Провадження № 2/235/770/20
Справа № 235/1133/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря Овчаренко В.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сергіївської сільської ради Покровського району Донецької області про визнання права на земельну частку (пай), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: Головне Управління Держгеокадастру у Донецькій області, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням правління колгоспу «Перемога» Красноармійського району Донецької області від 23.02.1988 року № 2 його було прийнято в члени колгоспу та призначено слюсарем автогаражу АЗС.

На підставі розпорядження представника Президента України в районі № 120 08.06.1993 року колгосп «Перемога» перереєстровано в КСП «Перемога», державну реєстрацію якого було припинено 22.07.2009 року.

Рішенням загальних зборів КСП «Перемога» від 12.02.2000 року він був звільнений та йому наданий вихід із членів КСП «Перемога». З його трудової книжки *УКР № 0456957 вбачається його трудова участь в господарстві за 1988-1999р.р., яка виконана понад прийнятого річного мінімуму.

8 січня 1996 КСП «Перемога» одержало Державний акт на право колективної власності на землю серії ДН-3 від 08.01.1996 року, яке зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 12. Згідно довідки Сергіївської сільської ради від 27.01.2020 року розмір земельної частки (паю) кожного члена у межах розпаювання земель КСП «Перемога» Покровського району Донецької області становить 6,53 умовних кадастрових гектарів.

Як йому стало відомо 08.01.2020 року після звернення до Міськрайонного управління Покровському районі та м. Мирнограді ГУ Держгекадастру у Донецькій області його не було включено до Списку громадян членів колективного сільськогосподарського товариства КСП «Перемога», який додається до Державного акту на право колективної власності і землю від 08.01.1996 року. Враховуючи, що його права порушено, він звернувся до відповідача з заявою до включення його до Списку, бо саме до повноважень відповідача відповідно до ст.5 Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв) належить уточнення списків осіб, які мають право на земельну частку (пай).

У внесені до Списку йому було відмовлено та роз`яснено право звернутися до суду.

На підставі наведеного просив визнати за ним право на земельну частку (пай) в розмірі 6,53 га, із земель резерву або запасу комунальної власності Сергіївської сільської ради Покровського району Донецької області.

Позивач в підготовче засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в підготовче засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, позов визнав.

У встановлений судом строк третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, надала пояснення, в яких зазначила, що розподіл земель колективної власності підприємства здійснюється відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) зазначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери і їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області.

Керуючись статтею 5 даного закону сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай). Указом Президента України № 720/95 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в встановленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності па земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Відповідно до статті 152 Земельного Кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту права власності на землю; захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим судом ухвалено рішення про задоволення позову відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідний зміст спірних правовідносини.

Позивач з 23.02.1988 року по 30.09.1999 року був членом колгоспу «Перемога», призначений слюсарем автогаражу та АЗС на підставі рішення правління колгоспу № 2 від 23.02.1988.

Рішенням загальних зборів КСП «Перемога» від 12.02.2000 року позивача було звільнено, та йому наданий вихід із членів КСП «Перемога», що підтверджується трудовою книжкою колгоспника *УКР № 0456957 (а.с.6-7).

На підставі розпорядження представника Президента України в районі № 120 08.06.1993 року колгосп «Перемога» перереєстровано в КСП «Перемога» (а.с.8).

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію КСП «Перемога» припинено 22.07.2009 року (а.с.9-14).

Згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року за № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

8 січня 1996 КСП «Перемога» виданий Державний акт на право колективної власності на землю серії ДН-3 від 08.01.1996 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 12, до якого був доданий список громадян, які на момент видачі цього державного акту були членами даного КСП для одержання земельного паю. До вказаного списку не було включено позивача, який на той час працював у даному господарстві та був його членом.

Згідно довідки Сергіївської сільської ради № 67 від 27.01.2020 року розмір земельної частки (паю) кожного члена у межах розпаювання земель КСП «Перемога» Покровського району Донецької області становить 6,53 умовних кадастрових гектарів(а.с.15)

Згідно повідомлення Міськрайонного управління Покровському районі та м. Мирнограді ГУ Держгекадастру у Донецькій області Круглов А.А. не значиться у списках громадян-членів колективного сільськогосподарського товариства КСП «Перемога», який додається до Державного акту на право колективної власності на землю від 08.01.1996 року (а.с.16).

Згідно повідомлення Сергіївської сільської ради № 01-14 від 24.01.2020 року розпаювання земель КСП «Перемога» відбулося в 1995 році і сільська рада не займається включенням до списку осіб, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю громадян, колишніх членів КСП «Перемога» (а.с.18).

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст.10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у тимчасове користування, у тому числі на умовах оренди.

Право підприємства на земельну ділянку зберігається при входженні його до складу агропромислових об`єднань, комбінатів, агрофірм та інших формувань.

Право підприємства на земельну ділянку або її частину може бути припинено в порядку і на підставах, встановлених Земельним кодексом України, Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

Члену підприємства, який побажав вийти з його складу, земельна ділянка надається із земель сільськогосподарських угідь підприємства, придатних для сільськогосподарського виробництва, в частині, що припадає на одного члена підприємства.

Розподіл земель колективної власності підприємства здійснюється відповідно до Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності.

В статті 1 вказаного Закону перелічені особи, які мають право на земельну частку і пай). Так право на земельну частку (пай) мають в том числі: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Громадянам, зазначеним в абзаці п`ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділені в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду розташованих на території іншої ради в межах області.

Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Стаття 2 цього закону, визначає документи, що посвідчують право на земельну частку (пай). Так основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї.

Відповідно до ч.4 ст.13 зазначеного Закону, у разі якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарських підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які разом працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту.

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям "має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

У зв`язку з тим, що Сергіївською сільською радою Покровського району Донецької області відмовлено позивачу у включенні його до списку осіб до Державного акту на право колективної власності на землю громадян, - підлягають захисту судом порушені права позивача шляхом визнання за ним права на отримання земельної частки (паю).

На підставі ст.392 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 19, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як за колишнім членом КСП «Перемога» право на земельну частку (пай) в розмірі 6,53 умовних кадастрових гектарів із земель резерву або запасу комунальної власності Сергіївської сільської ради Покровського району Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Г.В. Назаренко