Дата документу 19.03.2020
Справа № 334/4716/19
Провадження № 2-о/334/21/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліній Т.Є.,

при секретарі Сагайдак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Дніпровський районний відділ у м. Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про встановлення факту постійного проживання на території Україні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту її постійного проживання на території Україні у якій зазначила, що вона, ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Фахрало Болніського району Грузії. В 1985 році переїхала на постійне місце проживання до Української PCP до м. Запоріжжя. З 22.05.1985 року по 12.08.1994 року працювала в ПАТ «Запорізький трансформаторний завод», про що свідчить запис у трудовій книжці. 26.07.1985 року одружилася з ОСОБА_2 . Шлюб було зареєстровано Ленінським відділом ЗАГС м. Запоріжжя. Має трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які народилися у м. Запоріжжя та зареєстровані Ленінським відділом РАЦС м. Запоріжжя. 18.08.2005 р. наш шлюб з ОСОБА_2 розірвано Ленінським відділом ДРАЦС Запорізького міського управління юстиції.

У 1994 році заявниця виїхала працювати до Азербайджану, де залишилася проживати та отримала громадянство Азербайджану. В 1996 році вона повернулась до м.Запоріжжя, а в 2002 році отримала посвідку на постійне проживання в Україні, як громадянка Азербайджану, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

У 2019 року заявниця звернулася до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, проте згідно відповіді за № 04-2614-8607 від 19.02.2019 року, ОСОБА_6 була зареєстрована у м. Запоріжжя по 05.12.1991 року у гуртожитку однак це не підтверджує факту її постійного проживання на території України до 24.08.1991 року включно.

Встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволяє в майбутньому реалізувати право на отримання громадянства та паспорта громадянина України, тому вона була вимушена звернутись до суду з даною заявою.

В судове засідання заявниця не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала вимоги викладені в заяві, просила суд задовольнити заяву та встановити факт її постійного проживання на території України до 24.08.1991 року включно.

Представник зацікавленої особи, Дніпровського районного відділу у м. Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в своїх письмових поясненнях зазначила, що однією з підстав для набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до статті 8 Закону України «Про громадянство України» є постійне проживання особи на території України до 24 серпня 1991 року. Документом, який має доводити факт постійного проживання на території України є картка прописки. Заявник народилася на території Грузії в с. Фахрало, Болніського району, ІНФОРМАЦІЯ_5 . На територію України прибула по паспорту громадянина Республіки Азербайджан, серії НОМЕР_1 , виданий Міністерством Внутрішніх Справ та оформила посвідку на постійне проживання серії ЗП № 1020 26.12.2008 року, орган видачі ВГІРФО ГУМВС України в Запорізькій області. Відповідно до законодавства України Заявник має підстави набути громадянство України за територіальним походженням згідно частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року, якщо «Особа сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» ( 1343-12 ), або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою безгромадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні,замістьзобов`язанняприпинити іноземне громадянствоподають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства». Підстави для набуття громадянства України визначені у статті 6 Закону України від 18.01.2001 №2235-111 (стаття 11 Закону від 08.10.1991 № 1636-ХІІ).

Указом Президента України від 27.03.2001р. № 215/2001 про питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» встановлений «Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень». Згідно п. 25 Порядку, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України у відповідності до частини 1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» подає також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Вказаний факт має бути доведений документально:картка прописки форми 16 (або її копія), поквартирна картка форми 17, загальні господарські книги сільських/селищних рад не є документом, який доводить факт постійного проживання на території України. Оскільки видача та зберігання вказаних документів чинним законодавством не регламентована, вони в установленому порядку не передаються на зберігання до Державного архіву. Але можуть слугувати додатковим аргументом для суду під час винесення рішення про встановлення факту постійного проживання на території України.

Тому представник зацікавленої особи, Дніпровського районного відділу у м. Запоріжжя Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, не заперечує проти розгляду справи на розсуд суду на підставі наданих документів.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно доч.1ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно до п.5 ч.2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідноч.2ст.315 ЦПК Україниу судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Фахрало Болніського району Грузії. В 1985 році переїхала на постійне місце проживання до Української PCP до м. Запоріжжя та починаючи з 22.05.1985 року по 12.08.1994 року працювала в ПАТ «Запорізький трансформаторний завод», про що свідчить запис у трудовій книжці.(а.с.33).

26.07.1985 року заявниця уклала шлюб з ОСОБА_2 в Ленінському відділі ЗАГС м. Запоріжжя, та змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » (а.с.28).

У шлюбі у неї народилось троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які народилися у м. Запоріжжя та зареєстровані Ленінським відділом РАЦС м. Запоріжжя. (а.с.30-32).

18.08.2005 р. шлюб ОСОБА_1 з ОСОБА_2 було розірвано Ленінським відділом ДРАЦС Запорізького міського управління юстиції(а.с.29).

У 1994 році заявниця виїхала до Азербайджану, де отримала громадянство Азербайджану, що підтверджується паспортом громадянина Республіки Азербайджан. (а.с.26, 27).

Відповідно наданих заявницею Довідок з Департаменту реєстраційних послуг, вона в період часу з 11.05.1985 року по 05.12.19991 року була зареєстрована в АДРЕСА_2 ), з 05.12.1991 року по 01.07.1993р. по АДРЕСА_3 ) та з 20.07.1993 року по 29.11.1994 року по АДРЕСА_4 (а.с.34-35).

В 1996 році ОСОБА_6 повернулась до м. Запоріжжя та в 2002 році отримала посвідку на постійне проживання в Україні, як громадянка Азербайджану, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.25).

У 2019 року заявниця звернулася до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, проте їй було повідомлено, що оскільки вона була зареєстрована у м. Запоріжжя по 05.12.1991 року у гуртожитку, то це не підтверджує факту її постійного проживання на території України до 24.08.1991 року включно.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року, якщо «Особа сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" ( 1343-12 ), або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні,замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства».

Відповідно до статті 6 Закону України від 18.01.2001 №2235-111 (стаття 11 Закону від 08.10.1991 № 1636-ХІІ), підставами для набуття громадянства України є:

1)за народженням;

2)за територіальним походженням;

3)внаслідок прийняття до громадянства;

4)внаслідок поновлення у громадянстві;

5)внаслідок усиновлення;

6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя;

7)внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною,опіки;

8)у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини;

9)внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства;

10)за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту постійного проживання потрібно заявнику для вирішення питання про належність до громадянства України та отримання паспорту громадянина України.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Враховуючи наведене, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 задовольнити, оскільки вважає факт її постійного проживання на території Україні станом до 24.08.1991 року доведеним, зокрема відомостями що містяться в Трудовій книжці на ім`я позивачки, заведеній 22.05.1985 року на момент її прийняття на роботу на ЗТР та відміткою про звільнення 06.02.1995 року, Свідоцтвом про укладення шлюбу та народження трьох дітей, виданими Ленінським ВРАЦС м. Запоріжжя та довідками Департаменту реєстраційних послуг про реєстрацію в м. Запоріжжя з 11.05.1985р. по 29.11.1994 року.

Керуючись ст. ст. 4,5,12,13,76 - 82,259,263 - 265,268,273, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, Законом України «Про громадянство України», суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території Україні - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с. Фахрало, Болніського району, Грузія, на території України до ІНФОРМАЦІЯ_7 включно.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Баруліна Т. Є.