Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Малюк В.М.

при секретарі судового засідання - Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даною позовною заявою, мотивуючи її тим, що 23.05.1998 року між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Міжгірського району, Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис за №29.

Позивач зазначає, що протягом останніх декількох років стосунків між ними погіршились, зникло взаємопорозуміння та взаємоповага один до одного, на підставі чого між ними виникають постійні сварки. Вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування.

За таких обставин, позивач ОСОБА_1 просить суд шлюб, який був укладений 23.05.1998 року між ним та ОСОБА_2 розірвати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити та розглянути справу у його відсутні.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася своєчасно і належним чином, в т.ч. і шляхом розміщення оголошення через сайт «Судова влада». Клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило, про причини неявки суд не повідомляла. Від відповідача відзиву або заперечення на адресу суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з свідоцтва серії НОМЕР_1 від 23.05.1998 року про шлюб, 23.05.51998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Міжгірського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис за №29.

Від даного шлюбу у сторін дітей не має.

Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Судом встановлено, що шлюб між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виявився невдалим, сімейне життя між ними не склалося, вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила своє існування, тобто даний шлюб існує тільки формально.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , слід розірвати.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 768,40 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 21, 24, 110, 112, 113 СК України, 2, 13, 82, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задоволити.

Шлюб, укладений 23.05.1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадського стану Міжгірського району, Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис за №29 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений останнім судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повний текст рішення складено 23.03.2020 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк