Справа № 310/3865/19
РІШЕННЯ

Іменем України

25 лютого 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді..........Дністрян О.М.,

при секретарі…………..…Уставицькій Н.М.,

за участю позивача та її представника ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , виконавчий комітет Бердянської міської ради Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 , треті особи: ОСОБА_5 , виконавчий комітет Бердянської міської ради Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування будинком. Свій позовом мотивувала тим, що вона є власником Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2011 року; копії витягу про державну реєстрацію права власності від 05.09.2011 року. В належному їй на праві приватної власності житловому приміщені зареєстрована відповідачка ОСОБА_7 , яка є колишньою співмешканкою її сина та була зареєстрована у вказаному приміщенні з її згоди. Проте відповідачка з грудня 2017 року не проживає за адресою своєї реєстрації, оскільки виїхала на постійне проживання до іншого населеного пункту. Наразі їй відомо, що відповідачка постійно проживає в будинку своїх батьків за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначила, що відповідачка витрат на утримання будинку не несе, комунальні послуги не сплачує. Наявність реєстрації місця проживання відповідачки в належному їй житловому приміщені, створює перешкоди у здійсненні прав власника будинку, оскільки не дає можливості, зокрема, оформити субсидію зі сплати комунальних платежів. Просила визнати ОСОБА_7 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Демидко І.В. (довіреність від 08.07.2019р.) позовну заяву підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того позивачка пояснила, що її син ОСОБА_8 проживав з ОСОБА_7 у неї в будинку з 2012 року по 03.12.2017 р.. Відповідачку з будинку ніхто не виганяв, вона пішла від них зі своїм сином до іншого співмешканця, забравши всі свої речі. В с. Долинське проживає її мати, але вона з нею не живе. Також зазначила, що замок у вхідних дверях будинку вона не змінювала, а лише поставила замок на калитку, оскільки була спроба проникнути у її двір сторонніх осіб. Намірів чи бажання проживати в належному їй будинку відповідачка ніколи не висловлювала, з цим питанням до неї вона взагалі не зверталась.

Представник позивача зазначила, що відповідачка втратила право користування житловим будинком, належним позивачці, оскільки більше року не проживає за місцем своєї реєстрації, доказів поважності не проживання не надає, не є членом сім`ї позивачки, не цікавиться житлом, не сплачує комунальні послуги. З будинку її ніхто не виганяв, не чинив перешкод у проживанні, вона сама добровільно забрала свої речі й пішла з будинку, в будинку її особистих речей немає. Також зазначила, що син позивачки не має заборгованості перед відповідачем по сплаті аліментів не утримання дитини. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача адвокат Жук А.М. (довіреність від 16.07.2019р.) в судовому засіданні зазначив, що відповідачка позов не визнає, оскільки добровільно не виїжджала з будинку, належному позивачці, а з цього будинку її вигнали з дитиною, замінили замки і до теперішнього часу не пускають. Крім того, відповідачка забрала свої речі з будинку, проте спірне майно залишається у позивачки та їй не віддають. Відповідачка ні в суд з позовами, ні в поліцію з заявами з цього приводу не зверталась. Також зазначив, що відповідачка не сплачує за комунальні послуги, оскільки з позивачкою у неї була домовленість, що ті гроші, які відповідачка витратила на ремонт у будинку 5000 грн., будуть як оплата за комунальні послуги. Просив у задоволенні позову відмовити.

Від третіх осіб: ОСОБА_5 та представника виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області Забаріна А.Ф. (довіреність №01-8659/40 від 28.12.2018р.) до початку розгляду справи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Допитана в якості свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що позивачка це її сусідка, вона проживає в будинку АДРЕСА_3 . Знає, що невістка ОСОБА_10 проживала в будинку позивачки років 6-7, а в 2017 році вона зібрала свої речі, підігнала машину і виїхала, більше ОСОБА_10 вона не бачила. Вона буває вдома у позивачки мінімум один раз на тиждень, відповідачки там не має. Чула, що ОСОБА_10 поїхала жити до якогось іншого чоловіка. Від позивачки знає, що її син відвозив відповідачці якісь речі велосипед та інші.

Допитана в якості свідка ОСОБА_11 суду пояснила, що ОСОБА_10 жила в будинку позивачки з її сином, вони часто сварились і в 2017 році ОСОБА_10 пішла від них, не захотіла жити з сином позивачки. Зазначила, що буває вдома у позивачки 1-2 рази на тиждень, відповідачки там не має. Зі слів позивачки знає, що замки у будинку не мінялись, замок був поставлений в калитку восени 2019 року.

Вислухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є власником Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.08.2011р., р.№1-1178, та витягом про державну реєстрацію прав №31190070 від 05.09.2011р.

Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №7476 від 08.05.2019р., виданої Відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідачка більше одного року не проживає в будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , а також не спростовується відповідачем.

Доказів поважності причин не проживання в зазначеному будинку та здійснення їй перешкод для проживанні в будинку відповідачка та її представник суду не надали.

Приймаючи до уваги викладене, аналізуючи письмові докази, суд вважає, що відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження належним їй на праві власності майном, тому ці перешкоди слід усунути шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,76,141, 206, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. М. Дністрян