Справа № 700/232/20
Провадження № 2/700/219/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу №700/232/20 провадження №2/700/219/20 за позовом ОСОБА_1 до Виноградської сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виноградської сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,91 га, що знаходиться в адмінмежах Вотилівської сільської ради Лисянського району Черкаської області. Вона є донькою та спадкоємцем померлої за заповітом, складеним ОСОБА_2 01.07.2008 року. Як спадкоємець за заповітом, вона звернулася до Лисянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку. За таких обставин змушена звернутися до суду та просить визнати право власності на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 .

Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, просила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Кам`янка Житомирського району Житомирської області померла мати позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_1 від 01.10.1966 року та свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 28.08.2017 року.

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,91 га на території Вотилівської сільської ради Лисянського району Черкаської області.

За життя спадкодавець залишила заповіт, посвідчений секретарем Вотилівської сільської ради від 01.07.2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 30, відповідно до якого все своє майно заповіла ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .

Позивач як спадкоємець за заповітом звернулася до Лисянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до постанови державного нотаріуса Лисянської державної нотаріальної контори від 07.03.2020 року № 432/02-31, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів.

Інші діти спадкодавця ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спадщину не прийняли і на долю у спадковому майні не претендують, що підтверджується їх заявами, які посвідчені нотаріусом.

Згідно із довідкою виконавчого комітету Виноградської сільської ради с. Вотилівка Лисянського району Черкаської області № 67 від 11.03.2020 року, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно до 2011 року була зареєстрована та проживала в с. Вотилівка Лисянського району Черкаської області.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Виноградської сільської ради с. Вотилівка Лисянського району Черкаської області № 69 від 11.03.2020 року, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та проживала в с. Вотилівка Лисянського району Черкаської області одиноко.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1218, ч.1 ст.1225, ст.1233 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За вимогами ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності на майно, у разі коли це право оспорюється або не визнається, а також у разі втрати документів на право власності на майно.

З огляду на викладене, визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, відсутність інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, необхідно визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1218, 1261,1269, 1270 ЦК України, ст.ст.4,5,12,13, 19, 81, 82, 200,206, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виноградської сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,91 га, що знаходиться в адмінмежах Вотилівської сільської ради Лисянського району Черкаської області, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 000381 від 05.03.2003 року, що належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити позивачу та відповідачу, що у відповідності до п.3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» ЦПК України, на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження рішення суду продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Н. В. Бесараб