ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1893/19 Номер провадження 22-ц/814/314/20Головуючий у 1-й інстанції Материнко М. О. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Бутенко С.Б., Хіль Л.М.

секретар Мисечко А.І.

імена (найменування) сторін:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач: Державне комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Будівельник

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави, ухвалене 12 липня 2019 року у складі судді Материнко М.О.

по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державного комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник» про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із вказаним позовом та просили визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 у порядку спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , а також на квартиру за адресою АДРЕСА_2 як за основним квартиронаймачем; визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_3 .

В обґрунтування вказаних вимог зазначала, що житлові будинки за адресою АДРЕСА_4 належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міст Полтавської області (обласна комунальна власність) та передані на праві повного господарського відання ДК ЖЕП «Будівельник».

Позивач ОСОБА_1 зазначала, що є основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_5 на підставі договору найму житла від 16 грудня 2010 року. Вказувала, що виявила бажання приватизувати вказане житло, у зв`язку із чим зверталась до ДК ЖЕП «Будівельник» із відповідною заявою, однак їй було відмовлено з підстави відсутності повноважень на проведення приватизації у ліквідатора Рибаченка М.П., призначеного у зв`язку із запровадженням процедури банкрутства ДК ЖЕП «Будівельник».

Також, позивачем ОСОБА_1 зазначено, що її брат ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_6 на підставі договору найму житла від 16 грудня 2010 року. За життя він мав бажання приватизувати вказане житло, у зв`язку із чим звертався до ДК ЖЕП «Будівельник» із відповідною заявою, однак останньому було відмовлено у здійсненні приватизації з вищевикладених підстав. Зазначала, що після смерті брата була відкрита спадкова справа, у якій вона є єдиним спадкоємцем, подала заяву про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що відмова у здійсненні приватизації вказаних житлових приміщень з визначених підстав є незаконною.

Позивач ОСОБА_2 в обгрунтування своїх позовних вимог зазначала, що на підставі ордеру була вселена у квартиру АДРЕСА_7 , де зареєстрована з 12 листопада 2008 року та проживає за вказаною адресою.

Зазначала, що як основний та єдиний квартиронаймач виявила бажання приватизувати вказане житло, у зв`язку із чим зверталась до ДК ЖЕП «Будівельник» із відповідною заявою, однак їй було відмовлено з підстави відсутності повноважень на проведення приватизації у ліквідатора Рибаченка М.П., призначеного у зв`язку із запровадженням процедури банкрутства ДК ЖЕП «Будівельник». Вказану відмову вважає незаконною, що і стало підставою звернення до суду із даним позовом.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 28,5 кв.м.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_8 загальною площею 28,5 кв.м.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_3 загальною площею 12,0 кв.м.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_3 , яка не брала участі у справі. Вказувала, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про її житлові права та інтереси, як особи, що проживає та зареєстрована у квартирі АДРЕСА_9 . Посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права просила скасувати його в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_9 та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні відповідних позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення місцевого суду оскаржується апелянтом виключно в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_9 , тому в іншій частині апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як вбачається із доказів, наданих апелянтом, вона зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_9 , яка була надана її діду ОСОБА_5 згідно наказу начальника Управління внутрішніх справ виконкому Полтавської обласної Ради народних депутатів № 272 від 27 серпня 1986 року (а.с. 204).

Квартиронаймач ОСОБА_5 надав згоду на постановку на реєстраційний облік у квартирі АДРЕСА_9 ОСОБА_3 . Остання була зареєстрована у вказаній квартирі ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до статті 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Отже, ОСОБА_3 , яка проживає та зареєстрована в квартирі АДРЕСА_9 має право як на оскарження судового рішення, так і на участь у справі в якості сторони з відповідними процесуальними правами, що залишилося поза увагою місцевого суду.

ЦПК України саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

Звертаючись до суду з позовом, заявник повинен чітко зазначити спосіб захисту, якого він вимагає, та яке право він вважає порушеним, невизнаним чи оспорюваним, чітко вказати ким порушені його права та в чому полягає порушення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Отже, вирішення спору за відсутності усіх належних відповідачів є порушенням норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, рішення місцевого суду в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_9 , яке стосується прав та інтересів ОСОБА_3 , підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Зі змісту позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог вбачається, що ОСОБА_1 не заявляла вимоги про визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_9 .

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вихід місцевим судом за межі позовних вимог ОСОБА_1 є порушенням вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, що є підставою для скасування, оскільки це призвело до неправильного вирішення справи та визнання за позивачем права власності на квартиру, про визнання права власності на яку вона вимог не заявляла.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, місцевим судом ухвалено помилкове рішення в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_9 , що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення в цій частині.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь ОСОБА_3 судові витрати, понесені останньою у зв`язку зі сплатою судового збору.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 3,4, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 липня 2019 року в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_9 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Будівельник» про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_9 відмовити.

Змінити порядок розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1152,60 грн. судового збору.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.Б. Бутенко

Л.М. Хіль