Справа № 457/649/18 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/811/2640/19 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Копняк С.М., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області в складі судді Марчука В.І. від 28 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: відділ державного архітектурно-будівельного контролю Трускавецької міської ради, про зобов`язання провести демонтаж конструкцій, використаних для розширення балкону, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 28 травня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: відділ державного архітектурно-будівельного контролю Трускавецької міської ради, про зобов`язання провести демонтаж конструкцій, використаних для розширення балкону відмовлено.

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити повністю. Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, а висновки суду такими, що не ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права. Зазначає, що районним судом у справі №457/94/18 оцінювався факт, що у ході розгляду справи не знайшов свого підтвердження той факт, що в ході здійснення робіт на балконі у квартирі АДРЕСА_1 мало місце втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування. При цьому у даній справі не досліджувався висновок експерта ОСОБА_4 , який є належним та допустимим доказом щодо факту порушення відповідачем норм ДБН, регуляторних актів у сфері містобудування. Вказує на те, що ОСОБА_3 будівництво (розширення) балкону було проведено самовільно, жодні громадські інтереси інших сусідів в тому числі ОСОБА_2 нею не враховувались. Вказує, що ОСОБА_3 здійснила суттєве збільшення площі балкону (балконної плити), що може спричинити неконтрольоване руйнування бетону в зоні защемлення. Також звертає увагу на те, що згідно висновку експерта ОСОБА_4 від 09.07.2018 року, розширення балкону квартири АДРЕСА_2 будинку на АДРЕСА_3 не відповідає нормативно-правовим актам в галузі будівництва, а саме пункту 8.14 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт». Також зазначає, що відповідно до Постанови КМУ №406 від 07.06.2017 року «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» до таких робіт відносяться лише роботи з заміни існуючих заповнень віконних, балконних та дверних блоків. Всі інші роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, виконання яких передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - потребує дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. ст. 12, 13, 81, ч.4 ст. 82 ЦПК України, п.1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 9, 41 Конституції України, ст.ст. 15,16 376, 386, 391 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», та відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24 березня 2000 року, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Трускавецького міськвиконкому, квартира АДРЕСА_4 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Згідно з технічним паспортом зазначеної квартири, серед іншого, квартира обладнана балконом площею 0,8 кв.м. Відповідно до акту за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих будівельних робіт № 8/30 ПЗ виявлено наступне порушення: будівельні роботи на об`єкті «Виконання будівельних робіт з розширення балкону до квартири АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , виконуються без права на виконання будівельних робіт. 28 грудня 2017 року головним спеціалістом, інспектором відділу державного архітектурно-будівельного контролю Трускавецької міської ради видано ОСОБА_6 складено протокол про адміністративне правопорушення № 30/17пз, згідно з яким стосовно ОСОБА_3 виявлено наступне порушення: виконуються будівельні роботи з розширення балкону до квартири АДРЕСА_1 без права на виконання будівельних робіт, чим порушено ч. 1 ст. 34, ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466. Постановою начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Трускавецької міської ради видано ОСОБА_7 по справі про адміністративне правопорушення від 09 січня 2018 року № 15/108 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП, та накладено на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 06 листопада 2018 року скасовано постанову відділу державного архітектурно-будівельного контролю Трускавецької міської ради Львівської області № 15/108 від 09 січня 2018 року, відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП та накладено штраф у розмірі 8500 грн. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 06 листопада 2018 року залишено без змін. Суд наголосив на тому, що, серед іншого, рішенням суду від 06 листопада 2018 року встановлено, що у ході розгляду справи не знайшов свого підтвердження той факт, що в ході здійснення робіт на балконі у квартирі АДРЕСА_1 мало місце втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування. Відповідно до висновку № 6 судового експерта Дідовського Ю.Б. від 09 липня 2018 року розширення балкону квартири АДРЕСА_1 не відповідає нормативно-правовим актам в галузі будівництва, а саме пункту 8.14 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт». Виконане розширення балкону квартири АДРЕСА_1 , а саме: влаштування деревинностружкової плити в конструкції з розширення балкону квартири АДРЕСА_2 може негативно вплинути на саму конструкцію з розширення балкону квартири та не виключає можливості руйнування будь-якого характеру або порушення експлуатаційної придатності, пов`язаних з завданням шкоди для життя або здоров`я людини як для мешканців квартири АДРЕСА_2 АДРЕСА_7 . Рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної вили у встановленому законом порядку, встановлено обставину, що в ході здійснення робіт на балконі у квартирі АДРЕСА_1 мало місце втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування. На час здійснення реконструкції балкону у відповідача була відсутня проектно-дозвільна документація, вона здійснена всупереч вимогам чинного законодавства. Суд зазначив, що знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Аналізуючи вищенаведені норми права, суд дійшов висновку, що позов про усунення перешкод у користуванні майном шляхом знесення чи перебудови самочинної нерухомості збудованої з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, може бути пред`явлено власником цього майна, за умови, що він доведе наявність порушеного права.Як зазначила позивач, вона вимагає усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном, оскільки, як зазначає позивачка, збільшення розміру балкону не виключає можливості руйнування будь-якого характеру або порушення його експлуатаційної придатності із завданням шкоди для життя та здоров`я людей, на підтвердження чого надала висновок експерта про невідповідність розширення балкону державним будівельним нормам. Однак з висновку експерта вбачається, що такий зроблено без участі сторони відповідача, фактично обміри балкону не проводилися, здійснено лише фотографування. Отже, висновок не підтверджує фактичних обставин справи, адже об`єкт не досліджувався експертом безпосередньо, а тому експерт не мав змоги зробити об`єктивні висновки. Зокрема, у висновку експерт висловлює припущення можливості настання негативних наслідків, однак не стверджує їх реальне настання. Суд зазначив, що такий підхід суперечить вимогам ч. 6 ст. 81 ЦПК України, відповідно до якої доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тому посилання позивачки на висновок експерта як на доказ, що підтверджує обставини справи, є безпідставним.Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що у задоволення позовних вимог слід відмовити.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи, суперечать обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , третя особа відділ державного архітектурно-будівельного контролю Трускавецької міської ради, у якому просила зобов`язати ОСОБА_3 , яка проживає у квартирі АДРЕСА_1 , провести демонтаж (знесення) конструкцій, використаних для розширення балкону у квартирі АДРЕСА_1 : металевий кутник, плита деревинностружкова, обшивка «вагонка», віконні рами, покрівля, інше та привести балкон у попередній стан.

Позов мотивований тим, що їй на праві спільної часткової власності з ОСОБА_5 належить квартира АДРЕСА_4 . Квартира розташована на другому поверсі чотириповерхового багатоквартирного будинку та облаштована балконом площею 0,8 кв.м. Відповідачці на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 у цьому ж будинку, розташована на третьому поверсі. Квартира теж облаштована балконом, який знаходиться над її балконом. Відповідачем восени 2017 року здійснено розширення площі балкону без дозволу на проведення будівельних робіт. За зверненням позивача відділом державного архітектурно-будівельного контролю Трускавецької міської ради 28 грудня 2017 року проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, за результатами якої складено акт. Згідно зі складеним актом відповідачкою повідомлення про початок будівельних робіт не подавалося. 28 грудня 2017 року інспектором відділу державного архітектурно-будівельного контролю Трускавецької міської ради Кіндракевич В.В. складено протокол про те, що ОСОБА_3 виконуються будівельні роботи з розширення балкону АДРЕСА_2 без права на виконання будівельних робіт, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 96 КУпАП. 28 грудня 2017 року інспектором відділу ДАБК видано припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт. Незважаючи на припис, відповідачка продовжувала роботи з розширення балкону, вставила віконні рами, здійснила обшивку вагонкою, утеплення, влаштувала покрівлю.

Як вбачається із матеріалів справи відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24 березня 2000 року, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Трускавецького міськвиконкому, квартира АДРЕСА_4 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Згідно з технічним паспортом зазначеної квартири, серед іншого, квартира обладнана балконом площею 0,8 кв.м. (а.с. 8-10).

Згідно акту, який складений за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих будівельних робіт № 8/30 ПЗ будівельні роботи на об`єкті «Виконання будівельних робіт з розширення балкону до квартири АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , виконуються без права на виконання будівельних робіт (а.с. 15-23).

Згідно припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 28.12.2017р. Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Трускавецької міської ради Львівської області вимагає: Негайно зупинити виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва «Розширення балкону до квартири АДРЕСА_1 » АДРЕСА_8 до набуття права на таке будівництво. Цей припис є обов`язковим до виконання (а.с. 26).

Відповідно до висновку експерта №6 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження за заявою ОСОБА_2 та угоді 01-03/18 на відповідність будівельним нормам влаштування розширення балкону в квартирі АДРЕСА_1 , який складено 09 липня 2018 року, розширення балкону квартири, АДРЕСА_2 житлового будинку на АДРЕСА_3 не відповідає нормативно-правовим актам в галузі будівництва, а саме пункту 8.14 ДБН В. 3.2.-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт». Виконане розширення балкону квартири АДРЕСА_1 , а саме влаштування деревинностружкової плити (ОSВ) в конструкції з розширення балкону квартири, АДРЕСА_2 може негативно вплинути на саму конструкцію з розширення балкону та не виключає можливості руйнування будь-якого характеру або порушення експлуатаційної придатності, пов`язаних із завданням шкоди для життя або здоров`я людини як для мешканців квартири АДРЕСА_2 так і для мешканців АДРЕСА_9 АДРЕСА_4 (а.с. 28-30).

Відповідно до ст. 144 Конституції України, ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів місцевого самоврядування, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Згідно ч.2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У відповідності до ч.2 ст. 369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Також, відповідно до ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Також, відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням ОСОБА_8 та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фондута за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) N4-рп/2004 від 02.03.2004р. , в аспекті конституційного звернення і конституційного подання положення частини першої статті 1, положення пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" ( 2482-12 ) треба розуміти так: Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Відповідно до ст. 376 ЦК України, Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Крім цього, відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до змісту пункту 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування, а у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п. 8.14 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» при проектуванні реконструкції житлових будинків допускається зміна їх фасадів, яка повинна носити системний характер, єдиний для всього будинку, а також улаштування вхідних груп до вбудованих (прибудованих) приміщень тільки за архітектурно-планувальними завданнями. При проектуванні реконструкції, капітальних ремонтів і перепланувань окремих квартир заборонено: утеплення і скління існуючих балконів і лоджій; улаштування нових і розширення існуючих балконів і лоджій, їх скління; улаштування нових віконних прорізів і розширення існуючих віконних і балконних прорізів; зміна форм і кольорів віконних рам і балконних дверей.

Відповідно до Постанови КМУ №406 від 07.06.2017 року «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» до таких робіт відносяться лише роботи з заміни існуючих заповнень віконних, балконних та дверних блоків. Всі інші роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, виконання яких передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - потребує дозволу на виконання будівельних робіт.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції вказаних вимог закону та норм ДБН не враховано.

Наведені вище обставини, а саме самовільне розширення відповідачкою балкону у квартирі над квартирою позивачки; без будь-якого дозволу уповноваженого органу; з порушенням чинних норм закону, а також будівельних норм і правил; із загрозою руйнування будь-якого характеру або порушення експлуатаційної придатності, пов`язаних із завданням шкоди для життя або здоров`я людини;із відповідно зміною конструкції стіни будинку, співвласником якої є всі власники квартир будинку в тому числі і позивачка, свідчать про порушення прав та інтересів ОСОБА_2 , як власниці квартири під квартирою відповідачки та співвласниці усіх допоміжних приміщень, конструктивних елементів, тощо усього будинку, з боку відповідачки ОСОБА_3 та необхідністю відновлення таких у спосіб визначений у позовній заяві позивачкою.

Крім цього, колегія суддів вважає, посилання суду першої інстанції на рішення в адміністративній справі, згідно якої скасовано постанову відділу державного архітектурно-будівельного контролю Трускавецької міської ради Львівської області № 15/108 від 09 січня 2018 року про притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності безпідставним та таким, що по суті не впливає на встановлені порушення з боку ОСОБА_3 , які впливають на права та охоронювані законом інтереси позивачки, які підтверджені вказаними вище доказами.

Окрім тогоакт складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт №8/30 ПЗ та припис Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Трускавецької міської ради Львівської області про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 28.12.2017р. є чинними та не скасовані.

Також, висновок експерта №6 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження за заявою ОСОБА_2 , та угоді 01-03/18 на відповідність будівельним нормам влаштування розширення балкону в квартирі АДРЕСА_1 від 09 липня 2018 року, не спростований відповідачкою будь-якими доказами та будь-яких доказів які б стверджували про те, що такий доказ є неналежний та недопустимий відповідачкою не подано та відповідно судом не встановлено.

Зважаючи на вказане, слід вважати, що доводи апелянтки про те, що стіна будинку, як основний його конструктивний елемент, є спільною сумісною власністю всіх власників квартир та нежитлових приміщень, тому на втручання у цей конструктивний елемент необхідна згода всіх співвласників, зокрема, і її, а, також, про необхідність забезпечення безпеки її як мешканки будинку, поряд з іншими мешканцями будинку, в цілому свідчать про те, що здійснене ОСОБА_3 розширення площі балкону без дозволу на проведення будівельних робіт, із порушенням вимог закону та будівельних норм і правил порушує права та законні інтереси ОСОБА_2 .

Тому доводи позову та апеляційної скарги слід вцілому визнати обґрунтованими та задовольнити. Оскаржуване ж рішення суду слід скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову, яким слід зобов`язати відповідачку провести демонтаж (знесення) конструкцій, використаних для розширення балкону у її квартирі, привівши балкон квартири АДРЕСА_2 у попередній стан.

Відповідно до задоволених вимог позову і скарги слід вирішити питання про стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 28 травня 2019 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: відділ державного архітектурно-будівельного контролю Трускавецької міської ради, про зобов`язання провести демонтаж конструкцій, використаних для розширення балкону задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_3 , яка проживає у квартирі АДРЕСА_1 , провести демонтаж (знесення) конструкцій, використаних для розширення балкону у квартирі АДРЕСА_1 (металевий кутник, плита деревинностружкова, обшивка («вагонка»), віконні рами, покрівля та ін., привівши балкон квартири АДРЕСА_2 у попередній стан.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 704,80 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 1057,20 грн. за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19.03.2020 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: С.М. Копняк

М.М. Шандра