Провадження № 2-о/243/17/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Старовецького В.І.

за участю секретаря судового засідання Каліух К.М.

представника заявника Іщенко Н.О.

представника заінтересованої особи Пуш О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області про встановлення факту постійного проживання в Україні,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла уточнена в ході судового розгляду заява ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області про встановлення факту постійного проживання в Україні, яка обґрунтована тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Надим Тюменської області, переїхав на постійне місце мешкання разом з матір`ю у дитинстві, коли, навіть, ще себе не пам`ятає ( у квітні 1986 року).

На момент проголошення незалежності, 24.08.1991 року, та на момент прийняття Закону України «Про громадянство України», ІНФОРМАЦІЯ_2 року мешкав у АДРЕСА_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_2 .

Вперше реєстрацію заявник отримав 14.02.1997 року у Донецькій області за адресою АДРЕСА_1 , де й є зареєстрованим до теперішнього часу.

З моменту свого народження заявник паспорт не отримував. Згідно рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22.11.2018 року за справою №243/10099/18 було встановлено факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 в місті Слов`янськ Донецької області станом на 13.11.1991 року. Проте, у наслідок звернення до відділу громадянства Головного управління Державної міграційної служби у Донецькій області у місті Краматорську для подачі заяви на отримання паспорту виявилося, що у зв`язку з тим, що за змістом рішення не відслідковується факт мешкання заявника як неповнолітньої особи на території України станом на 24.08.1991 року разом з матір`ю, яка є громадянкою СРСР стає під сумнів право заявника на отримання паспорту громадянина України.

Таким чином, без встановлення в судовому порядку факту того що заявник

ОСОБА_1 мешкав станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 на території України разом з матір`ю (як одним з батьків), він позбавлений можливості отримати паспорт громадянина України, який згідно зі ст. 5 Закону України «Про громадянство України», є документом що підтверджує особу та громадянство України.

На підставі викладеного заявник просить суд встановити факт його постійного проживання в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року разом з матір`ю.

Заявник ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій вказав, що свою заяву підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути без його участі (а.с.78). У судовому засіданні, в якому заявник приймав участь, надав пояснення аналогічні тим, що викладені в уточненій заяві про встановлення факту постійного проживання в Україні. Додатково вказав, що без встановлення даного факту та отримання паспорта громадянина України він позбавлений можливості звернутися до лікарні та до інших державних установ.

Представник заявника ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав заяву та просив її задовольнити.

Представник заявника ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала уточнену заяву та просила її задовольнити у повному обсязі.

Представник Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області Пуш О.І. у судовому засіданні проти задоволення уточненої заяви про встановлення факту постійного проживання в Україні не заперечувала.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що з 1990 року заявник мешкав по АДРЕСА_1 . Заявник та брат свідка у дитинстві спілкувалися та товаришували. ОСОБА_5 разом із ОСОБА_1 ходили до однієї школи. Заявник постійно мешкав із мамою, сестрою та бабусею.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що із заявником давно знайома, мати ОСОБА_1 разом із заявником у 1986 році приїхали до м. Слов`янська та більше не виїжджали. Заявник постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на серпень 1991 року заявник мешкав у м. Слов`янськ разом із матір`ю та бабусею.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що вона є рідною матір`ю заявника ОСОБА_1 . У 1986 році вони разом із сином приїхали до м. Слов`янська. У 1991 році вона разом із сином мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , син ходив до школи, отримав групу інвалідності за місцем свого мешкання. З 1991 року вона є громадянкою України.

Суд, вислухавши заявника, його представників, представника заінтересованої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

30.10.1986 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено шлюб, після чого останній присвоєно прізвище « ОСОБА_9 » (а.с.35).

23.09.1991 року Відділом соціального забезпечення Донецької області виконавчого комітету Слов`янської Ради народних депутатів ОСОБА_10 видано посвідчення багатодітної (самотньої) матері. Згідно даного посвідчення соціальну допомогу призначено на дитину на ім`я ОСОБА_11 з квітня 1991 року по січень 2001 року (а.с.69-70).

Згідно довідки Мічурінської ВК № 57 Донецької області від 04.07.2007 року, ОСОБА_1 з 16.02.2002 року по 04.07.2007 року відбував покарання у місцях позбавлення волі (а.с.61).

Згідно свідоцтва про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації серії 12

НОМЕР_1 від 18.10.2012 року та додатку до нього, ОСОБА_1 здобув професію (підвищив кваліфікацію за професією) слюсар із складання металевих конструкцій (а.с.59-60).

Відповідно до довідки Слов`янської ЗОШ І-ІІІ ступенів Слов`янської міської ради від 24.05.2016 року, ОСОБА_1 в період з 01.09.1992 року по 22.06.2001 року навчався у ЗОШ № 18 (а.с.57).

Згідно заяви ОСОБА_1 від 29.10.2016 року до Слов`янського МВ ГУДМС України в Донецькій області останній просив документувати його паспортом громадянина України по досягненню віку (а.с.54).

Як вбачається з Висновку за результатами проведення процедури встановлення особи ОСОБА_1 від 08.12.2016 року було прийнято рішення видати останньому довідку про встановлення особи та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання в Україні станом на 13.11.1991 року (а.с.55-56).

Як слідує з довідки ГУ ДМС України в Донецькій області від 14.12.2016 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Надим Тюменської області, звертався до Слов`янського МВ ГУДМС України в Донецькій області із заявою про видачу паспорта громадянина України вперше. Проведеною за заявою перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави (а.с.7).

Відповідно до виписки з протоколу ВКК № 87 від 08.11.2018 року, ОСОБА_1 прийнято під нагляд педіатра 24.04.1986 року (а.с.10).

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Слов`янською міською радою, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.33).

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22.11.2018 року по справі №243/10099/18 встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 в місті Слов`янськ Донецької області станом на 13.11.1991 року (а.с.11-12).

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до свідоцтва про народження (що складено російською мовою) серії НОМЕР_2 від 16.05.2019 року, виданого повторно відділом записів актів громадянського стану Надимського району служби записів актів громадянського стану Ямало-Немецького автономного округу, ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_12 та його матір`ю зазначено ОСОБА_8 (а.с.5).

Згідно свідоцтва про народження (що складено українською мовою в перекладі з російської мови) серії НОМЕР_2 від 16.05.2019 року, виданого відділом записів актів громадянського стану Надимського району служби записів актів громадянського стану Ямало-Немецького автономного округу, ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_1 та його матір`ю зазначено ОСОБА_10 (а.с.71).

Відповідно до довідки про відсутність громадянства Російської Федерації від 30.10.2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився у м. Надим Тюменської області, РСФСР, не має громадянства Російської Федерації та не є громадянином Російської Федерації (а.с.36).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Згідно із п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від

27 березня 2001 року № 215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

За змістом п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах».

Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів.

Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки,

тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Листом Верховного суду України від 01 січня 2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, враховуючі пояснення свідків та наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України впродовж життя станом на 24 серпня 1991 року разом з матір`ю ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 293-294, 315 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Вимоги ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області про встановлення факту постійного проживання в Україні - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 04 березня 2020 року.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду В.І. Старовецький