Справа № 2-4171/11
Провадження № 6/242/212/20
УХВАЛА

Іменем України

02 грудня 2020 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Переясловської Ю.А., за участю секретаря судового засідання Гречка К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Селидове цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ТОВ «Українська факторингова компанія» звернулось до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що рішенням Ворошиловського районного суду м.Донецька від 25.06.2013 року у справі № 2-4171/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 18.04.2008 року у розмірі 2154546,72 грн. та судові витрати. 17.11.2016 року між ТОВ «Українська факторингова компанія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу №47, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 18.04.2008 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія». У зв`язку з викладеним, просить суд замінити сторону виконавчого провадження, а саме, стягувача, з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Українська факторингова компанія».

Представник заявника ТОВ «Українська факторингова компанія» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Заінтересовані особи: ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

На підставі ч.3 ст.442 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд заяви без участі учасників справи та інших осіб, оскільки неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, заяву та долучені до неї документи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Ворошиловського районного суду м.Донецька від 25.06.2013 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість у розмірі 2 154546,72 гривень, державне мито у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн., а всього 2 156 366 (два мільйони сто п`ятдесят шість тисяч триста шістдесят шість) гривень 72 копійки. В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 - відмовлено.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 05.11.2019 року частково відновлено втрачене судове провадження в цивільній справі №2-4171/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, а саме, в частині рішення Ворошиловського районного суду м.Донецька від 25.06.2013 року.

Заявник ТОВ «Українська факторингова компанія» звернулось до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що 17.11.2016 року між ТОВ «Українська факторингова компанія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу № 47, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 18.04.2008 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія».

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 пред`явлена заява підлягає розгляду Селидівським міським судом Донецької області.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.11.2016 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Українська факторингова компанія» укладено Договір факторингу № 47, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Українська факторингова компанія» права вимоги за первинними договорами, а ТОВ «Українська факторингова компанія» набуло права вимоги банку до боржників за первинними договорами, зазначеними в Реєстрі боржників.

Відповідно до п. 4.1. Договору, право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Українська факторингова компанія» з моменту підписання Акту приймання-передачі Права вимоги (додаток № 1.2.) за умови виконання зобов`язань, передбачених п.3.2. Договору.

Згідно із п.3.2. Договору, фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування у розмірі, вказаному у п. 3.1. договору, одним платежем в дату підписання сторонами Реєстру боржників.

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 47 від 17.11.2016 р., ПАТ «УкрСиббанк» передало, а ТОВ «Українська факторингова компанія» набуло права вимоги, зокрема, за кредитним договором № 0 від 18.04.2008 року, що укладений між Банком та ОСОБА_1 .

На виконання вимог п. 3.2 Договору № 47 від 17.11.2016 року, за відступлення прав вимоги новий кредитор ТОВ «Українська факторингова компанія» сплатило на користь ПАТ «УкрСиббанк» кошти у сумі 91 699 грн. 86 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 378 від 13.12.2016 року, а також в сумі 380032 грн. 07 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 329 від 24.11.2016 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що ТОВ «Українська факторингова компанія» є правонаступником права вимоги ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором № 0 від 18.04.2008 року, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Виходячи із цих норм, зокрема, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», що також узгоджується з Правовою позицію, висловленою Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс 13).

При цьому, виконання судового рішення це заключний етап юрисдикційної діяльності. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Виконанням судового рішення завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Крім того, забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

На підставі викладеного, враховуючи, що ТОВ «Українська факторингова компанія» є правонаступником стягувача, а саме, ПАТ «Укрсиббанк», суд вважає за необхідне задовольнити заяву ТОВ «Українська факторингова компанія» про заміну сторони виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 442 ЦПК України, ст. 512 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження - задовольнити.

Замінити сторону виконавчого провадження з примусового виконання рішення Ворошиловського районного суду м.Донецька від 25.06.2013 року у справі № 2-4171/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 18.04.2008 року у розмірі 2154546 грн. 72 коп., державного мита у розмірі 1700 грн. та витрат на інформаційно-техничне забезпечення у розмірі 120 грн., а всього 2156366 грн.72 коп., а саме, стягувача Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» (01054, м.Київ, вул. Дмитрівська, буд. 18/24, 8 поверх).

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом п`ятнадцяти дня з дня її проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.А. Переясловська