Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1830/20
Провадження №: 2/332/1100/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді - Марченко Н.В.,

при секретарі - Литвиненко І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Відділ по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя із зазначеним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1 . Крім нього у спірній квартирі зареєстровані: його дружина - ОСОБА_7 , син - ОСОБА_6 , які є також співвласниками квартири, а також відповідачі: ОСОБА_2 - дружина сина, ОСОБА_4 , 2016 р.н. та ОСОБА_5 , 2017 р.н. - діти сина, ОСОБА_3 , 2008 р.н. - донька ОСОБА_2 від попереднього шлюбу. Відповідачка ОСОБА_2 разом з дітьми з березня 2019 року в квартирі не проживає, переїхали до Дніпропетровської області до будинку матері ОСОБА_2 . В добровільному порядку відповідачка ухиляється від зняття з реєстраційного обліку, а реєстрація відповідачів перешкоджає йому у користування квартирою та призводить до додаткових витрат по оплаті за комунальні послуги.

Ухвалою суду від 04.08.2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрите спрощене позовне провадження, справу призначено до судового засідання на 23.09.2020 року.

Ухвалою суду від 04.11.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклуванні районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району та вилучено із числа учасників справи - відділ по Заводському району служби (управління) у справах дітей Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_8 просив задовольнити вимоги з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що в неї і дітей немає іншого житла.

Треті особи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Додатково пояснили, що ОСОБА_2 у березні 2019 року переїхала із дітьми до матері та перевезла усі речі. ОСОБА_7 просив її повернутися разом із дітьми, але відповідач відмовляється.

Представник третьої особи: Органу опіки та піклуванні районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району - Салата Н.П. заперечувала проти задоволення позову, обґрунтовуючи тим, що за місцем фактичного мешкання відповідачки та її малолітніх дітей вже багато мешканців.

Суд, вислухавши позицію сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.88-89) та не спростовується відповідачем ОСОБА_2 .

Згідно довідок про реєстрацію місця проживання, наданих Департаментом реєстраційних послуг м. Запоріжжя за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 (а.с. 12, 16, 20, 24, 31). За зазначеною адресою також зареєстрований ОСОБА_1 , що підтверджується штампом у паспорті (а.с. 6).

Згідно копії заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10.08.2020 року, яке набрало чинності 22.09.2020 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.07.2015 року по 22.09.2020 року (а.с.87).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є доньками ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвами про народження (а.с. 11, 15).

Згідно довідки про склад сім`ї та проживання Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, виданій ОСОБА_2 про те, що вона дійсно фактично проживає з 12.03.2019 року по АДРЕСА_3 . До складу сім`ї, крім інших членів сім`ї входять: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які також проживають за даною адресою з 12.03.2019 року (а.с. 10).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 , серія НОМЕР_1 , батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с. 82)

У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що він є другом ОСОБА_1 . Приходить до нього до дому та робить йому стрижки. Зі слів ОСОБА_1 у березні 2019 року ОСОБА_2 із дітьми переїхали.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що він є сусідом ОСОБА_13 . Вдома у них не буває, але бачив, як навесні минулого року ОСОБА_2 перевозила речі. Потім від ОСОБА_14 Він дізнався, що вона із дітьми переїхала.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Так само ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на свій розсуд (ст.317, 319 ЦК України).

Відповідно до ст.383, 391 ЦК України, ст.157 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Свої вимоги про усунення перешкод у користуванні спірною квартирою позивач обґрунтував з посиланням на норми ст. 405 ЦК України, за змістом якої член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає володіння, користування, розпорядження, та якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків передбачених законом, то власник ОСОБА_1 не може бути обмежений у праві користування своїм майном.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачі зареєстровані у спірній квартирі, але не проживають у ній з 12.03.2019 року, чим чинять позивачу перешкоди у користуванні власністю, адже позивач вимушений сплачувати додаткові витрати на комунальні послуги.

З урахуванням наведеного суд вважає обґрунтованими так такими, що підлягають задоволенню, вимоги позивача про усунення перешкод у здійсненні ОСОБА_1 права користування квартирою АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування зазначеною квартирою, адже є колишніми членами сім`ї власника квартири та не проживають у ній більше року.

Що стосується позовних вимог про визнання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 таким, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 , то в цій частині позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно частини 2 ст. 18 цього ж Закону діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

В силу положень частини четвертої статті 29 ЦК України, частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», малолітні ОСОБА_5 , ОСОБА_4 не можуть самостійно обирати місце проживання, тому факт їх непроживання у спірній квартирі обумовлений поважними причинами і не є підставою для позбавлення їх права користування житлом, співвласником якого є їх батько.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги - задовольнити частково.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 права користування квартирою АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 11.12.2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Н.В. Марченко