Номер провадження: 22-ц/813/1652/20
Номер справи місцевого суду: 496/1785/17
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л.О.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 12 квітня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ

07 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з позовом та просив визнати ОСОБА_2. винним у дорожньо-транспортній пригоди, що відбулася 26 лютого 2017 року о 20 год. 30 хв. по вул. Леніна в с. Черевичне Біляївського району Одеської області за участю водіїв ОСОБА_1 на автомобілі Toyota Highlander, державний номерний знак НОМЕР_1 та ОСОБА_2 на автомобілі Mazda 323 державний номерний знак НОМЕР_2 ; стягнути з відповідача на його користь збитки заподіяні в результаті ДТП у розмірі 126714,31 грн., витрати за проведення експертного дослідження обставин зіткнення автомобілів Toyota й Mazda в сумі 2971,20 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1267,14 грн. та 12 грн. - комісії за послуги банку. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 26 лютого 2017 року керуючи автомобілем Toyota Highlander, рухався додому в с. Черевичне Біляївського району Одеської області, рухаючись по дорозі, що з`єднує село Августівка з селом Черевичне, він виконав поворот праворуч на вул. Леніна, що в с. Черевичне. Після повороту він побачив, що по зустрічній смузі руху на великій швидкості наближається автомобіль. Враховуючи таку ситуацію, він припустив, що хтось із місцевих мешканців, що проживає на цій вулиці, має намір в`їхати у свій двір, розташований на цій стороні вулиці. Так як швидкість його автомобіля була дуже низькою, приблизно 5-10 км/год., він почав рух ближче до середини дороги, щоб виключити зіткнення у випадку, якщо зустрічний автомобіль ще не встигне в`їхати у свій двір. Однак, зустрічний автомобіль різко переїхав на смугу свого руху, і він, враховуючи дуже низьку швидкість свого автомобіля, усе ще перебуваючи на середині дороги, не встиг повернути на смугу свого руху, у зв`язку з чим зустрічний автомобіль допустив зіткнення з його автомобілем. В результаті ДТП зустрічний автомобіль відкинуло на узбіччя, де була розташована кам`яна огорожа, яка зазнала часткового руйнування, а його автомобіль, який має значно більшу масу і вагу, незначно розвернуло убік зустрічного автомобіля. Вийшовши з автомобілів, ним було встановлено, що ДТП відбулось з автомобілем Mazda 323, яким керував відповідач ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння. На місце пригоди він викликав патруль поліції. Працівник СРПП Усатівського ВП ОСОБА_3 за допомогою алкотестера DRAGER зафіксував факт перебування відповідача в стані алкогольного сп`яніння і склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. На думку позивача, перебування відповідача безпосередньо під час ДТП в стані алкогольного сп`яніння не лише сприяло зіткненню автомобілів Toyota Highlander та Mazda 323, але й знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку, з якого вбачаються численні порушення відповідачем правил дорожнього руху, такі як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, перевищення швидкості руху, безпричинний виїзд на зустрічну смугу руху. Окрім вищевказаного протоколу, поліцейський Усатівського ВП склав схему наслідків ДТП, на якій відображено місцезнаходження автомобілів на проїжджій частині та зафіксовані пошкодження автомобілів. Згідно висновку ОНДІСЕ №17-943 від 13.05.2017 року, встановити технічну спроможність пояснень двох водіїв щодо обставин ДТП експертним шляхом не уявляється можливим внаслідок недостатньої кількості слідової інформації. З урахуванням викладеного позивач вважав, що встановлення дійсних обставин, за яких скоєно ДТП, можливе лише згідно розгляду судом предмету спору: встановлення винної у скоєнні ДТП особи та визначення розміру завданої йому майнової шкоди. Таким чином, позивач вказував, що неправомірними діями відповідача, пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) у стані сильного алкогольного сп`яніння та з численними порушеннями ПДР, йому було завдано майнову шкоду та прямі збитки, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв`язку з вказаними діями відповідача, а тому підлягають повному відшкодування за рахунок винної особи ( а.с. 2-8).

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 20 вересня 2017 року провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині визнання ОСОБА_2 винним в дорожньо-транспортній пригоді за участю позивача закрито. ОСОБА_1 роз`яснено, що визнання винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди вирішується в порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення.

12 квітня 2018 року рішенням Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП відмовлено (а.с. 87-90).

06 червня 2018 року, не погоджуючись з рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 12 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з апеляційною скаргою. Так, апелянт вважає, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції були неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а саме судом не досліджено неправомірні дії відповідача, пов`язанні з використанням джерела підвищеної небезпеки у стані сильного алкогольного сп`яніння та з численними порушеннями правил дорожнього руху в результаті чого позивачу було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв`язку з діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок відповідача. Тому апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та винести постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі ( а.с. 92-102).

Ухвалою судді Апеляційного суду Одеської області Калараша А.А. від 18.06.2018 року було відкрито апеляційне провадження в справі (а.с. 114). Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23.07.2018 року справа була призначена до розгляду ( а.с. 121-122).

В процесі розгляду справи в суді апеляційної інстанції апелянт-позивач подав до суду клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи (а.с. 138). Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 29.11.2018 року (головуючий - суддя Калараш А.А., судді Заїкін А.П., Таварткіладзе О.М.) клопотання було задоволено, а провадження у справі було зупинене на час проведення експертизи (а.с. 145-151).

В зв`язку з ліквідацією Апеляційного суду Одеської області протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була розподілена колегії суддів Одеського апеляційного суду в складі головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.

26.02.2019 року до Одеського апеляційного суду надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи, в зв`язку з неможливістю виконати дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди за відсутністю додаткових матеріалів необхідних для проведення вказаної експертизи. Експертною установою було повернуто матеріали цивільної справи № 496/1785/17 до Одеського апеляційного суду для вирішення питання щодо розгляду клопотання експерта в судовому засіданні (а.с.168-169).

Ухвалою від 27.02.2019 року було відновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 12 квітня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 169-170).

02.08.2019 року Одеським апеляційним судом розглянуто клопотання експерта та матеріали справи було повернуто в експерту установу для проведення судової автотехнічної експертизи (а.с. 190-192)

21.11.2019 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшов висновок експерта від 14.11.2019 № 655-А.

06.02.2020 року в судове засідання з`явився апелянт ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу. До судового засідання не з`явився ОСОБА_2 , відповідно до ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, пояснення апелянта, висновок експерта, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з відсутності вини відповідача у дорожньо-транспортній пригоді, під час якої пошкоджено автомобіль позивача, а тому суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь матеріальних збитків у розмірі 126714,31 грн. та витрат за проведення експертного дослідження в сумі 2971,20 грн. При цьому суд першої інстанції зазначив, що посилання позивача на чисельні порушення відповідачем ПДР, у тому числі перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, як на доказ наявності вини відповідача у скоєнні ДТП, внаслідок якої йому було завдано майнову шкоду, є неспроможними та спростовуються постановами судів першої та апеляційної інстанції.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції та частково задовольняючи апеляційну скаргу вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 26 лютого 2017 року о 20 год. 30 хв. по вул. Леніна в с. Черевичне Біляївського району Одеської області за участю водіїв ОСОБА_1 , який керував автомобілем Toyota Highlander, державний номерний знак НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , який керував автомобілем Mazda 323, державний номерний знак НОМЕР_3 , відбулась ДТП, в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 12.12.2017 року (головуючий - суддя Драніков С.М. ), яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 02.02.2018 року (головуючий - суддя Копіца О.В.), провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 78-80). Водія ОСОБА_2 в межах іншого провадження притягнуто до відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Відповідно до експертного висновку № 655-А від 14.11.2019 року, проведеного на виконання ухвали апеляційного суду, на думку експерта, відповідно до комплексу вихідних даних, уточнених судом за клопотанням експерта, у ситуації ДТП водій автомобіля «Toyota Highlander», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 , повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.4 та 12.3 Правил дорожнього руху. При цьому для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в ухвалі про призначення судової авто технічної експертизи, дати експертну оцінку діям водія автомобіля «Toyota Highlander», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 , у процесі розвитку даної дорожньо-транспортної ситуації, не виявляється можливим, оскільки, Правила дорожнього руху України не мають вказівок та рекомендацій як діяти водієві в цілях самозахисту. У Правилах дорожнього руху лише вказано, що водій має право відступити від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян (п. 2.14е Правил дорожнього руху). Крім того, експертом було вказано, що у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Mazda 323», номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 , повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.4, 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху України. Експертом також було встановлено, що водій автомобіля «Mazda 323», номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 , мав технічну можливість запобігти зіткнення з автомобілем «Toyota Highlander», номерний знак НОМЕР_1 , дотримуючись вимог п.п. 10.1 та 11.3 правил дорожнього руху України, а у діях водія « Mazda 323», номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 , з технічної точки зору, убачається невідповідність вимогам п.п. 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться у причинному зв`язку із настанням подій цієї пригоди (а.с. 194 - 200).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦПК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Оскільки внаслідок ДТП, яка сталась 26 лютого 2017 року о 20 год. 30 хв. по вул. Леніна в с. Черевичне Біляївського району Одеської області за участю водіїв ОСОБА_1 на автомобілі Toyota Highlander, державний номерний знак НОМЕР_1 та ОСОБА_2 на автомобілі Mazda 323 державний номерний знак НОМЕР_2 , транспортному засобу Toyota Highlander, державний номерний знак НОМЕР_1 було завдано технічних ушкоджень, та з врахуванням висновків експерта на підставі ст.ст. 1187, 1188 ЦК України та за відсутності обґрунтованих заперечень відповідача є підстави для задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача та його користь майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

При цьому на відповідача покладаються судові витрати згідно зі ст. 141 ЦПК України заявлені стороною позивача за виключенням банківської комісії за платіж, оскільки він не відноситься до судових витрат. Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, а суд першої інстанції не встановив всіх обставин справи, невірно застосував норми процесуального та матеріального права, апеляційний суд, на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує прийняте судом першої інстанції рішення та приймає нове рішення по суті заявлених позовних вимог.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 12 квітня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки заподіяні в результаті ДТП у розмірі 126714,31 грн, витрати за проведення експертного дослідження обставин зіткнення автомобілів Toyota й Mazda в сумі 2971,20 грн та 675,36 грн, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1267,14 грн.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

П.М. Черевко

Повний текст постанови виготовлено 20 березня 2020 року

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

06.02.2020 року м. Одеса