Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3205/16-ц Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р. А.
Категорія 26 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №296/3205/16-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Корольовський районний відділ Державної міграційної служби України в Житомирській області, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 який діє в інтересах ОСОБА_6 ,

на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира, постановлену 07 квітня 2016 року суддею Галасюком Р.А. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

06 квітня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»» (далі - Банк) звернулось до суду з позовом (а.с. 33-36 т.1), у якому просило в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 6238514 від 21 квітня 2008 року, укладеним між нею та Закритим акціонерним товариством «ПУМБ», правонаступником якого є Банк, звернути стягнення на предмет іпотеки - належну ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 , передану в іпотеку Банку на підставі договору іпотеки № 6238683 від 21.04.2008, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. та зареєстрованого в реєстрі за № 9283, для задоволення вимог Банку за кредитним договором № 6238514 від 21 квітня 2008 року, зі всіма змінами і доповненнями до нього, у сумі 7815,01 доларів США та 107694,27грн; встановити спосіб реалізації спірної квартири, шляхом проведення публічних торгів; виселити всіх осіб, що зареєстровані за адресою предмета іпотеки, з вищезазначеної квартири.

Цього ж числа Банк подав заяву про забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та встановлення заборони на її відчуження (а.с. 2-3 т.1).

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2016 року заяву Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задоволено. Накладено арешт на квартиру загальною площею 102,4 кв.м, житловою - 72,0 кв.м, що складається з чотирьох кімнат і службових приміщень та розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонено ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, вказаної квартири. Ухвалу допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення.

Зазначив, що рішення у справі, в якій вжиті заходи забезпечення позову оскаржуваною ухвалою, постановлене про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_6 , яка не була залучена до участі у справі. Останній на праві власності належить квартира, на яку судом було накладено арешт з метою забезпечення позову та у подальшому звернуто стягнення.

В судовому засіданні представник ОСОБА_6 - ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав, представник Банку - Панченко О.О. апеляційну скаргу не визнала, просила залишити її без задоволення.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші її учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до змісту пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Предметом заявленого Банком позову були вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду із заявою про накладення арешту на це майно, Банк посилався на те, що відповідач ухиляється від виконання зобов`язань за кредитним договором. Крім того, вказав на незаконне припинення іпотеки за неіснуючим судовим рішенням та передачу права власності на квартиру, яка є предметом іпотеки, іншій особі. У зв`язку з цим, Банк вважав, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами існував спір, предметом якого було нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 , а тому необхідність застосування заходів забезпечення позову випливала з фактичних обставин справи, які свідчили про наявність підстав вважати, що незабезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Встановивши такі обставини, суд першої інстанції обґрунтовано забезпечив позов шляхом накладення арешту на майно, що було предметом спору, та заборони його відчуження.

Отже, оскаржувана ухвала на час її постановлення судом була законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а доводи апеляційної скарги на правильність цього судового рішення не впливають.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 10 березня 2020 року.