Справа № 185/4786/20
Провадження № 2/185/2948/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовною заявою до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, в якій просить суд визнати за нею право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її бабуся ОСОБА_4 , матір її батька ОСОБА_3 та дядька ОСОБА_2 . Спадкоємцями першої черги після ОСОБА_4 на час її смерті були її діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Вона, як спадкоємець після смерті батька, та одночасно представник ОСОБА_2 за довіреністю, звернулася до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Проте, постановами державного нотаріуса Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Тимченко О.М. від 11.06.2020 року їй, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. За життя її бабуся ОСОБА_4 збудувала зазначений житловий будинок, але право власності не оформила. У зв`язку з тим, що вона та її дядько не можуть отримати свідоцтво про право власності на спадщину після померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , тому вони змушені звернутися до суду за захистом своїх прав.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити на підставах, зазначених у позові.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позов з наступних підстав.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом по справі встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 .

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), як зазначено у статті 1216 ЦК України.

Стаття 1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до статті 1256 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як передбачає ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

Згідно спадкової справи № 893, заведеної Першою павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - діти померлої.

ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину на підставі сумісного проживання та прописки після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Згідно спадкової справи № 773/2017, заведеної Першою павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1 - дочка померлого.

Проте, постановами державного нотаріуса Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Тимченко О.М. від 11.06.2020 року позивачу, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження.

Згідно довідки КП Павлоградське МБТІ від 25.10.2017 року встановлено, що право власності на Ѕ частину будинку (саманний, 1947 року будівництва, загальна площа 43,0 кв.м, житлова площа 35,0 кв.м) АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 , станом на 29.12.1962 року, на підставі договору дарування, посвідченого 27.11.1962 року Павлоградською держнотконторою, р. № 4462. При проведенні інвентаризації станом на 26.11.1970 року встановлено, що Ѕ частина житлового будинку, яка належала ОСОБА_4 , повністю знесена. У 1969 році ОСОБА_4 побудовано новий цегляний будинок, загальною площею 55,5 кв.м, житловою площею 42,8 кв.м, право власності на який, не оформлено та не зареєстровано. Іншу Ѕ частину будинку, яка належала іншому власнику, виділено в окрему адресу: АДРЕСА_1 , згідно рішення Виконкому Павлоградської міської ради № 355 від 13.04.2005 року.

Таким чином, після виділення в натурі Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_1 , які належала іншому власнику, та присвоєння їй окремої адреси, а саме: АДРЕСА_1 , позивачі спадкують по Ѕ частині домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_4 .

Факт побудови житлового будинку АДРЕСА_1 саме у 1969 році підтверджується вищевказаною довідкою КП Павлоградське МБТІ, яка видана згідно даних інвентаризаційної справи, а також технічним паспортом на нього, оформленим на ім`я спадкодавця.

При цьому, спірне майно було побудоване на підставі належного дозволу на виконання робіт за № 100, відповідно до якого ОСОБА_4 було дозволено будівництво будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Виконавчого комітету Павлоградської міської ради народних депутатів № 5/220 від 24 травня 1968 року ОСОБА_4 відведено земельну ділянку під будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

На будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , також було розроблено відповідний проект.

Відповідно до технічної документації, виданої на ім`я ОСОБА_4 , встановлено, що вона за життя, у 1969 році, збудувала житловий будинок, загальною площею 55,5 кв.м, житловою площею 42,8 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , однак належним чином зареєструвати своє право власності на нього не встигла.

Відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, не належать до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року, а документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 200, 259, 263, 264, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину домоволодіння (житловий будинок, загальною площею 55,5 кв.м, житловою площею 42,8 кв.м, із відповідними господарськими будівлями) АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину домоволодіння (житловий будинок, загальною площею 55,5 кв.м, житловою площею 42,8 кв.м, із відповідними господарськими будівлями) АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Бондаренко