Справа №265/3501/20
Провадження №2/265/1198/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Дрьомовій О. В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду справу № 265/3501/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що 26 березня 2005 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , який наразі не розірваний. Під час шлюбу подружжям було 6 жовтня 2005 року за рахунок спільних коштів придбано житловий будинок та земельну ділянку в АДРЕСА_1 , які було зареєстровано на відповідачку. Вважав, що згідно чинного законодавства вказані житловий будинок та земельна ділянка фактично є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін та підлягає розподілу в рівних частках. Таким чином вважав, що йому належить право власності на 1/2 частки спірного житлового будинку та 1/2 частки спірної земельної ділянки по АДРЕСА_1 . На підставі викладеного просив суд визнати житловий будинок та земельну ділянку в АДРЕСА_1 об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , та право власності на 1/2 частки земельної ділянки (кадастровий № :01:022:0177) в АДРЕСА_1 .

Відповідачка, ОСОБА_2 , подала суду письмовий відзив, де визнала заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ майна подружжя повністю, вказуючи при цьому, що вона підтверджує, що 6 жовтня 2005 року під час шлюбу з позивачем вони удвох придбали на підставі договору купівлі-продажу житловий будинок та земельну ділянку, розташовані в АДРЕСА_1 , за 101000 грн. З метою придбання такого нерухомого майна був укладений кредитний договір з АКІБ «УкрСіббанк» на суму 50000 грн., який було повністю виплачено. Отже ОСОБА_2 не заперечує проти того, що позивачу належить половина житлового будинку та земельної ділянки в АДРЕСА_1 . Натомість вказувала, що за час шлюбу сторони також придбали автомобіль «КІА Церато» номерний знак НОМЕР_1 за 6700 доларів СІІІА, зареєстрований на позивача. На підставі наведеного відповідачка заперечувала проти стягнення із неї судового збору в повному обсязі по даній справі, вважаючи ці вимоги не справедливими, тому просила відмовити позивачу у стягненні з неї судових витрат, які просила покласти на ОСОБА_1 .

Від позивача, ОСОБА_1 , до суду надійшла заява з проханням вирішити його позов за його відсутності, де він просив повністю задовольнити заявлені ним вимоги, не вимагаючи при цьому стягнення на його користь витрат з боку відповідачки.

В свою чергу відповідачкою, ОСОБА_2 , та її представником, адвокатом Литвин Л. П., була подана заява з проханням вирішити позов ОСОБА_1 за їх відсутності, не заперечуючи проти задоволення заявлених позивачем вимог, наполягаючи при цьому не стягувати з відповідачки понесені ОСОБА_1 судові витрати по справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає поданий ОСОБА_1 позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Судом було встановлено факт перебування сторін у шлюбі, починаючи з 26 березня 2005 року по теперішній час, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом РАЦС Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 184 (а. с. 5).

Факт набуття ОСОБА_2 у період шлюбу подружжя сторін у власність будинку АДРЕСА_1 (загальна площа 76,3 кв. м., житлова площа 49,1 кв. м), до складу якого входять житловий будинок літ. А-1, нежила прибудова літ. А-1-1, літня кухня літ. Б-1, погріб літ. Б/п, вбиральня літ. В-1, гараж літ. Д-1, сарай літ. Г-1, 1-2 споруди, та земельної ділянки по АДРЕСА_1 (кадастровий № :01:022:0177) площею 0,0511 га, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 6 жовтня 2005 року, реєстр нотаріусу № 6824, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10 жовтня 2005 року Маріупольського БТІ, технічним паспортом на вказану нерухомість та державним актом на право приватної власності на земельну ділянку (серія ЯБ № 466084), виданим 10 травня 2006 року Маріупольським міським управлінням земельних ресурсів, а також відомостями з Реєстру речових прав власності на нерухоме майно від 29 травня 2020 року (а. с. 6, 7, 21).

Згідно із ст. 368 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За ч. 1 ст. 61 СК об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Таким чином за загальним правилом, що випливає з наведених правових норм, будь-яке майно набуте за час шлюбу належить до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, якщо одним із них не доведе набуття ним особистої приватної власності на майно в період перебування в шлюбі.

Отже, спірне рухоме майно з підстав, передбачених ст. 60, 61 СК та ст. 368 ЦК, є об`єктом права спільної сумісної власності позивача та відповідача, як подружжя, бо воно було набуто спільно за час їх перебування в шлюбі.

За ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно із ч. 1 ст. 70 СК у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

На підставі ч. 2 ст. 370 ЦК в разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК в разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Таким чином, керуючись наведеними правовими нормами, на підставі письмових позицій сторін, суд дійшов висновку, що подружжя сторін дійшло згоди у судовому засіданні щодо поділу майна, набутого під час їх шлюбу, що відповідає вимогам закону, внаслідок чого за встановленими обставинами справи заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом визнання житлового будинку та земельної ділянки в АДРЕСА_1 об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , а також на 1/2 частки земельної ділянки (кадастровий № :01:022:0177) в АДРЕСА_1 .

При цьому внаслідок задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог право спільної сумісної власності на наведене нерухоме майно у сторін припиняється.

Суд також зауважує, що відповідно до ст. 141, 142 ЦПК 50% вартості від понесених та документально підтверджених витрат ОСОБА_1 з оплати судового збору при зверненні до суду із позовом, тобто у сумі 420,40 грн., підлягають поверненню йому з державного бюджету на підставі визнання позову відповідачкою до початку розгляду справи по суті. Інша ж частина витрат з оплати судового збору в розмірі 420,40 грн. на підставі заяви позивача стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати будинок по АДРЕСА_1 загальна площа 76,3 кв. м., житлова площа 49,1 кв. м) та земельну ділянку по АДРЕСА_1 (кадастровий № :01:022:0177) площею 0,0511 га об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку будинку по АДРЕСА_1 (загальна площа 76,3 кв. м., житлова площа 49,1 кв. м), який складається з житлового будинку літ. А-1, нежилої прибудови літ. А-1-1, літньої кухні літ. Б-1, погребу літ. Б/п, вбиральні літ. В-1, гаражу літ. Д-1, сараю літ. Г-1, споруд 1-2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0511 га, розташованої по АДРЕСА_1 (кадастровий № :01:022:0177).

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету України 50% від сплаченого ним при поданні позову судового збору у загальному розмірі 840,80 грн., що дорівнює 420,40 грн., який було внесено на рахунок № UA0005054, отримувач платежу: Маріупольське УК/Лівобережний р-н/22030101, код отримувача: 37989721, банк отримувача: Казначейство України, на підставі квитанції № 50 від 28 травня 2020 року.

Оригінал квитанції № 50 від 28 травня 2020 року зберігається в матеріалах справи 265/3501/20.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 18 червня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Суддя