Справа № 728/221/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді - Лободи Н.В.

за участі секретаря судового засідання Кулик Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бахмачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок та надвірні будівлі, які розташовані в АДРЕСА_1 . Позов мотивований тим, що успадкувавши після смерті своїх батьків вищевказане домоволодіння, яке відноситься до типу «колгоспних дворів» і належало покійним батькам позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , позивач не має можливості належним чином зареєструвати свої спадкові права на спірну нерухомість, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вищевказане домоволодіння.

Відповідно до ухвали Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11.02.2020 року вказану позовну заява було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 27.02.2020 року.

27.02.2020 року підготовче провадження у справі було закрито і справа призначена до судового розгляду по суті на 20.03.2020 року.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі; позивач заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити; представник відповідача відзиву на позов у встановлені судом строки не подав.

Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Повно та всебічно дослідивши матеріали заяви, розглядаючи позов у межах заявлених вимог, Суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , який на момент смерті разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 (а.с.3, 18, 19, 50).

Згідно з довідкою Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області від 07.02.2020 року №168, станом на 15.04.1991 року вищевказане домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_1 належало до суспільної групи колгоспних дворів, у якому проживали голова двору ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_3 (а.с.21).

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.6 Постанови від 22.05.1995 року № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами), до правовідносин, що виникли до 15.04.1991року, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно з Законом УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" (від 02.06.1968р.) кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім`я по батькові глави сім`ї, на ім`я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства.

Отже, домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_1 , належало ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності по 1/2 частині кожному, оскільки частки членів колгоспного двору є рівними.

За життя ОСОБА_2 залишив заповіт, посвідчений секретарем Курінської сільської ради від 27.08.2004 року, згідно якого все своє майно заповів сину ОСОБА_1 (а.с.17).

Згідно з повідомленням Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 28.02.2020 року № 219, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не відкривалась, оскільки ніхто із спадкоємців із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався (а.с.46-47).

Таким чином, позивачем у визначений законодавством строк до нотаріуса не було подано заяву про сприйняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , в результаті чого дружина померлого та мати позивача - ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила.

Таким чином, ОСОБА_3 після смерті свого чоловіка успадкувала належну йому 1/2 частину спірного домоволодіння і стала одноосібним власником житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області від 07.02.2020 року № 167, ОСОБА_3 до дня смерті була зареєстрована та одна проживала в АДРЕСА_1 (а.с.20).

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області від 22.03.2012 року, згідно з яким все належне їй майно заповіла своєму сину ОСОБА_1 (а.с.16).

Згідно з повідомленням Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 28.02.2020 року №219/01-16, спадкова справа №121/2019 після смерті ОСОБА_3 була відкрита за заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 , якому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельніу ділянку (а.с.28-29, 46-47).

Проте, Бахмацькою районною державною нотаріальною конторою ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належний ОСОБА_3 житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності померлої на вищевказане майно (а.с.27).

Відповідно до довідки, виданої 01.10.2019 №117 року КП «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 31.12.2012 року право власності на об`єкт нерухомості житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 не зареєстроване (а.с.15).

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Положеннями ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з положеннями ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на дану нерухомість.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, ОСОБА_3 за життя не зареєструвала своє право власності на спірну нерухомість, що наразі позбавляє позивача можливості оформити свої права на житловий будинок, який він вцілому успадкував після смерті матері.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст.13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

У відповідності до ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства та на умовах передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.

З огляду на те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_3 та в установленому законом порядку прийняв спадщину, тому його вимоги про визнання права власності на успадковану нерухомість підлягають задоволенню, оскільки у померлої ОСОБА_3 були відсутні правовстановлюючі документи на належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані в АДРЕСА_1 , що наразі перешкоджає позивачу у реалізації його прав на вищевказане спадкове майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, Суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок (А) та надвірні будівлі: сарай (Б), погріб (Пг), літню кухню (В), огорожу (№), вбиральню (У), колодязь (К), які розташовані в АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Курінська сільська рада Бахмацького району Чернігівської області, 16544, с.Курінь Бахмацького району Чернігівської області, вул.Центральна,37, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Бахмацький районний суд Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Бахмацького районного суду Н.В.Лобода