ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4466/20 Номер провадження 22-ц/814/2190/20Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г.В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Прядкіної О. В., Хіль Л. М.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 серпня 2020 року у складі судді Андрієнко Г.В.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

В травні 2020 року адвокат Малофєєв А. І., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду з із вказаним позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про відшкодування шкоди.

Позов мотивовано тим, що позивач ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій та користується пільгами, встановленими законодавством України для ветеранів війни.

Відповідно до частини п`ятої статті12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. В свою чергу, Законом України від 28 грудня 2007 року №107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», частину 5 викладено в наступній редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

Проте указані зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

Крім того, згідно пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Тому КМУ надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, передбаченої вищевказаним Законом.

Однак, 27 лютого 2020 року рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

На запит адвоката Малофєєва А. І. від 05 травня 2020 року щодо можливості нарахування та виплати позивачу разової грошової допомоги до 05 травня як учаснику бойових дій у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше виплачених сум, орган соціального захисту надав відповідь від 13 травня 2020 року, зміст якої зводиться до того, що розмір щорічної разової допомоги до 05 травня, встановлений Кабінетом Міністрів України, був виплачений позивачу Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області у відповідних розмірах.

Позивач вважає, що виплати разової грошової допомоги до 05 травня у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, тобто у розмірі меншому, ніж п`ять мінімальних пенсій за віком, є збитками, які має відшкодувати держава.

Вказує, що за 2016-2019 роки ОСОБА_1 фактично було виплачено суму коштів в розмірі 4 680 грн, тому у вказаний період йому як учаснику бойових дій не доплачено 22 275 грн (із наведеного в позові розрахунку: 26 955 грн - 4 680 грн).

Відтак, рішення Конституційного Суду України вказує на те, що виплати грошової допомоги здійснювались у неконституційний спосіб, а саме у зв`язку з прийняттям закону, що суперечить Конституції України.

Вважає, що діями держави у вигляді прийняття такого закону та його подальшої реалізації органами соціального захисту порушено право власності позивача на отримання виплат у повному розмірі, гарантоване Основним Законом та завдано збитків, тому, посилаючись на положення статтей 41, 152 Конституції України, статтей 16, 22 , 321 ЦК України, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, просив суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України 22275 гривень шкоди, завданої нормативно-правовим актом, що визнаний неконституційним, та витрати на правничу допомогу у сумі 5535 гривень.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06 серпня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судовий збір у розмірі 840,80 грн віднесено на рахунок держави.

Рішення суду першої інстанції мотивовано безпідставністю заявлених позовних вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Малофєєв А. І. подав апеляційну скаргу та, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення районного суду повністю та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що рішеннями Конституційного Суду України констатовано, що виплата разової грошової допомоги у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, суперечить Конституції України не з часу прийняття рішення Конституційним Судом України, а з часу прийняття закону, який визнано неконституційним, що не враховано місцевим судом.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Частина третя статті 3 ЦПК України встановлює, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК).

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, яка визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (пункт 1 частини першої статті 374, стаття 375 ЦПК України).

По справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій та на нього поширюються норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 24 липня 2015 року (а.с. 14).

Згідно частини п`ятої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції Закону № 107-VI від 28.12.2007 щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року у справі № 1-28/2008 положення пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону від 28 грудня 2007 року № 107-VI, яким сформульовано вищевказану редакцію частини п`ятої статті 12 Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), внаслідок чого вони втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Відповідно до редакції даної норми, що діяла до внесення вказаних змін, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

05 травня 2020 року адвокат Малофєєв А. І., діючи в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся із адвокатським запитом вих. № 04/05 від 04 травня 2020 року до Управління соціального захисту населення Новосанжарської районної державної адміністрації про надання інформації про можливість нарахування у позасудовому порядку та виплати позивачеві разової грошової допомоги до 05 травня, як учаснику бойових дій, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше виплачених сум за 2016-2020 роки відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат, загальною сумою 22 275 грн (а.с. 10).

На вказаний запит Управлінням надано відповідь № 06-01-13/799 від 13 травня 2020 року, згідно якої повідомлено заявника про те, що нарахування та формування виплатних відомостей для проведення виплати щорічної грошової допомоги до 5 травня проводиться Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області. Крім того, зазначено, що нарахування та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016-2019 роки учаснику бойових дій ОСОБА_1 здійснено у розмірі, що визначений постановами Кабінету Міністрів України (а.с. 11).

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 р. № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій - 920 гривень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2017 р. № 223 встановлено у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій у розмірі 1200 гривень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2018 р. № 170 у 2018 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій установлено у розмірі 1 265 гривень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2019 р. № 237 розмір разової грошової допомоги до 5 травня у 2019 році учасникам бойових дій встановлено - 1295 гривень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 р. № 112 у 2020 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги учасникам бойових дій установлено в розмірі 1390 гривень.

Згідно частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (частина перша статті 1174 ЦК України).

Відповідно до статті 1175 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування державою майнової шкоди, завданої внаслідок невиплати позивачеві, як учаснику бойових дій разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, що визначений частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції Закону від 25 грудня 1998 року № 367-XIV, суд першої інстанції вірно виходив з безпідставності таких вимог, з чим погоджується і судова колегія апеляційного суду, оскільки нормативно-правові акти на підставі яких позивачеві протягом 2016-2020 років виплачувалась така допомога, а саме - вказані постанови Кабінету Міністрів України незаконними не визнавалися та не скасовувалися, а дії щодо виплати допомоги відповідно до вимог чинного законодавства неправомірними не визнавалися.

Рішеннями Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 у справі № 1-28/2008 та від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 у справі № 1-247/2018(3393/18), на яких ґрунтуються позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, визнано неконституційними положення статті 67 розділу I, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та пункту 3 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а також окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Самі постанови Кабінету Міністрів, якими установлено розмір разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій у 2016-2020 роках, предметом судового розгляду не були, незаконними не визнані, не скасовані та є чинними, що спростовує доводи заявника щодо завдання шкоди внаслідок визнаного неконституційним нормативно-правового акта органу державної влади.

Таким чином вимоги позивача про відшкодування йому державою збитків, завданих недоплатою разової грошової допомоги до 5 травня у 2016-2020 роках, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку 22 275 грн не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і правомірно відхилені районним судом.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції щодо безпідставності позову не спростовують та умотивовані обставинами, яким судом дано належну правову оцінку.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Обравши такий спосіб захисту прав, як відшкодування завданої шкоди, позивач не довів складових деліктного правопорушення, що є підставою відповідальності держави, а саме визнання незаконними нормативно-правових актів органу державної влади, згідно яких здійснювалися вказані соціальні виплати позивачу, як учаснику бойових дій.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (рішення у справі «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garsia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26 із подальшими посиланнями).

Пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на встановлені фактичні обставини справи оскаржене рішення суду першої інстанції відповідає критерію законності та обґрунтованості судового рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційним судом не вбачається.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 серпня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. В. Прядкіна

Л. М. Хіль