РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Провадження № 2/510/122/20

Справа № 510/283/18

17 березня 2020 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

Головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

При секретарях Міхайліченко В.О., Пройка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності шляхом зобов`язання здійснення певних дій, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист права власності шляхом зобов`язання здійснення певних дій, який уточнив, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на території домоволодіння відповідача, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ДБН 360-92** на відстані від 1,5 до 4,4 метрів від фундаменту житлового будинку позивача, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , знаходяться: басейн, який використовується як зливна яма з дренажем в ґрунт для збирання каналізаційних стоків з будинку відповідача, басейн який розташований під стіною гаражу позивача і є діючим басейном для води, водопровідний колодязь з камерою для насосної станції, використання цих споруд створює загрозу руйнування житлового будинку позивача.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справі сповіщалася належним чином, причини неявки суду невідомі, до суду надійшла заява про розрахунок судових витрат та заява, відповідно до якої він просить розглянути справу за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, сповіщалась належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, позивачу належить 1/2 частка домоволодіння яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Домоволодіння розташоване по сусідству за адресою: АДРЕСА_1 належить відповідачу. На території домоволодіння відповідача, в порушення вимог ДБН 360-92** на відстані від 1,5 до 4,4 метрів від фундаменту житлового будинку позивача, знаходяться: басейн, який використовується як зливна яма з дренажем в ґрунт для збирання каналізаційних стоків з будинку відповідача, басейн який розташований під стіною гаражу позивача та є діючим басейном для води, водопровідний колодязь з камерою для насосної станції, використання цих споруд створює загрозу руйнування житлового будинку позивача. Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 11 травня 2010 року, справа № 2-545/2010 р. було задоволено позовні вимоги позивача та ОСОБА_3 . Зобов`язано відповідача ліквідувати басейн, розташований на території житлового будинку з надвірними господарськими спорудами АДРЕСА_1 та стягнуто судові витрати на користь позивачів. Однак, після виконання рішення, відповідач знову влаштувала басейн та використовує його в порушення вимог ДБН 360-92**.

Згідно з додатком 8.1 ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, водопровід та напірна каналізація повинні бути розташовані на відстані 5 метрів від фундаментів будівель та споруд.

За результатами судової будівельно-технічної експертизи від 10 грудня 2018 року, висновок експерта № 16/82-2018 об`єктом дослідження якого було домоволодіння по АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 встановлено, що при спорудженні будь-яких будівельних споруд слід дотримуватись вимог будівельних норм і правил, за якими проектуванню та спорудженню будівельних систем мають передувати інженерно-геологічні вишукування, якими визначаються склад ґрунту, глибина підземних вод та наявність підземних виробіток. За наявності складних геологічних умов необхідно передбачати виконання заходів, направлених на недопущення негативного впливу техногенних факторів, в тому числі і внаслідок аварій на безпосередню споруду (будівлю), що проектується чи зводиться, та на споруду (будівлю) вже існуючу.

За результатами натурного обстеження житлового будинку літ. А, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 виявлено наявність в оздоблювальному покритті зовнішньої та внутрішньої частини стін вертикальних похилих тріщин і просідання вимощення та зміщення його в бік від стіни житлового будинку, що є наслідком нерівномірного просідання фундаменту.

Нерівномірне просідання фундаменту може бути викликане нерівномірним довантаженням, обвалом підземних виробок чи втратою несучої здатності ґрунту основи фундаменту внаслідок зміни його фізико-механічних властивостей, у тому числі і через надмірне зволоження. А оскільки на час дослідження довантаження конструктивних елементів будівель житлового будинку та літньої кухні, а також ознак обвалу підземних виробок виявлено не було, то ймовірно причиною нерівномірного просідання фундаментів будівлі є втрата несучої здатності ґрунту основи фундаменту внаслідок зміни його фізико-механічних властивостей через надмірне зволоження, яке могло бути тривалим чи разовим і достатнім для надмірного зволоження.

Наявні в межах земельної ділянки по АДРЕСА_1 ємкісні споруди (басейни), а також водопровідний колодязь з камерою для насосної станції, які перебувають на відстані від 1,5 до 4,4 метрів від стіни житлового будинку літ. «А» домоволодіння по АДРЕСА_2 є потенційно загрозливими для вказаного будинку у випадку втрати ними герметичності.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як передбачено ч.ч. 1, 4 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Пунктом 17 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» визначено, що позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України, статтею 103 ЗК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Матеріали цивільної справи не містять доказів, які б спростовували твердження позивача, викладені ним у позовній заяві. Відповідач зі свого боку доказів, які б спростували твердження позивача не надала.

У відповідності до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 1 ст. 206 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Принцип диспозитивності цивільного судочинства полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

На підставі повного і всебічного з`ясування обставин справи, аналізу доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 81, 89, 110, 133, 134, 137, 139, 141, 247, 259, 263-265, 268, 280-289, 352, 354, 355 ЦПК України, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності шляхом зобов`язання здійснення певних дій задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 ліквідувати збудовані на території домоволодіння АДРЕСА_1 підземні ємкісні споруди (басейн, що знаходяться під стіною гаражу та є діючим басейном для води, та другий басейн який використовується як зливна яма), а також водопровідний колодязь з камерою для насосної станції, що перебувають на відстані від 1,5 до 4,4 метрів від стіни житлового будинку АДРЕСА_2 , шляхом руйнування внутрішніх стінок двох басейнів, колодязя та засипання його землею або глиною.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер фізичної особи платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер фізичної особи платника податків НОМЕР_2 , суму судових витрат за подання позовної заяви немайнового характеру у розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер фізичної особи платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер фізичної особи платника податків НОМЕР_2 , суму судових витрат за подання заяви про забезпечення доказів у розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер фізичної особи платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер фізичної особи платника податків НОМЕР_2 , суму судових витрат за подання заяви про забезпечення доказів у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер фізичної особи платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер фізичної особи платника податків НОМЕР_2 , суму витрат за проведення судово будівельно технічної експертизи у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер фізичної особи платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер фізичної особи платника податків НОМЕР_2 , суму витрат за надання правничої допомоги у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова