ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 680/644/19
Провадження № 22-ц/4820/325/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Садік Н.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 680/644/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2019 року (суддя Яцина О.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Новоушицької селищної ради Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай).

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що рішенням Вільховецької сільської ради від 01 квітня 1994 року № 4 безоплатно передано у колективну власність КСП ім. Кірова землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1339,1 гектарів. 04 липня 1995 року КСП ім. Кірова був виданий Державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ № 021. Він був включений до списку громадян членів КСП під № 400, але сертифікат на право на земельну частку (пай) йому не виданий. На теперішній час його отримати неможливо.

Тому, позивач просив визнати за ним право на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП ім. Кірова с. Вільховець розміром 1,1 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Новоушицької селищної ради.

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2019 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у нього права на земельну частку (пай), проте безпідставно застосував позовну давність. Чинне законодавство не покладає на осіб, які мають право на земельну частку (пай), обов`язку у певний строк звернутися до державних органів для отримання відповідних сертифікатів. 09 серпня 2019 року у відділі Держгеокадастру йому відмовлено у видачі сертифіката і саме з цього часу виникло право на звернення до суду.

У засідання апеляційного суду учасники справи не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

У зв`язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 04 липня 1995 року Колективному сільськогосподарському підприємству ім. Кірова Новоушицького району Хмельницької області був виданий Державний акт на право колективної власності на 1339,1 гектарів землі для ведення сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Вільховецької сільської ради від 01 квітня 1994 року № 3 (а.с. 8).

Згідно з додатком 1 до Державного акта до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства включений ОСОБА_1 за №400 (а.с. 9).

Позивачу сертифікат на право на земельну частку (пай) та державний акт на земельну ділянку не видавалися.

На звернення у 2019 році представника позивача до відділу у Новоушицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про отримання сертифіката на земельну частку (пай) було відмовлено (а.с. 10).

Нормативно грошова оцінка земельної частки (паю) колишнього КСП ім. Кірова станом на 01 січня 2019 року складає 22284,63 грн., розмір паю становить 1,1 умовних кадастрових гектарів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів наявність у нього права на земельну частку (пай), проте пропустив позовну давність для звернення з позовом до суду.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає обставинами справи та вимогам закону.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 2 Закону України від 05 червня 2003 року «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Пунктом 17 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай).

Оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) згідно з абзацом першим пункту 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України вважається правовстановлюючим документом при реалізації права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства, - таке право повинно бути реалізовано відповідним державним органом.

Наведені норми права дають підстави для висновку про те, що на час виникнення спірних правовідносин у земельному законодавстві не визначалися будь-які строки для звернення за отриманням сертифіката на право на земельну частку (пай) і для виділення земельної ділянки в натурі.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад», земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності передано у комунальну власність об`єднаних територіальних громад.

Такою територіальною громадою є Новоушицька об`єднана територіальна громада, до якої входить с. Вільховець.

Отже, на час вирішення спору належним суб`єктом, який наділений правом розпорядження землями сільськогосподарського призначення, розташованими на території громади, є Новоушицька селищна рада.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був включений до списку членів КСП ім. Кірова с. Вільховець Новоушицького району.

Тобто, з урахуванням наведених норм земельного законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, з моменту видачі 01 квітня 1994 року Державного акта на право колективної власності на землю цьому колективному сільськогосподарському підприємству, ОСОБА_1 набув право на земельну частку (пай), мав право отримати відповідний сертифікат і звернутися до уповноваженого органу для виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та оформити документ, що посвідчує право власності на неї.

Таке право позивача відповідно до закону припинене не було, ніким не заперечувалось, не оспорювалось і не було обмежене будь-яким строком для його реалізації.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача 09 серпня 2019 року звернувся до відділу у Новоушицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області за видачею сертифіката на земельну частку (пай) і йому було відмовлено у зв`язку з неможливістю видачі такого документа.

Право ОСОБА_1 на земельну частку (пай) не може ставитися в залежність від зміни органу, який повинен забезпечити реалізацію цього права, від вчинення дій для його належного оформлення у зв`язку зі зміною законодавства, або неможливістю видати певний вид правовстановлюючого документа у зв`язку із затвердженням іншої його форми.

Саме з цього часу право позивача було не визнане (порушене) і почався перебіг строку позовної давності, який на момент звернення з позовом до суду не закінчився.

За наведених обставин, суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 26 листопада 2018 року за наслідком розгляду справи № 395/1324/16-ц і аналогічний за суттю висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року в справі № 467/1712/16-ц.

Зазначені висновки стосуються вимоги визнати право власності на земельну частку (пай) у разі не внесення особи до списку членів колективного сільськогосподарського товариства, що з урахуванням наведених вище норм законодавства, є перешкодою для реалізації особою права на таку частку.

Встановивши наявність у ОСОБА_1 права на земельну частку (пай), суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, ототожнивши момент виникнення права власності позивача на земельну частку (пай) з його порушенням, внаслідок чого помилково застосував положення ст.ст. 71, 76 ЦК Української РСР 1963 року і відмовив в позові у зв`язку з пропуском позовної давності.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і заслуговують на увагу.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишнього КСП ім. Кірова с. Вільховець Новоушицького району Хмельницької області площею 1,1 умовних кадастрових гектарів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 березня 2020 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай