Дата документу 24.03.2020
Справа № 937/1353/20 2/937/1452/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«24» березня 2020 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді Сметаніної А.В.,
за участі секретаря - Горбань Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 03 листопада 1973 року між ними було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу сторони малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначає, що після укладення шлюбу вони з дружиною тривалий час мешкали у м. Мелітополі, виростили дорослу доньку, яка мешкає в Іспанії. А з 2008 року виїхали на заробітки до Російської Федерації та набули там громадянство. Восени 2018 року сторони повернулися з заробіток, отримали посвідки на постійне місце проживання у м. Мелітополі. Відповідач отримала державну реєстрацію по вул. Ярослава Мудрого , за місцем мешкання своєї матері, але фактично сторони мешкали в квартирі по вул. Брив-ла-Гайард . З квітня 2019 року відповідач зібрала свої речі з квартири та виїхала в свою квартиру по вул. Ярослава Мудрого . Позивач зазначає, що по суті вони з відповідачем перестали бути родиною, з роками змінились характери, будь - які подружні відносини між ними відсутні, вони не ведуть сімейний бюджет, будь - який сумісний побут та господарство. Вважає подальше сімейне життя з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, збереження родини та примирення не можливим, а тому просить розірвати шлюб.
Позивач у судове засідання не з`явився, від нього та його представника адвоката Дуди С.В. надійшли заяви з проханням слухати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечують.
Відповідач в судове засідання не з`явилася з невідомої суду причини, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик ОСОБА_2 у судове засідання, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказі за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилася в судове засідання без поважних причин та не повідомила про причини неявки, відзив на позовну заяву не подала, позивач не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення, тому суд, з урахуванням вимог ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_2 , ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України з урахуванням заяви позивача про слухання справи за її відсутності та у зв`язку з неявкою відповідача фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши доводи позовної заяви, матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що заява підлягає повному задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 листопада 1973 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1592, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с.12).
Від даного шлюбу сторони малолітніх та неповнолітніх дітей не мають.
З позовної заяви вбачається, що в 2008 році позивач і відповідач виїхали до Російської Федерації та набули громадянство Російської Федерації. Громадянство позивача підтверджується копією паспорта, доданого до позову (а.с.7-8).
Восени 2018 року сторони повернулись до України та отримали право на постійне проживання в України. Право на постійне проживання в Україні позивача підтверджується копією посвідки на постійне проживання від 14.03.2019 року, виданої на строк до 06.03.2029 року (а.с.4-5).
Місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.5).
З позову вбачається, що відповідач ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , фактично мешкала за адресою: АДРЕСА_3 разом з позивачем. Однак, в квітні 2019 року вона зібрала свої речі та переїхала за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідно до довідки відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 02.03.2020 року, яка надійшла до суду 02.03.2020 року, місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не зареєстровано у місті Мелітополі, у зв`язку з чим відповідач ОСОБА_2 , викликалась до суду, у відповідності до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Таким чином, судом встановлено, що сторони по справі є громадянами Російської Федерації, проте більше року мешкають в Україні, позивач отримав посвідку на постійне проживання в Україні, мешкає в АДРЕСА_3 , останнє відоме місце проживання відповідача також у м. Мелітополі.
У статті 26 Конституції України закріплено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою. Крім того, вказаною статтею встановлено, що юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.
Укладення шлюбу між сторонами мало місце на території України, а саме у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області (а.с.12).
Відповідно до ч.1 ст. 60 вказаного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» від 16.05.2013 року №24-754/0/4-13 правові наслідки шлюбу з іноземним елементом визначаються статтею 60 Закону України "Про міжнародне приватне право". Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. Наприклад, якщо подружжя, що є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України. У випадку відсутності такої ситуації - правові наслідки шлюбу визначаються правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.
Аналізуючи вказані норми, суд приходить до висновку, що під час вирішення питання про розірвання шлюбу застосуванню підлягає законодавство України.
З позовної заяви вбачається, що сторони з квітня 2019 року разом не проживають, фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть.
Причиною розпаду сім`ї стало те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди не тільки на сімейне життя, але й на інші життєві ситуації, наприклад, на відносини України та Росії, роль загарбників в Криму та Донбасі, в результаті чого між ними постійно виникали непорозуміння та сварки, що переросло у довготривалі конфлікти, між ними відсутня взаємоповага та взаєморозуміння, сторони мають діаметрально протилежні погляди не тільки на шлюб та сім`ю, але й на всі аспекти життя.
Малолітніх та неповнолітніх дітей сторони не мають.
Спору про поділ майна сторони не мають.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Оскільки намірів до відновлення шлюбних відносин сторони не мають, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає повному задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 26 Конституції України, ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110, 112, 114 СК України, ст. ст. 1, 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 4, 5, 19, 23, 76-81, 83, 89, 128, 142, 247, 258, 264, 265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити у повному обсязі.
Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Хабаровськ, Хабаровського краю, Російської Федерації та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою м. Мелітополь Запорізької області, зареєстрований 03 листопада 1973 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1592 - розірвати.
Прізвище сторін після розірвання шлюбу залишити без змін.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його складення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справі, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 24 березня 2020 року.
Судя Мелітопольського
міськрайонного суду
Запорізької області : А.В. Сметаніна