ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 березня 2020 року м. Чернівці

справа № 727/8276/15-ц

провадження №22-ц/822/378/20

Суддя судової палати в цивільних справах Чернівецького апеляційного суду Височанська Н.К., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кубрак Олег Олександрович, на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15 грудня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15 грудня 2015 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

27 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою на вказане рішення. Одночасно ставить питання про поновлення строку на його апеляційне оскарження, посилаючись на те, що їй не було повідомлено про розгляд справи судом першої інстанції, а про ухвалення відносно себе рішення суду вона дізналася лише у 2020 році. Також вказує, що вона не уповноважувала свого чоловіка представляти її інтереси в Шевченківському районному суді м.Чернівці.

Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за даною апеляційною скаргою, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 13 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Разом з тим, у пункті 9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у вказаній редакції зазначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 подана 27 лютого 2020 року, то апеляційний суд має керуватися нормами ЦПК України у редакції, що діє з 15 грудня 2017 року.

Зазначене відповідає загальновизнаному положенню про дію цивільних процесуальних норм у часі, згідно з яким незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовуються той процесуальний закон, який діє на момент здійснення таких дій (частина 3 стаття 3 ЦПК України).

Відповідно до частини 2 статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з частиною 1 статті статтею 126 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Такий правовий висновок щодо дії цивільних процесуальних норм у часі міститься у постанові Верховного Суду у складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року в справі № 361/161/13-ц.

Відповідно до частини 1 статті 294 ЦПК України 2004 року, у редакції чинної на час ухвалення оскаржуваного рішення суду, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З матеріалів справи вбачається, що у ОСОБА_1 був представник ОСОБА_2 , який брав участь у розгляді справи як в свої інтересах, так і в інтересах ОСОБА_1 , та був присутній 15 грудня 2015 року в судовому засідання під час проголошення рішення суду першої інстанції.

Отже, останній день для подання апеляційної скарги припадав на 25 грудня 2015 року.

Окрім того, рішення суду першої інстанції отримано відповідачами 25 грудня 2015 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.97).

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною

Разом з тим, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Оскарження судових актів через значний проміжок часу, який суттєво перебільшує встановлений законом строк, порушує принцип правової визначеності.

ОСОБА_1 пропустила річний строк звернення до суду з апеляційною скаргою, водночас не посилається на обставини непереборної сили та не довела, що вона не була повідомлена про розгляд справи належним чином, суд апеляційної інстанції вважає, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Доводи клопотання про поновлення строку про те, що їй не було відомо про існування судового провадження відносно себе, оскільки починаючи з 2015 року вона не проживає зі своїм чоловіком ОСОБА_2 та не підтримувала з ним жодних відносин, а тому строк на оскарження рішення пропущений з поважних причин, не заслуговують на увагу.

Причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду не мають правового значення при вирішенні питання про прийняття апеляційної скарги поданої після спливу одного року.

У статті 44 ЦПК України закріплено обов`язок осіб, які беруть участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частинами першою-четвертою статті 64 ЦПК України визначено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері. Підстави і порядок припинення представництва за довіреністю визначається Цивільним кодексом України. Про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 03 вересня 2013 року видала довіреність на ім`я ОСОБА_2 на право представляти її інтереси, в тому числі в усіх без виключення судових органах України, а тому вона повинна була передбачити настання можливих наслідків таких дій. Доказів того, що вказана довіреність була скасована до закінчення строку її дії - 03 вересня 2016 року, заявницею не надано.

Звернувшись з апеляційною скаргою у лютому 2020 року на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15 грудня 2015 року, ОСОБА_1 до апеляційної скарги не долучила доказів на підтвердження обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України, що виключають можливість відкриття апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, ураховуючи те, що ОСОБА_1 звернулася із апеляційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15 грудня 2015 року з пропуском строку на апеляційне оскарження понад 4 роки і доказів на підтвердження наявності обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України суду не надала, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15 грудня 2015 року необхідно відмовити.

Керуючись ст.358 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кубрак Олег Олександрович, на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 15 грудня 2015 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Н.К. Височанська