Провадження № 2/448/377/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
23.12.2020 року м.Мостиська
Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Білоуса Ю.Б.,
за участю секретаря судового засідання Романченко І.А.,
позивач АТ «Таскомбанк»
відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,
учасники справи:
представник позивача АТ «Таскомбанк» - Подановський Т.Р.,
відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - не з`явилися,
І. Короткий виклад позовних вимог:
Вказує, що згідно умов зазначеного вище Договору, позичальнику ОСОБА_1 було надано грошові кошти з урахуванням додаткової угоди №10 від 07.03.2018 року у сумі 550 000,00 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 15.01.2021 року, а Позичальник зобов`язався погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом згідно з умовами кредитного договору та відповідно до графіку, що був встановлений додатками до договору.
Стверджує, що оскільки умовами кредитного договору в п.12.1.8 передбачено дострокове розірвання кредитного договору після закінчення строку встановленого у вимозі банку, 17.09.2019 року, АТ «Таскомбанк» було надіслано відповідачам вимогу щодо повернення кредитної заборгованості, яка отримана 20.09.2019 року, однак залишена без виконання, та відтак позичальник зобов`язаний повернути усю заборгованість станом на 19.11.2019 року.
Свої вимоги позивач обґрунтовує невиконанням відповідачами належним чином взятих на себе зобов`язань, визначених вищевказаним кредитним договором.
ІІ. Позиція учасників справи:
Представник позивача АТ «Таскомбанк» - Подановський Т.Р. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задоволити та не заперечив проти заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в судове засідання повторно не з`явилися з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялися про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
Тому на підставі статей 128, 131 ЦПК України суд вважає, що судова повістка відповідачам доставлена і вони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.
Відзив від відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на адресу суду не надходив.
ІІІ. Процесуальні дії у справі:
Ухвалою суду від 13.03.2020 року постановлено ухвалу про прийняття цивільної справи до провадження судді та проведення розгляду справи у порядку загального позовного провадження.
Ухвалами суду від 09.06.2020 року, 21.07.2020 року, 27.08.2020 року, 09.11.2020 року та 02.12.2020 року постановлено розгляд справи проводити в режимі відео конференції.

Ухвалою суду від 16.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явилися, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.

ІV. Обставини справи, встановлені судом:

Судом встановлено, що 16.01.2006 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № KF37706 з додатками, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти з урахуванням додаткової угоди №10 від 07.03.2018 року в сумі 550 000 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 15.01.2021 року (а.с. 13-15, 36-44).

Відповідач ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту та відсотків, відповідно до умов кредитного договору.

У якості забезпечення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором № KF37706 від 16.01.2006 року з ОСОБА_2 було укладено Договір Поруки № PO85358 від 16.01.2006 року, згідно якого у випадку порушення боржником своїх зобов`язань перед кредитором за кредитним договором боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (а.с. 47). 07.03.2018 року між позивачем та відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено додаткову угоду №3 до Договору поруки № PO85358 від 16.01.2006 року.

Суд зазначає, що у відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Встановлено, що позивачем належно виконано умови кредитного договору та видано відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти обумовлені договором, що стверджується копіями заяв на видачу готівки: № 1291-45 від 17.01.2006 року, № 1411-36 від 21.09.2007 року, № 1411-58 від 25.09.2007 року, № 1411-13 від 01.10.2007 року (а.с. 238- 241).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим на адресу останнього (а.с. 55), а також на адресу поручителя ОСОБА_2 (а.с. 54) скеровувались відповідні вимоги від 17.09.2019 року (№18546/70, № 18544/70) про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором протягом 60 календарних днів з дати одержання цих вимог, але не пізніше 75 календарних днів з дня направлення банком такої вимоги.

Доказів про те, що відповідачі задовольнили вимогу банку про дострокове повернення коштів матеріали справи не містять і такі відповідачами не долучались.

Згідно розрахунку заборгованості, який перевірений та прийнятий судом як такий, що зроблений фахово у відповідності до умов договору та з урахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог від 02.11.2020 року (отриману та зареєстровану канцелярією суду 05.11.2020 року за вих. 5142), загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 81 025, 02 дол. США, з яких 7997,57 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 48394,42 доларів США заборгованість по відсотках (в тому числі прострочені), 24633,03 доларів США пеня на суму простроченої заборгованості за період з 19.11.2018 року до 18.11.2019 року.

Випискою з ЄДРПОУ та банківською ліцензією підтверджується, що позивач є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій.

Свого розрахунку заборгованості відповідач ОСОБА_1 , а також поручитель ОСОБА_2 суду не надали.

V. Застосоване судом національне та міжнародне законодавство:

Відповідно до п.1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому договором.

У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Частина 1 ст.1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, тобто положення про договір позики. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно із п. п. 1.2, 3.2 вказаного договору поруки, поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором солідарно із боржником в повному обсязі за своєчасне виконання боржником його зобов`язань за кредитним договором. Порука згідно цього договору припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимогу до поручителя (а.с. 47).

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє відповідне право кредитора.

Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15).

З огляду на преклюзивний характер строку поруки та зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов`язання застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15).

Верховний Суд під час розгляду цивільної справи № 2-1169/11 (постанова від 22.08.2018р.) сформував правовий висновок, що позов про стягнення заборгованості слід пред`явити протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Оскільки у справі яка розглядається банк пред`явив вимогу до відповідачів про дострокове повернення кредитних коштів 17.09.2019 року, а з позовом до суду звернувся 24.12.2020 року, тобто в межах шести місяців після зміни в односторонньому порядку строку виконання грошового зобов`язання, строк для звернення до суду з вимогою до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором не пропущений.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором кредиту та враховуючи умови договору поруки, заяву позивачу про зменшення розміру позовних вимог, заборгованість за кредитним договором у розмірі 81 025, 02 дол. США слід стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Окрім цього суд зазначає, що згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті. У статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Такі кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Загальні положення про виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема в частині третій цієї статті зазначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду цивільної справи № 638/1841/14-ц (постанова від 15.03.2018р.) зазначив, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

У цій же постанові Верховний Суд зазначив, що судове рішення не може змінювати зміст договірного зобов`язання, яке існувало між сторонами, тобто воно залишається грошовим зобов`язанням в іноземній валюті.

Оскільки у справі яка розглядається кредит правомірно надано у іноземній валюті, перешкоди для стягнення заборгованості в іноземній валюті відсутні, а враховуючи згадані вище висновки Верховного Суду, у даному рішенні слід зазначити саме про стягнення заборгованості в іноземній валюті без визначення гривневого еквіваленту згідно офіційного курсу НБУ.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.1,2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

VI. Висновки суду:

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

Будь-яких доказів, які б спростували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суду не представлено.

На час розгляду справи в суді відповідачі простроченої кредитної заборгованості не погасили.

В свою чергу відповідачами не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували хоча б часткове належне виконання ним зобов`язань взятих перед банківською установою, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі.

Узагальнюючи, зокрема беручи до уваги те, що відповідачі належним чином не виконували умови кредитного договору, у зв`язку з чим вважаються такими, що прострочили виконання зобов`язання, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

З відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь позивача слід стягнути суму боргу за кредитним договором у розмірі 81 025,02 доларів США, тобто в межах заявлених позовних вимог.

VII. Судові витрати:

За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, згідно меморіального ордеру №574799679 від 12 грудня 2019 року позивачем було сплачено 140 712 грн. 97 коп. судового збору.

По справі позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості в розмірі 81 025,02 доларів США, котра була задоволена в повному обсязі, а тому у зв`язку із задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідачів судовий збір у розмірі 140 712 грн. 97 коп.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 274, 280-283 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: с.Гостинцеве, Мостиського району Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: с.Гостинцеве, Мостиського району Львівської області, на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» (01032, м.Київ, вул. Симона Петлюри, 30, , МФО 339500) заборгованість за кредитним договором №KF37706 від 16.01.2006 року у розмірі 81 025 (вісімдесят одна тисяча двадцять п`ять) доларів США 02 центів.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: с.Гостинцеве, Мостиського району Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: с.Гостинцеве, Мостиського району Львівської області в рівних частках на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» (01032, м.Київ, вул. Симона Петлюри, 30, , МФО 339500) 140 712 (сто сорок тисяч сімсот дванадцять) гривень 97коп. судового збору, тобто з кожного по 70 356 (сімдесят тисяч триста п`ятдесят шість) гривень 00 коп.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Мостиський районний суд Львівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Таскомбанк» місцезнаходження: м.Київ, вул. Симона Петлюри, 30, , МФО 339500.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 12.01.2021року.

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус