КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/6135/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 2-2849/11

04 червня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Савлук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» адвоката Радченко Вікторії Юріївни на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 27 січня 2020 року, постановлену під головуванням судді Чех Н.А., про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача його правонаступником, в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

11 грудня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1 про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником.

На обґрунтування заяви зазначало, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.12.2011 року у справі № 2-2846/11 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №CL-005/086/2008 від 24 березня 2008 року на загальну суму 439 865,46 грн., судові витрати по сплаті державного мита в сумі 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього загальною сумою 441 685,46 грн.

17.09.2018 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 2-09/18, відповідно до якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №CL-005/086/2008 від 24 березня 2008 року.

Враховуючи викладене та на підставі ст.ст. 512,514 ЦК України та ст.ст. 18,442 ЦПК України, просив суд замінити вибулого стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в справі № 2-2846/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №CL-005/086/2008.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 січня 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1 про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 15 лютого 2020 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» адвокат Радченко Вікторія Юріївна подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 27 січня 2020 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог заяви про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) на його правонаступника.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме ст.ст. 512,514 ЦК України та ст.ст. 18,442 ЦПК України. Безпідставним є висновок суду першої інстанції про відсутність доказів наявності у товариства ліцензії на надання фінансових послуг. При цьому вказала, що інформація щодо статусу заявника як фінансової установи є у вільному доступі за посиланням https : /kis.nfp. gov.ua. Крім того, у заявника є свідоцтво Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 30 серпня 2018 року (дата видачі 04.02.2010 року).

Зазначила, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам, не в повній мірі досліджено всі обставини, які мають значення для справи, не враховано практику Європейського суду та принцип обов`язковості остаточного рішення суду й постановлено незаконну ухвалу, яка підлягає скасуванню.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Представник заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та представник заінтересованої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи судом повідомлялись у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся судом у встановленому законом порядку за адресою, що міститься в матеріалах справи ( АДРЕСА_1 ), проте судова повістка повернулася без вручення із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою, за даною адресою не проживає». Відповідно до вимог п.п.3,4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 не повідомив суд про зміну його місця проживання під час провадження у справі, як визначено ч.1 ст. 131 ЦПК України, тому судові повістки надсилалися на останню відому адресу його проживання. Також у зв`язку з наведеним та на підставі ч.11 ст.128 ЦПК України, ОСОБА_1 було викликано до суду через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З огляду на те, що судом вчинені всі можливі процесуальні дії для повідомлення ОСОБА_1 про розгляд даної справи, колегія суддів дійшла висновку про його належне повідомлення про час та місце розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.12.2011 року у справі № 2-2849/11 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №CL-005/086/2008 від 24 березня 2008 року на загальну суму 439865,46 грн., судові витрати по сплаті державного мита в сумі 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього загальною сумою 441685,46 грн. (а.с.60-62)

04 квітня 2012 року Дніпровським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 2-2849/2011.

17.09.2018 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 2-09/18, відповідно до якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту.

З Реєстру божників, права вимоги за якими відступаються, що є додатком до договору факторингу № 2-09/18 від 17.09.2018 року слідує, що до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №CL-005/086/2008 від 24 березня 2008 року.

В матеріалах справи відсутня інформація про виконання ОСОБА_1 рішення суду.

Звертаючись в суд із заявою про заміну стягувача його правонаступником, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» просило замінити вибулого стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в справі № 2-2846/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №CL-005/086/2008 на підставі ст.ст. 512,514 ЦК України та ст.ст. 18,442 ЦПК України.

Залишаючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1 про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником без задоволення, суд першої інстанції посилався на те, що заявником не доведено набуття ним права вимоги до боржника в рамках цивільної справи №2-2849/11, оскільки не надано доказів набуття статусу фінансової установи, доказів наявності ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, в тому числі послуг з факторингу.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

За положеннями ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є особа, що отримала від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, яка підтримана і Верховним Судом у Постанові від 21.03.2018 року провадження № 61-12076св18 ( №6-1355/10).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. При цьому новий кредитор отримує від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі, і право бути стороною виконавчого провадження.

Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником має відбуватися не лише у відкритому виконавчому провадженні, тому що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям попередника після ухвалення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником.

Крім того, норма ст. 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Також в постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року по справі №634/4902/14-ц наведено правовий висновок про те, що по своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник). Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Таким чином, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та ч. 5 ст. 15 «Про виконавче провадження».

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п.9 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

З наданих суду та досліджених в судовому засіданні доказів встановлено,що право вимоги за кредитним договором №CL-005/086/2008 від 24 березня 2008 року, укладеним між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал», що підтверджується договором факторингу № 2-09/18 від 17.09.2018 року, укладеним між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» та додатком №1 до цього договору (реєстру божників, права вимоги за якими відступаються).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про неправильність висновку суду першої інстанції щодо ненадання заявником належних доказів на підтвердження переходу до нього права вимоги від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за договором кредиту №CL-005/086/2008 від 24 березня 2008 року, укладеним між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 , є обґрунтованими. Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ТОВ «Вердикт Капітал».

Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції вдався до аналізу укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» договору факторингу № 2-09/18 від 17.09.2018 року, тоді як ст. 204 ЦК України передбачає презумпцію правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом вказаний правочин недійсним не визнавався. Питання дійсності вказаного договору не є предметом розгляду в межах даного провадження.

При вирішенні питання заміни сторони виконавчого провадження суд у даній справі повинен перевірити перехід право вимоги від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ТОВ " Вердикт Капітал" за договором кредиту №CL-005/086/2008 від 24 березня 2008 року, укладеним між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 , чи відкрито виконавче провадження та чи виконано рішення суду у даній справі.

Правова природа та зміст договору факторингу не є предметом розгляду у даній справі, а тому посилання суду в судовому рішенні на постанову Великої Палати Верховного суду від 11 вересня 2018 року по справі №909/968/16, предметом розгляду якої були матеріально-правові вимоги про визнання недійсними договорів, є недоречним.

Обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про невідповідність дійсним обставинам справи висновку суду першої інстанції про відсутність доказів на підтвердження того, що у товариства є ліцензія на надання фінансових послуг, оскільки інформація щодо статусу заявника як фінансової установи доступна у вільному доступі за посиланням https:/kis . nfp.gov.ua. З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що видом діяльності вказаного товариства є грошове посередництво (основний); фінансовий лізинг; надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення). Факт того, що ТОВ «Вердикт Капітал» є фінансовою установою підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії ФК 249 від 04 лютого 2010 року. Також з Комплексної інформаційної системи Нацкомфінпослуг (https:/kis.nfp.gov.ua) вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» 30.03.2017 року отримано безстрокову ліцензію на надання послуг з факторингу.

З поданої ТОВ «Вердикт Капітал» заяви та доданих до неї доказів вбачається, що товариство посилалось в заяві на підстави, визначені ст. 442 ЦПК України, ст. 512, 514 ЦК України та на договір факторингу № 2-09/18 від 17.09.2018 року, укладений між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал». Стаття 442 ЦПК України визначає порядок заміни сторони виконавчого провадження. Стаття 512 ЦК України визначає підстави заміни кредитора у зобов`язанні, а ст. 514 ЦК України - обсяг прав, що переходять до нового кредитора у зобов`язанні.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 «Про виконавче провадження», без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості вчиняти дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження», на що суд першої інстанції уваги не звернув, а тому доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом обставин справи та не застосування положень ст.ст. 512,514 ЦК та ст.ст. 18,442 ЦПК України є обґрунтованими.

Згідно вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» адвоката Радченко Вікторії Юріївни підлягає задоволенню, ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача його правонаступником.

Керуючись ст.ст. 512,514 ЦК України, ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 442 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» адвоката Радченко Вікторії Юріївни задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 27 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача його правонаступником в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором - задовольнити.

Замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у справі №2-2849/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 червня 2020 року.

Головуючий: Судді: