Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Бондар О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю.

Позивач посилається на те, що навесні 2008 року ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 домоволодіння з присадибною земельною ділянкою, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому зазначена угода купівлі-продажу відбулась без оформлення (укладення) письмового договору та його нотаріального посвідчення.

Належність домоволодіння ОСОБА_2 на праві приватної власності підтверджується переданими під час продажу ОСОБА_1 документами.

Після продажу зазначеного домоволодіння з присадибною земельною ділянкою ОСОБА_2 виїхав із України на постійне місце проживання до Російської Федерації, його конкретне місце проживання невідоме.

Так, з 2008 року ОСОБА_1 володіє вказаними будинком та господарськими спорудами, здійснює оплату комунальних послуг, земельного податку.

При цьому ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що Бузівська сільська рада відповідно до даних з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань припинилась як юридична особа, увійшовши до складу створеної Об`єднано територіальної громади з адміністративним центром у с. Личкове.

Так, ОСОБА_1 звернувся до голови Личківської сільради з заявою про визнання за ним права власності на вказане домоволодіння, у відповідь на яку листом № 543 від 22.11.2019 заявнику було повідомлено, що згідно з Порядком реєстрації прав на нерухом майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 22.06.2011 № 703, реєстрація прав власності з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно щодо новозбудованого або реконструйованого нерухомого майна проводиться Державним реєстратором за наявності державної реєстрації права власності на земельну ділянку, на якій розташоване таке майно або рішенням суду.

З моменту добросовісного заволодіння ОСОБА_1 чужим майном (домоволодінням) сплинуло більше 10 років, і весь цей час він продовжує відкрито, безперервно і безпосередньо володіти будинком з господарськими спорудами та присадибною земельною ділянкою, що, в свою чергу, є підставою для набуття права власності на зазначене домоволодіння у відповідності до ч. 1 ст. 344 ЦК України.

На підставі наведеного, позивач звертається до суду та прохає визнати за ним право власності на домоволодіння - житловий будинок з господарськими спорудами, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву в якій він прохав розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій прохає розглянути справу без їхньої участі.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.02.2004 року власником домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 (а. с. 13).

Згідно довідки Личківської сільської ради № 632 від 13.11.2019 року, фактично користувачем з 2008 року домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а. с. 12)

На підставі заяви позивача від 13.11.2019 року до Личківської сільської ради щодо визнання права власності на домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 13), листом № 543 від 22.11.2019 заявнику було повідомлено, що згідно з Порядком реєстрації прав на нерухом майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 22.06.2011 № 703, реєстрація прав власності з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно щодо новозбудованого або реконструйованого нерухомого майна проводиться Державним реєстратором за наявності державної реєстрації права власності на земельну ділянку, на якій розташоване таке майно або рішенням суду (а. с. 14).

Виходячи зі змісту позовних вимог та матеріалів справи, позивач звертається до суду із вимогами про визнання права власності на житловий будинок, який належить на праві власності ОСОБА_2 за набувальною давністю, оскільки вважає себе власником будинку.

Абзацом 1 частини 1 статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісні заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду, що визначено ч. 4 ст. 344 ЦК України.

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог, у відповідності до пунктів 2 і 4 частини третьої статті 175 ЦПК України.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава(частина друга статті 48 ЦПК України).

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Таким чином, у разі пред`явлення позову до неналежного відповідача, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Виходячи з вимог процесуального законодавства вбачається, що у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, і позивач не заявляє клопотання про її заміну, суд не вправі з власної ініціативи залучати до участі в справі іншу особу як належного відповідача (співвідповідача).

Судом встановлено, що позов про визнання права власності за набувальною давністю пред`явлено не до власника спірного майна (домоволодіння), який є належним відповідачем, клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем до суду не надходило, у зв`язку із чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10-13, 81, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 04 лютого 2020 року.

Суддя Т.А.Ковальчук