Справа № 133/2916/19
Провадження № 22-ц/801/546/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєчко В. Л.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 рокуСправа № 133/2916/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів : Сала Т. Б., Шемети Т. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, постановлене у цій справі 27 грудня 2019 року у м. Козятині суддею цього суду Сєчко В. Л., зі складанням його повного тексту 27 грудня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів, мотивуючи його тим, що з 2010 року по 07 вересня 2018 року позивач перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , під час якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька - ОСОБА_4 . Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з матір`ю.

Відповідно до судового наказу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області у справі №133/436/18 від 19 березня 2018 року з позивача стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 доходу, а згідно з рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 червня 2019 року у справі №133/1010/19 з нього стягуються аліменти на утримання колишньої дружини до досягнення донькою трирічного віку у розмірі 1/8 доходу. Заборгованості по аліментах у ОСОБА_1 немає.

24 січня 2019 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 та ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька ОСОБА_6 . Однак, спільне життя з ОСОБА_3 не склалося та відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 липня 2019 року у справі № 127/16340/19 він сплачує на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 від доходу та аліменти на утримання ОСОБА_3 до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/8 від доходу.

На момент звернення до суду з позовом з ОСОБА_1 стягуються аліменти за 4 виконавчими документами, сума стягнень за якими становить 70.7% від його заробітної плати, що перевищує встановлену законом частку та ставить позивача в скрутне матеріальне становище.

Пославшись на викладене та на положення ч. 1 ст. 182, ч. 2 ст. 183, ст. 192 СК України, позивач просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на підставі судового наказу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 березня 2018 року на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 до 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, позивач, пославшись на порушення судом першої інстанції вимог ст. 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві відповідач зазначила, що оскаржуване рішення вважає законним та обґрунтованим, а тому просить апеляційний суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України).

В ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пленум Верховного Суду України у п. 23 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звертав увагу судів, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням, або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до судового наказу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області у справі №133/436/18 від 19 березня 2018 року та постанови про відкриття виконавчого провадження № 56088586 від 03 квітня 2018 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 9, 16).

24 січня 2019 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 24 січня 2019 року (а. с. 7).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 06 березня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 8).

Згідно з рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 червня 2019 року та постановою про відкриття виконавчого провадження № 59695446 від 02 серпня 2019 року зменшено розмір аліментів, що стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання до досягнення донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку, за рішенням суду від 12 квітня 2018 року, з 1/6 на 1/8 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 10-11, 17).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 липня 2019 року у справі № 127/16340/19 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (щомісячно), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 11 червня 2019 року, і до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки від усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трьох років, починаючи стягнення з 11 червня 2019 року (а. с. 12-13).

19 вересня 2019 року відкрито виконавчі провадження № 60104793 та № 60104522 з виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 липня 2019 року у справі № 127/16340/19 (а. с. 18-19).

Відповідно до довідок Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 23 жовтня 2019 № 23230, № 23228 ОСОБА_1 дійсно сплачував на користь ОСОБА_2 аліменти на дитину та на її утримання (а. с. 14-15).

Встановивши вказані обставини, керуючись наведеними нормами матеріального права, врахувавши факти, що мають бути встановлені судом при розгляді такої категорії справ, зокрема, відсутність належних та допустимих доказів значного погіршення матеріального становища платника аліментів, досягнення донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку та, як наслідок, закінчення стягнення коштів на утримання ОСОБА_2 , наявність у нього іншої дитини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з відсутністю підстав, передбачених ст. 192 СК України, для зменшення розміру стягуваних на підставі судового наказу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 березня 2018 року з ОСОБА_1 аліментів.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції стягнення з позивача аліментів за чотирма виконавчими провадженнями, оскільки 20 грудня 2019 року, зокрема до ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, ОСОБА_4 , досягла трирічного віку, отже виплати за рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 червня 2019 року ОСОБА_1 здійснювати в подальшому не буде.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що стягнення з нього аліментів в розмірі 70,7 % заробітку (доходу) суперечить положенням ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» апеляційний суд також вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді справ щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину, визначення розміру аліментів та їх зміну суд керується положеннями Сімейного кодексу України, зокрема Глави 15, а Законом України «Про виконавче провадження» визначено сукупність дій, спрямованих на примусове виконання прийнятих судом рішень, та не встановлено максимального чи мінімального розміру аліментів, які можуть бути стягнуті за такими рішеннями.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позивач з третьою особою не проживає та спільного господарства не веде, оскільки докази на підтвердження цих доводів, які долучені до апеляційної скарги, до місцевого суду не подавались, а долучивши до апеляційної скарги довідки від 13, 14 та 15 січня 2020 року, ОСОБА_1 не заявив клопотання про їх приєднання до матеріалів цивільної справи та не надав доказів неможливості їх подання до місцевого суду з причин, що об`єктивно не залежали від нього, тому, відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України ці докази не приймаються судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, апелянтом не доведено належними та допустимими доказами наявність у нього будь-яких інших обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів у розмірі, встановленому судовим наказом Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 березня 2018 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27 грудня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

Т. М. Шемета

Текст постанови виготовлено 05 березня 2020 року.