Справа № 150/639/18
Провадження № 22-ц/801/436/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Цимбалюк Л. П.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 рокуСправа № 150/639/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Рибчинського В. П., Голоти Л. О.,

за участі секретаря судового засідання Куленко О. В., розглянувши за правила-ми, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного про-вадження, у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Бабчинецької об`єднаної територіальної

громади в особі Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінниць-

кої області, ОСОБА_2 про визнання права власнос- ті на земельну ділянку ( пай ),

за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 18 листопада 2019 року, ухвалене в приміщенні суду в смт Чернівці Вінницької області за головування судді Цимбалюк Л. П.,

В С Т А Н О В И В:

18 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся у Чернівецький районний суд Вінницької області з позовом до Бабчинецької об`єднаної територіальної гро-мади в особі Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької об-ласті, ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку ( пай ). В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що рішенням Чернівець-кого районного суду Вінницької області від 23 червня 2017 року, яке набрало законної сили 04 липня 2017 року, за ним визнано право на земельну частку ( пай ) КСП «Нива України» згідно Державного акту на право колективної влас-ності на землю підприємства, виданого 05 квітня 1996 року, розміром 3,0900 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Бабчинецької сільсь-кої ради Чернівецького району Вінницької області. Відповідачу ОСОБА_2 згідно належного йому у порядку спадкування після смері матері сертифікату серії НОМЕР_1 додатком № 1 розпорядження голови Чернівецької районної державної адміністрації від 25 травня 2005 року № 129 передана земельна ді-лянка ( пай ) на плані під номером 54 ( кадастровий номер :04:002:0026 ). Довідкою виконавчого комітету Бабчинецької сільсь-кої ради Чернівецького району Вінницької області від 17 вересня 2018 року № 431 посвідчується, що земельна ділянка (пай), розташована на плані земель па-йового фонду під № 55 ( кадастровий номер :04:002:0027 ) помил-ково рахується за ОСОБА_2 та на даний час перебуває у списках не ви-требуваних паїв. У додаток до розпорядження Чернівецької районної державної адміністрації від 25 травня 2005 року № 129 з питання виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право влас-ності на земельні ділянки власникам сертифікатів на право на земельну ділянку ( пай ) колишнього КСП «Нива України» на території Вила-Ярузької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, який є списком громадян - влас-ників земельних сертифікатів колишнього КСП «Нива України», включений за номером 54 ОСОБА_2 стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0026, яку він успадкував після смерті матері. Крім цього він зазначений у згаданому списку за номером 55 стосовно земельної ділянки з ка-дастровим номером :04:002:0027. На імя ОСОБА_2 виготовле-ний державний акт про право власності на землю від 21 серпня 2005 року серії ЯА № 801701 на успадковану земельну ділянку, а вдруге його прізвище вклю-чене до списку громадян-власників сертифікатів для виготовлення державних актів на право власності на землю помилково.

За таких обставин ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку ( пай ) під номером 55 за кадастровим номером :04:002:0027, площею 3,4318 га на території с. Вила-Ярузькі Бабчи-нецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, яка помилко-во рахується за ОСОБА_2 як не витребуваний пай.

Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 18 листопа-да 2019 року позов у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено ( т. 1, а. с. 234-251 ).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 оскаржує його в апеляційному порядку, просить скасувати дане судове рішен-ня, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Скаржник вважає судове рішення незаконним, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, таким, що не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України ( т. 2, а. с. 10-12 ).

Наданою ухвалою апеляційного суду від 20 січня 2020 року можливістю по-дати відзиви у письмовому вигляді на апеляційну скаргу відповідачі не скорис-талися. Від Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької об-ласті у додаток до справи до суду надійшла копія довідки Головного управлін-ня Держгеокадастру у Вінницькій області від 21 червня 2019 року № Р-140/0-0.38-192/150 -19, копія розпорядження голови Чернівецької районної державної адміністрації від 25 травня 2005 року № 129 та витяг із списку громадян-влас-ників земельних сертифікатів колишнього КСП «Нива», де за номерами 54 та 55 зазначений ОСОБА_2 як землевласник двох земельних ділянок площами 2,7453 га та 3,4318 га.

У повторне судове засідання учасники справи вдруге не з`явилися з невідо-мих причин, будь-яких заяв від них суду не надходило. Ураховуючи завчасність повідомлення сторін у справі про місце, день та час розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, до-дані до матеріалів справи, у відповідності до норм статті 372 ЦПК України ко-легія суддів апеляційного суду хвалила розглянути дану справу у відсутності її учасників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задово-ленню не підлягає.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, воно є законним, обгрунтованим та обєктивним.

Судом встановлено та не оспорюється учасниками справи, що рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 23 червня 2017 року ( справа № 150/352/17 ), яке набрало законної сили 04 липня 2017 року, за Сау- ОСОБА_3 визнано право на земельну частку ( пай ) КСП «Нива України» згідно Державного акту на право колективної власності на землю підприємства, виданого 05 квітня 1996 року, розміром 3,0900 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області. Відшуковуючи можливість отримання земельної ділянки, визначеної судовим рішенням від 23 червня 2017 року, завдяки довідці вико-навчого комітету Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінниць-кої області від 17 вересня 2018 року № 431 позивачу стало відомо, що земельна ділянка ( пай ), розташована на плані земель пайового фонду під № 55 ( кадас-тровий номер 05249 2000:04:002:0027 ) помилково рахується за ОСОБА_2 та на даний час перебуває у списках не витребуваних паїв, переданих в оренду СТОВ «Агрокряж». Із списку громадян-власників земельних сертифіка-тів колишнього КСП «Нива», додатку до розпорядження голови Чернівецької районної державної адміністрації від 25 травня 2005 року № 129, убачається, що ОСОБА_2 має право на виготовлення державних актів на земельні част-ки ( паї ) на території Вила-Ярузької сільської ради Чернівецького району Він-ницької області за номерами 54 та 55 площами відповідно 2,75 га та 3,43 га.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції під-креслив, що рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 23 червня 2017 року у цивільній справі № 150/352/17, на яке він посилається в об-грунтування своїх позовних вимог, за ОСОБА_1 визнано право на земель-ну частку ( пай ) орієнтовною площею. Земельний пай, на який конкретно пре-тендує позивач, значиться у списках не витребуваних паїв, ця земельна ділянка не сформована в установленому порядку, відноситься до земель пайового фон-ду. Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність законних підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на визначену ним самим земельну частку (пай) під номером 55, кадастровий номер :04:002:0027, пло-щею 3,4318 га. При цьому суд послався на статтю 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», якою визначено категорію громадян, які на отримання земельних часток ( паїв ) у результаті розпаювання земель колишніх сільськогосподарських підприємств, кооперативів, товариств та організацій; статті 41, 55 Конституції України, главу 29 ЦК України, якими передбачено право і порядок набуття права приватної власності, його захист. Суд не помилився у застосуванні щодо вирішення дано-го спору норм матеріального права, не порушив норм процесуального права, у звязку з чим суд апеляційної інстанції визнає викладені в оскаржуваному рі-шенні висновки вірними та обєктивно правильними.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 , виклавши у скар-зі фактичні обставини, зазначені ним у позовній заяві, посилається на відмову Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області у надан-ні йому земельної ділянки ( паю ) із земель пайового фонду КСП «Нива Украї-ни», а за ОСОБА_2 рахується земельна ділянка ( пай ) за № 55, що має статус не витребуваного паю, яким розпоряджається сільська рада. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції відно встановив фактичні обставини справи, але не застосував Закон України від 10 липня 2018 року № 2498-VIII «Про вне-сення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання ко-лективної власності на землю, удосконалення землекористування у масивах зе-мель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулю-вання зрошення в Україні», Закон України «Про порядок виділення в натурі ( на місцевості ) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв )», час-тину першу статті 79 Земельного кодексу України. Наголошуючи на сформова-ності спірної земельної ділянки, відсутності на неї права у ОСОБА_2 та на порушенні свого права на одержання земельної ділянки пайового фонду, Сау- ОСОБА_4 просить його апеляційну скаргу задоволити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не наводять достатніх, обгрунтованих підстав для визнання оскаржуваного ним судового рішення помилковим, тому вони не є такими, що заслуговують на увагу.

Колегія суддів апеляційного суду зауважує про безпідставність твердження скаржника про фактичну відмову йому у наданні земельної ділянки ( паю ). Ані відповідного звернення ОСОБА_1 до органу, що відає такими питаннями, ані умотивованого реагування на таке звернення до матеріалів справи не дода-но. Законодавчі та нормативні акти, зазначувані скаржником як такі, що підля-гали застосуванню судом, жодним чином не доводять обгрунтованості заявле-них ним позовних вимог про визнання у судовому порядку права власності на конкретну земельну ділянку ( пай ) як не витребуваний пай.

Суд першої інстанції вірно зазначив про регулювання правовідносин, що мають місце у даній справі, відповідними нормами Земельного кодексу України ( у редакції 1990 року, статті 22, 23 ), Закону України від 05 черня 2003 року № 89-IV «Про порядок виділення в натурі ( на місцевості ) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв )», Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», Порядку орга-нізації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земель-них ділянок (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року № 122. Суд у своєму рішенні, яке оскаржується ОСОБА_1 , навів усі норми вказаних актів, що мають відношення до вирішуваного спору, зокрема й положення постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного зако-нодавства при розгляді цивільних справ» з наступними змінами.

Суд погодився з позицією відповідача ОСОБА_2 , його представника адвоката Семка В. М. щодо недотримання позивачем порядку вирішення спір-ного питання і через це невірно обраним способом захисту порушеного права, зазначив компетенцію визначених законодавством органів щодо передачі у приватну власність земельних часток ( паїв ) громадянам, які вправі на них пре-тендувати.

Беручи до уваги заяву ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності стосовно позову ОСОБА_1 , суд виходив з того, що даний позов є недоведеним, тому відмовив у його задоволенні саме з підстав недоведеності заявлених в суд вимог, не застосувавши наслідки, передбачені збігом строків позовної давності.

Суд апеляційної інстанції визнає оскаржуване рішення законним та обгрун-тованим. Суд першої інстанції вірно встановив характер спірних правовідносин, визначився з нормами матеріального права, які їх регулюють, обєктивно, пов-но дослідив усі фактичні обставини справи.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції визначені статтею 367 ЦПК України. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішен- ня суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апе-ляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в аеляційній скарзі та ( або ) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Згідно з частиною першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і осново-положних свобод та протоколи до неї і приктику Європейського суду як джере-ло права.

У пункті 33 рішення від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти Укра-їни» Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий су-довий розгляд, гарантоване частиною першою статті 6 Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, слід тлумачити в контексті преамбули Конституції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Згідно рішення Єв-ропейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Пунктом першим частини першої статті 374, статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляцій-ної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволен-ня; суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а су-дове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рі-шення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 18 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, од-нак вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду про-тягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді В. П. Рибчинський

Л. О. Голота