Справа № 183/5256/19
№ 2/183/1128/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судового засідання Пащенко А.С.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Губинихської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно, за набувальною давністю,-

встановив:

28.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Губинихської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування свого позову, зазначає, що з 2007 року по теперішній час проживає в будинку, розташованому по АДРЕСА_1 . Власником вказаного будинку та земельної ділянки під ним була ОСОБА_2 , на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених 13.03.2006 року державним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Крутько Л.І., за відповідними номерами в реєстрі 2-1482 та 2-1480. Позивач зазначає, що фактично придбав у ОСОБА_2 зазначений вище будинок та земельну ділянку, остаточно за придбане нерухоме майно розрахувався 05.03.2007 року та переїхав на постійне місце проживання до цього будинку. В свою чергу, ОСОБА_2 з цього будинку виїхала та знялася з реєстраційного обліку, в подальшому позивачеві стало відомо, що вона померла, однак вони належним чином не оформили договір купівлі-продажу нерухомого майна. Таким чином, ОСОБА_1 зазначає, що на сьогоднішній день він продовжує проживати у вказаному житловому будинку, добросовісно, безперешкодно, відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт, сплачує комунальні послуги та несе інші витрати, які потребує домоволодіння. Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , крім нього немає. У зв`язку з чим, позивач, посилаючись на вимоги ст. 344 ЦК України, просить суд визнати за ним право власності на означений житловий будинок та земельну ділянку, як за набувачем таких прав за набувальною давністю.

Ухвалою суду від 26 серпня 2019 року відкрито провадження у справі.

16.12.2019 року судом задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано з відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпропетровському, Солонянському району Південно-Східного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції актовий запис про смерть ОСОБА_2 , а 25 лютого 2020 року зобов`язано Новомосковську районну державну нотаріальну контору Дніпропетровської області надати копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 .

03.03.2020 року з Новомосковської районної нотаріальної контори Дніпропетровської області надійшли відповіді за ухвалу суду, надано Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру, у відповідності до якої спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Новотроївка Царичанського району Дніпропетровської області не заводилася.

В судове засідання позивач не з`явився, звернувшись до суду через представника з заявою про розгляд справи у його відсутність, одночасно позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник Губинихської селищної ради Новомосковського району надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Суду подано копію договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,6250 га, кадастровий номер :03:004:0146 та № :03:004:0147, посвідченого державним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Крутько Л.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2-1482, у відповідності до якого ОСОБА_2 являється власником зазначеної вище земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-9).

Також суду подано копію договору купівлі-продажу будинку з надвірними побудовами та спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1 , у відповідності до якого ОСОБА_2 набула право власності на означене нерухоме майно. Договір посвідчено державним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Крутько Л.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2-1480 (а.с. 10-11).

Також матеріали справи містять дані про отримані ОСОБА_2 державних актів на право приватної власності на землю (а.с. 15,16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, про що свідчить актовий запис про її смерть.

Як зазначено судом вище, даних про наявність спадкоємців ОСОБА_2 судом не знайдено.

Згідно довідки виданої виконкомом Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 22.08.2017 року № 1591 ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 разом зі співмешканкою (а.с. 17).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов за адресою: АДРЕСА_1 , проживає ОСОБА_1 разом зі співмешканкою (а.с. 23).

Крім того, позивачем надано суду розписку, у відповідності до якої ОСОБА_2 05.03.2007 року отримала кошти за проданий нею житловий будинок та земельну ділянку (а.с. 32).

Слід також звернути увагу, що сама по собі наявність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, свідчить на його користь та є доказом наявності певних домовленостей щодо укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

У відповідності до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, а п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зазначає, що правила ст. 344 ЦК України поширюються також у випадках, коли володіння почалося за три роки до набрання чинності ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що позивач проживає в будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується зазначеними вище доказами.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Частиною 4 ст.344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Факт фізичного існування нерухомого майна, на яке позивач просить визнати право власності за набувальною давністю підтверджується проведеною 14.08.2008 року технічною інвентаризацією домоволодіння, за результатами якої складено технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.24-30).

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

В свою чергу, позивачем по справі подано до суду достатньо доказів на підтвердження обставин, викладених в позові. Суду доведено, що ОСОБА_1 з 2007 року безперешкодно заволодів нерухомим майном та продовжує відкрито, постійно ним володіти, що дає суду підстави визнати позивача власником нерухомого майна, з підстав, зазначених в ст. 344 ЦК України.

Аналізуючи викладене, враховуючи відсутність заперечень від відповідача, відсутність спадкоємців нерухомого майна, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12,76,81,89,206, 223, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 328, 344 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Губинихської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок А, з надвірними побудовами: сарай Б., сарай-літня кухня В., погріб Г, навіс Ж, вбиральня Д, колодязь к, огорожа 1-4, житловою площею 31 кв.м., загальною площею 62,8, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на земельну ділянку загальною площею 0,6250 га, кадастровий номер :03:004:0146 та № :03:004:0147, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських, будівель та споруд 0,1500 га, для ведення особистого селянського господарства 0,475 га.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Сорока