У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" листопада 2020 р. Справа № 596/1285/19

Провадження № 6/596/22/2020

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Митражик Е.М.,

за участю: секретаря судового засідання Кузик М.Я.,

головного державного виконавця Гаврилюк У.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Гусятин подання головного державного виконавця Гусятинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаврилюк Уляни Василівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , стягувач: ТзОВ «ВЕЛЛФІН»,

В С Т А Н О В И В :

26.11.2020 року до Гусятинського районного суду надійшло подання головного державного виконавця Гусятинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаврилюк У.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , стягувач: ТзОВ «ВЕЛЛФІН». В обґрунтування подання посилається на те, що в неї на виконанні знаходиться виконавче провадження № 63150099 з виконання виконавчого листа 596/1285/19 виданого 31.07.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ВЕЛЛФІН" суми заборгованості за Договором позики в загальному розмірі 1391,00 грн. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 . Посилається на те, що виконавцем 28.09.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Проте рішення боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити про майно, належне боржнику на праві власності, майно відсутнє.

Згідно інформації, отриманої від МВС України у Тернопільській області, відділу у Гусятинському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та за результатами перевірки майнового стану за адресою, що вказана у виконавчому документі, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Згідно відповіді ПФУ про осіб-боржників, які отримують пенсії інформацію не знайдено, а відповідно до відповідді ДПС про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб - підприємців - боржник за вказаним у запиті податковим номером або серією (за наявності) та номером паспорта на обліку в органах ДФС не перебуває.

Згідно відповіді ДВС про реєстраційні номери облікових карток платників податків та/або джерел отримання доходів боржників-фізичних осіб - боржник ОСОБА_1 отримує дохід у ТОВ «Престо» та згідно відповіді ПФУ про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - боржник ОСОБА_1 отримує дохід у ТОВ «Престо».

Державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника яку направлено для виконання до ТОВ «Престо». Станом на 18.11.2020 року стягнення не проводилося.

У зв`язку з невиконанням боржником рішення, ухиленням від його виконання, вважає за необхідне тимчасово обмежити його в праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон - до виконання зобов`язання, покладеного за виконавчим листом 596/1285/19 виданим 31.07.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ВЕЛЛФІН" суми заборгованості за Договором позики в загальному розмірі 1391,00 грн.

В судовому засіданні головний державного виконавця Гусятинського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаврилюк У.В. подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника підтримала з підстав, викладених в поданні.

Суд, заслухавши пояснення головного державного виконавця Гусятинського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаврилюк У.В., дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні подання, виходячи з наступного.

Із досліджених доказів доданих до подання, які на думку заявника свідчать про необхідність його задоволення вбачається, що на примусовому виконанні у Гусятинському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) знаходиться зведене виконавче провадження № 63150099 з виконання: виконавчого листа 596/1285/19 виданого 31.07.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ВЕЛЛФІН" суми заборгованості за Договором позики в загальному розмірі 1391,00 грн. За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

При розгляді питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон необхідно враховувати той факт, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки вона пов`язана з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання. Судові рішення у зазначеній категорії справ мають бути постановлені з ретельним вивченням та обґрунтуванням наданих державним виконавцем доказів навмисного ухилення боржника від виконання рішення суду.

Згідно ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

В ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» наведені випадки коли право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, зокрема, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно ч.3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно узагальнень, наданих Верховним судом України (Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року), наголошується на тому, що ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та на думку Верховного Суду України, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Таким чином, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Необхідною умовою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України є наявність встановленого факту про те, що боржнику відомо про рішення, яким на нього покладені відповідні зобов`язання, примусове виконання якого здійснюється державною виконавчою службою.

Закон уповноважує суд обмежити вже існуюче право особи на виїзд за кордон, коли останній має намір чи вчинив такі дії і вже отримав дозвіл про це від уповноваженого державного органу. Наявність лише самої заборгованості за рішенням не є свідченням умисного ухилення боржника від виконання рішення.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

До матеріалів подання суду не надано доказів умисного ухилення від виконання рішення суду, що боржник має намір виїхати за кордон, насамперед, з метою невиконання зобов`язання, з огляду на вищевикладене, суд зазначає, що необхідність застосування по відношенню до боржника ОСОБА_1 обмеження у праві виїзду за межі України не доведена.

Не обґрунтовано, в чому є крайня необхідність, в розумінні статті 2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосування обмеження виїзду боржника за кордон, і яким чином це сприятиме погашенню існуючої заборгованості.

Крім того, із матеріалів подання видно та як підтвердила в судовому засіданні гол. державний виконавець Гаврилюк У.В., боржник ОСОБА_1 згідно даних ПФУ про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами,про останнє місце роботи - отримує дохід у ТОВ «Престо» м.Київ, вул Дорогожицька, 1, та нею 02.11.2020 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку направлено для виконання до ТОВ «Престо».

Таким чином, твердження головного державного виконавця Гусятинського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаврилюк У.В. про наявність підстав вважати, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, є передчасним.

У зв`язку з цим суд приходить до висновку про відсутність достатніх законних підстав для задоволення подання головного державного виконавця Гусятинського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаврилюк У.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , тому в задоволенні подання слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання головного державного виконавця Гусятинського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаврилюк Уляни Василівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , стягувач: ТзОВ «ВЕЛЛФІН» - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 02 грудня 2020 року.

Суддя Е.М. Митражик