П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року місто Київ

справа № 754/8168/18

провадження №22-ц/824/4339/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеус А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на заочне рішення Деснянського районного суду м.Києва від 2 липня 2019 року, ухвалене у складі судді Грегуль О.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Деснянської районної у м.Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Деснянської районної у м.Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 22 жовтня 2011 року між нею та ОСОБА_2 буз зареєстрований шлюб, який розірваний рішенням Подільського районного суду м.Києва від 24 лютого 2014 року. Від шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 24 червня 2015 року, зміненого рішенням Апеляційного суду м.Києва від 11 листопада 2015 року, з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., щомісяця, починаючи з 26 березня 2015 року і до досягненням сином повноліття.

Внаслідок невиконання ОСОБА_2 рішення про стягнення аліментів, на січень 2018 року у нього утворилась заборгованість по їх сплаті в розмірі 48239,67 грн.

У березні 2017 року вона звернулась до Деснянського УП ГУНП України в м.Києві із заявою про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення за ст.ст. 164, 382 КК України. За результатами розгляду такої заяви, відомості внесено до ЄРДР та розпочато досудове розслідування відносно відповідача за попередньою кваліфікацією ч.1 ст. 164 КК України.

ОСОБА_2 з дитиною не спілкується, вихованням сина не займається, не цікавиться його життям, здоров`ям, не піклується про його фізичний та розумовий розвиток, не сплачує ніяких коштів на утримання сина, тобто повністю самоусунувся від виконання свого батьківського обов`язку.

На теперішній час вихованням дитини займається вона разом зі своїм новим чоловіком.

Посилаючись на зазначені обставини, просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 2 липня 2019 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Деснянської районної у м.Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження №1246 від 24 квітня 2012 року, вчинений відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м.Києва від 2 липня 2019 року.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин справи, що мають істотне значення для її вирішення, без належної правової оцінки доказів у справі. Вважає, що суд безпідставно задовольнив позовні вимоги, поклавши в основу рішення висновок органу опіки та піклування Деснянської РДА в м.Києві про доцільність позбавлення його батьківських прав та не врахував всіх інших обставин справи, зокрема його скрутного матеріального становища, відсутності роботи, що стало причиною виникнення заборгованості, яка сама по собі не може бути підставою для позбавлення його батьківських прав. Крім того, суд першої інстанції не врахував відсутність у нього можливості приймати участь у вихованні дитини через створення позивачкою перешкод щодо його побачення з дитиною.

Позивачка ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване - без змін.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 , її представник адвокат Кшевецька І.В., представник третіх осіб - Терещенко О.О. проти доводів апеляційної скарги заперечували і просили рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом установлено, що сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації від 10 липня 2018 року № 102/02/31-6240, Деснянська районна в м.Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє їх від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактории, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомомого нехтування ними своїми обов`язками.

Установлено, що батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач у справі ОСОБА_2 .

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 24 лютого 2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний.

Малолітній ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 24 червня 2015 року, яке змінено рішенням Апеляційного суду м.Києва від 11 листопада 2015 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на місяць.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 21 червня 2015 року встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківського обов`язку по утриманню дитини.

Виконавчий лист про стягнення аліментів, виданий на підставі рішення Подільського районного суду м.Києва від 21 червня 2015 року, знаходиться на виконанні у Деснянському РВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на травень 2018 року складає 54820 грн.32 коп. З березня 2015 року по травень 2018 року ОСОБА_2 сплачені аліменти у лютому 2016 року в сумі 1500 грн., у листопад 2017 року - 970 грн., у квітні 2018 року - 1550 грн.

Постановами головного державного виконавця Деснянського РВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві від 6 березня 2018 року у зв`язку з наявною заборгованістю по алміентам ОСОБА_2 встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, тимчасове обмеження у праві користування вогепальною зброєю, тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, тимчасове обмеження у праві полювання.

Станом на лютий 2020 року заборгованість ОСОБА_8 по аліментам складає79135 грн.16 коп.

Згідно висновку психологічного обстеження дитини від 11 червня 2018 року, складеного психологом Міського центру дитини, у дитини ( ОСОБА_3 ) не сформована емоційна прив`язаність до батька, за рахунок його відсутності в його житті, однак за наявності, в подальшому, взаємостосунків між ними та підтримання спілкування, спостерігається тенденції до її формування. У разі відсутності активної участі та регулярного спілкування ОСОБА_10 з сином у подальшому, психолог вважала, що позбавлення ОСОБА_10 батьківських прав, в даній ситуації, буде менш травматичним для дитини, ніж постійне нереалізоване очікування батька.

Відповідно до висновку Деснянської районного в м.Києві державної адміністрації, на яку покладено повноваження органу опіки та піклування, комісія з питань захисту прав дитини вважала за доцільне позбавити батьківських прав батька, ОСОБА_2 , стосовно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі того, що батько свідомо нехтує своїми обов`язками, ухиляється від виховання та навчання сина, не проявляє щодо нього батьківської турботи, не цікавиться його життям та здоров`ям, не утримує матеріально. При цьому комісією враховані інтереси дитини, та прийнятий до уваги висновок психологічного обстеження дитини Міського центру дитини Служби у справах дітей та сім`ї Київської міської державної адміністрації.

З тексту висновку Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації вбачається, що у 2017 року ОСОБА_1 зверталася до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, останній, заперечуючи проти позбавлення батьківських прав, звернувся з позовом про участь у вихованні малолітнього сина. У грудні 2017 року ОСОБА_1 свій позолв залишила без розгляду.

Повторно до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав ОСОБА_1 звернулася у червні 2018 року.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 2 липня 2019 року позов ОСОБА_11 до ОСОБА_1 про визначення способу участі батька у вихованні з дитиною ОСОБА_12 залишено без розгляду. Підставою для залишення позову без розгляду стала повторна неявка позивача в судове засідання.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , не приймає участі у його вихованні та утриманні, не піклується про розвиток сина, його навчання.

Належних та допустимих доказів на підтвердження своєї участі у житті, вихованні та матеріальному забезпеченні дитини відповідач ОСОБА_2 , у передбаченому ст.ст.12,81 ЦПК України порядку, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надав. Крім того, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що позивачкою ОСОБА_1 створювалися йому перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Звернення відповідача до органів опіки та піклування, а також до суду з позовом про участь у вихованні малолітнього сина мали місце лише після того, як ОСОБА_1 зверталася до суду з позовами про позбавлення батька батьківських прав, але жодних реальних кроків щодо виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого сина ОСОБА_2 не вчиняв. Крім того, залишення позову без розгляду у зв`язку з неявкою ОСОБА_2 у судові засідання свідчить про те, що останній не зацікавлений долею дитини, а його звернення є ніщо іншим як створення штучних доказів на підтвердження своїх заперечень проти вимог про позбавлення батьківських прав.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що позбавлення батьківських прав є крйньою мірою, а тому у суду першої інстанції не було достатніх підстав для позбавлення його батьківських прав, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення,

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 раніше зверталася до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, позов залишила без розгляду, тим самим, надаючи можливість батьку брати участь у житті сина. Але відповідач своє ставлення до виховання сина не змінив, продовжує не сплачувати аліменти, не приймає участі у житті та вихованні дитини, не цікавиться долею дитини. За таких обставин надавати ще раз можливість ОСОБА_2 змінити своє ставлення до виховання малолітнього сина є недоцільним.

Враховуючи конкретні обставини справи, триваючу винну поведінку відповідача, свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, відсутність будь-яких перешкод з боку позивача щодо участі батька у вихованні сина, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов законного та обгрунтованого висновку про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 .

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене на повно з`ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Деснянського районного суду м.Києва від 2 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 19 березня 2020 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус