ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2020 року м. Київ

Унікальний номер 755/6693/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Саліхова В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва, постановлену 22 липня 2020 року в приміщенні суду під головуванням судді Гончарука В.П.,-

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Район-Сервіс» заборгованість за по оплаті за житлово-комунальні послуги в розмірі 23 888,38 грн., пеню в розмірі 21810,00 грн, інфляційні втрати в розмірі3 671,64 грн., 3% річних у розмірі 2 152,24 грн. та судовий збір у розмірі 210,20 грн. (а.с.22).

У липні року ОСОБА_1 звернулася до вищезазначеного суду з заявою, у якій просила скасувати судовий наказ Дніпровського районного суд м. Києва від 25 травня 2020 року.

Ухвалою Дніпровського районного суд м. Києва від 22 липня 2020 року (а.с. 31) заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати ухвалу Б Дніпровського районного суд м. Києва від 22 липня 2020 року та судовий наказ від 25 травня 2020 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про видачу судового наказу.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказувала, що суд не розглянув цивільну справу всебічно і об`єктивно.

Вказувала, що заборгованість не є безспірною.

Відмовивши їй у задоволенні заяви про скасування судового наказу, суд першої інстанції позбавив її права на судовий захист.

Також вказувала не неправильний розрахунок 3% річних за користування грошовими коштами.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 3 грудня 2020 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.

Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України до суду апеляційної інстанції не подано.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Повертаючи без розгляду заяву про скасування судового наказу на підставі ч.6 ст.170 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що вона не відповідає вимогам ЦПК України, а саме не відповідає вимогам ч.ч.3,5 ст. 170 ЦПК України.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів дійшла висновку, що постановлена судом ухвала повністю відповідає вимогам процесуального закону, з огляду на таке.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

У частині третій вищезазначеної норми роз`яснено, зокрема, вимоги до форми та змісту заяви про скасування судового наказу.

У разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду (ч.6 ст.170 ЦПК України).

Як вбачається з поданої ОСОБА_1 заяви про скасування судового наказу, вона дійсно не відповідала в повній мірі вимогам ч.3,5 ст.170 ЦПК України, в ній не зазначено про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача, не надано доказів на спростування погашення заборгованості або її відсутності. Також до заяви не додано квитанцію про оплату судового збору та заяву про поновлення строку для звернення з вказаною заявою.

А тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для повернення без розгляду поданої заяви заявнику.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду першої інстанції не спростовують та на правильність ухваленого судового рішення не впливають. А посилання скаржника на помилковість проведення нарахування 3% річних та пені у вказаному випадку важливого значення не мають, оскільки судом першої інстанції взагалі не розглядалось питання щодо скасування судового наказу по суті. Як вбачається, заяву ОСОБА_1 було повернуто у зв`язку з її невідповідністю в повній мірі вимогам процесуального закону щодо форми та змісту.

Крім того, повернення без розгляду заяви про скасування судового наказу не позбавляє ОСОБА_1 повторно звернутись із такою заявою, яка відповідатиме вимогам процесуального закону, порушивши питання про поновлення пропущеного строку для подачі заяви з відповідним обґрунтуванням.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи, що постановлена судом ухвала відповідає вимогам процесуального закону, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2020 року - залишити без змін.

Керуючись статтями 367-368, 369, 371, 374, 375, 381-384, 389-390 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 22 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: