КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження 22-ц/824/5037/2020 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року, ухвалене у складі судді Панченко О.М. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Шевченка А.М. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Шевченка А.М. звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Посилається на те, що між ОСОБА_1 та Банком 21.03.2006 року було укладено договір №28.4/АК-068.06.2, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 14 522 доларів США у вигляді відновлювальної кредитної лінії з кінцевим строком погашення по 21.03.2011 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та відповідачем було укладено договір застави ТЗ №28.4/АК-068.06.2 від 21.03.2006 року за реєстраційним номером 139, відповідно до якого відповідач передала в заставу заставодержателю належне їй на праві власності майно - автомобіль марки РЕНО, 2006 року випуску.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позику відповідачу, проте відповідач не виконує умови договору, у зв`язку з чим Банк звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовними вимогами про стягнення заборгованості. 25.10.2013 року рішенням суду з відповідача на користь Банку було стягнуто заборгованість за кредитним договором.

Станом на 23.03.2017 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 9 423,25 грн., з яких 3% річних від суми простроченої основної заборгованості за кредитом за період з 25.10.2013 року по 23.03.2017 року - 926,86 грн.; сума 3% річних від суми простроченої плати по кредиту за період з 25.10.2013 року по 23.03.2017 року - 15,99 грн., курсової різниці погашення заборгованості за кредитним договором при виконанні рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.10.2013 року в розмірі 8 458,49 грн.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Шевченка А.М. - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість у розмірі 9 423,25 грн., з яких 3% річних від суми простроченої основної заборгованості за кредитом за період з 25.10.2013 року по 23.03.2017 року - 926,86 грн.; сума 3% річних від суми простроченої плати по кредиту за період з 25.10.2013 року по 23.03.2017 року - 15,99 грн., курсова різниця погашення заборгованості за кредитним договором при виконанні рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.10.2013 року в розмірі 8 458,49 грн., а також судовий збір в сумі 1 600,00 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині стягнення 795,42 грн. 3% річних від суми простроченої основної заборгованості за кредитом, 15,99 грн. 3% річних від суми простроченої плати по кредиту, 8 458,49 грн. курсової різниці погашення заборгованості за кредитним договором при виконанні рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.10.2013 року, 1577,68 грн. судового збору та ухвалити цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Стягнути з ПАТ «Родовід Банк» судовий збір у розмірі 2400 грн. за подання апеляційної скарги .

Посилається на те, що судом не враховано, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.10.2013 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» вже була стягнута заборгованість за кредитним договором №28.4/АК-068.06.2 у розмірі 12234,32 грн. На виконання вказаного рішення суду ОСОБА_1 сплатила на рахунок ПАТ «Родовід Банк» повну суму стягнутої заборгованості. Оскільки Банк погодився із судовим рішенням про стягнення заборгованості у гривнях, ОСОБА_1 сплачено заборгованість у повному обсязі, Банк прийняв виконання, то право на стягнення курсової різниці у позивача відсутнє. Під час виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.10.2013 року за заявою банку постановою державного виконавця заставлений автомобіль було оголошено в розшук та вилучено у ОСОБА_1 для примусової реалізації на користь Банку, тому Банк за рахунок автомобіля мав можливість повністю задовольнити всі свої вимоги щодо погашення стягнутої заборгованості. Згідно розрахунків наданих позивачем судом стягнуто 3% річних за період з 25.10.2013 року, в той час як позивач звернувся до суду з позовом 03.10.2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності. 3% річних від суми простроченої плати по кредиту в сумі 15,99 грн. нараховані за період з 25.10.2013 року по 26.12.2013 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності. Також, судом безпідставно стягнуто 3% річних від суми простроченої основної заборгованості за кредитом в сумі 926,86 грн. за період з 25.10.2013 року по 23.10.2015 року, оскільки вони нараховані поза межами строку позовної давності. Крім того, позивач неправомірно нараховував 3% річних на суму заборгованості в доларах США, в той час як згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.10.2013 року прострочена заборгованість за кредитом складала 5313,73 грн. і саме на неї належить нараховувати 3% річних.

16 березня 2020 року на адресу апеляційного суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Відзиву на апеляційну скаргу від представника позивача до суду не надійшло.

В судовому засіданні відповідач та її представник підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.10.2013 року з відповідача на користь Банку стягнуто заборгованість за кредитним договором від 21.03.2006 року.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання і не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Станом на 23.03.2017 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 9 423,25 грн., з яких 3% річних від суми простроченої основної заборгованості за кредитом за період з 25.10.2013 року по 23.03.2017 року - 926,86 грн.; сума 3% річних від суми простроченої плати по кредиту за період з 25.10.2013 року по 23.03.2017 року - 15,99 грн., курсової різниці погашення заборгованості за кредитним договором при виконанні рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.10.2013 року в розмірі 8 458,49 грн.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та Банком 21.03.2006 року було укладено договір №28.4/АК-068.06.2, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 14 522 доларів США у вигляді відновлювальної кредитної лінії з кінцевим строком погашення до 21.03.2011 року.

Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору процентна ставка за кредитами за цим договором встановлюється в розмірі 10% річних.

Відповідно до п.3.1 Договору позичальник зобов`язується починаючи з місяця, наступного за звітним щомісяця до 10 числа включно кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитом в сумі 242 долари США на рахунок, що вказаний в п.1.3 цього договору шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку.

Відповідно до п. 3.9 Кредитного договору позичальник зобов'язується за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів сплачувати Банку за кожний день пеню у розмірі подвійної процентної ставки встановленої у п. 1.5 цього договору від суми простроченого платежу.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та відповідачем було укладено договір застави ТЗ №28.4/АК-068.06.2 від 21.03.2006 року за реєстраційним номером 139, відповідно до якого відповідач передала в заставу заставодержателю належне їй на праві власності майно - автомобіль марки РЕНО, 2006 року випуску.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позику відповідачу, проте остання не виконує умови договору.

Оскільки відповідачем систематично порушувалися умови кредитного договору, позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовними вимогами про стягнення заборгованості.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.10.2013 року з ОСОБА_1 на користь Банку стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 234 грн 32 коп.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що на виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.10.2013 року ОСОБА_1 сплатила на рахунок ПАТ «Родовід Банк» повну суму стягнутої заборгованості у розмірі 12 463 грн 72 коп., що підтверджується копіями квитанцій, наданими ОСОБА_1 , які містяться в матерілах справи (а.с.118-123).

Оскільки позивач як кредитор за кредитним договором у 2013 році звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, визначивши заборгованість у національній валюті України, погодився із судовим рішенням про стягнення заборгованості у гривнях, ОСОБА_1 сплачено таку заборгованість у повному розмірі, позивач прийняв виконання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення курсової різниці.

Вказаний висновок узгоджується з правовим висновком викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року у справі №750/8676/15-ц.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути 3% річних від суми простроченої основної заборгованості за кредитом за період з 25.10.2013 року по 23.03.2017 року - 926,86 грн.та 3% річних від суми простроченої плати по кредиту за період з 25.10.2013 року по 23.03.2017 року - 15,99 грн.

Судом встановлено, що з вказаним позовом ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду 03.10.2017 року.

У заяві про перегляд заочного рішення та в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить застосувати строк позовної давності до вказаних позовних вимог.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, 3% річних від суми простроченої плати по кредиту у розмірі 15 грн 99 коп. нараховані за період з 25.10.2013 року по 26.12.2013 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3% річних від суми простроченої плати по кредиту у розмірі 15 грн 99 коп.

Що стосується стягнення 3% річних від суми простроченої основної заборгованості за кредитом у розмірі 926 грн 86 коп. колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції стягнуто 3% річних від суми простроченої основної заборгованості за кредитом в сумі 926 грн 86 коп., які згідно розрахунку позивача нараховані за період з 25.10.2013 року по 23.10.2015 року, тобто частково поза межами строку позовної давності.

Колегія суддів звертає увагу, що ПАТ «Родовід Банк» нараховував 3 % річних на суму заборгованості в доларах США, однак згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.10.2013 року прострочена заборгованість за кредитом складала 5 313 грн 73 коп.

Враховуючи розрахунок наданий відповідачем ОСОБА_1 до апеляційного суду, який не спростовано представником позивача, колегія суддів дійшла висновку, що 3% річних від суми простроченої основної заборгованості за кредитом становить 131 грн 44 коп.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не повністю відповідають обставинам справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду належить скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Шевченка А.М. 3% річних від суми простроченої основної заборгованості за кредитом у сумі 131 грн 44 коп.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Шевченка А.М. підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 22 грн 24 коп., а з Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Шевченка А.М. належить стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2400 грн 00 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року - скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Шевченка А.М. - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Шевченка А.М., , 3% річних від суми простроченої основної заборгованості за кредитом у сумі 131 грн 44 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Шевченка А.М., судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 22 грн 24 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Шевченка А.М. на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2400 грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 23 березня 2020 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Заришняк Г.М.

Мараєва Н.Є.