеним 28.07.2008 між ЗАТ «ПУМБ» і ТОВ «АНТЕКС» договору кредиту № 04-472, що встановлено постановою Харківського апеляційного суду від 29.10.2019 у справі № 638/3547/15. Тому відсутність вказаної суми в розрахунку заборгованості за Договором кредиту в дійсній цивільній справі не свідчить про неналежність такого розрахунку.

Разом з тим, апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована також тим, що відповідач не був повідомлений про час та місце судового розгляду справи. Вказані доводи підтверджуються матеріалами справи (т.2 а.с. 216) і відповідно до п. 3 ч.3 ст.376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково. Заочне рішення суду від 31.05.2018 належить скасувати, ухвалити у справі нову постанову, якою позов ПАТ «ПУМБ» задовольнити частково. Стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» підлягає заборгованість за Договором кредиту в розмірі 526 604 грн 19 коп за основною сумою кредиту, 8 682 грн 3 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 582 грн 18 коп. пені. В задоволенні позову в іншій частині належить відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1,13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції позов ПАТ «ПУМБ» визнаний обґрунтованим на 90,07 %, а апеляційна скарга ОСОБА_1 визнана обґрунтованою на 9,93 %. При подачі позову Банк сплатив 3654 грн (т.1 а.с. 4). Відповідач при подачі апеляційної скарги сплатив 5481 грн (т.3 а.с. 154).

Тому з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» належить стягнути 3291 грн 16 коп. судового збору, з ПАТ «ПУМБ» на користь ОСОБА_1 544 грн 26 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 травня 2018 року скасувати, ухвалити нову постанову.

Позов Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Антекс» про стягнення заборгованості за договором поруки задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (юридична адреса: м. Київ, вул. Андріївська, 4 ідентифікаційний код 14282829) 526 604 (п`ятсот двадцять шість тисяч шістсот чотири) гривні 19 (дев`ятнадцять) копійок заборгованості за основною сумою кредиту, 8 682 (вісім тисяч шістсот вісімдесят дві) гривні 3 (три) копійки заборгованості за процентами, нарахованими за користування кредитом, 582 (п`ятсот вісімдесят дві) гривні 18 (вісімнадцять) копійок пені, а всього 535 868 (п`ятсот тридцять п`ять тисяч вісімсот шістдесят вісім) гривень 67 (шістдесят сім) копійок.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви, в розмірі 3291 (три тисячі двісті дев`яносто одна) гривня 16 (шістнадцять) копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений при подачі апеляційної скарги, у сумі 544 (п`ятсот сорок чотири) гривні 26 (двадцять шість) копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 2 березня 2020 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді А.В.Котелевець

Р.М.Піддубний