Справа № 523/5711/17
Провадження №2/523/1789/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Середи І.В.,

за участю секретаря - Щербан О.Д.,

представника правонаступника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовом правонаступника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання квартири особистою приватною власністю та визнання права власності на частину квартири,

ВСТАНОВИВ:

20.04.2017 р. ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та просив визнати за ним право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , вказуючи на те, що всі залишки від продажу попередніх квартир та заробітну плату вони витрачали на проведення капітального ремонту та облаштування трьохкімнатної квартири, а облаштування однокімнатної квартири він робив за виплати від своєї пенсії.

21.04.2017 р. у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд.

06.07.2017 р. судом зупинено провадження у справі у зв`язку із смертю 04.07.2017 року позивача ОСОБА_4 .

02.02.2018 р. поновлено провадження у справі та витребувано від Четвертої одеської державної нотаріальної контори відомості про відкриття спадкової справи про коло осіб, які звертались з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

06.03.2018 р. судом залучено до участі у справі правонаступника позивача - ОСОБА_5 та витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. копію спадкової справи №21/2017.

12.04.2018 р. ухвалою суду накладено арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

11.04.2018 року представником правонаступника ОСОБА_5 - ОСОБА_1 подано до суду заяву про уточнення позовних вимог.

26.04.2018 р. надано час для усунення недоліків по уточненій позовній заяві правонаступника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про поділ майна .

29.05.2018 р. уточнену позовну заяву правонаступника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 від 11.04.2018 р. до ОСОБА_2 про поділ майна залишено без розгляду.

25.05.2018 р. правонаступником позивача подано заяву в порядку ч.3 ст.49 ЦПК України, за змістом якої вона просила визнати за нею як правонаступником ОСОБА_4 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 та на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

В обгрунтування вимог ОСОБА_5 вказувала на те, що вона є онукою померлого ОСОБА_4 , прийняла на себе усі права та обов`язки правонаступника позивача. Крім того, вона зазначила, що кожний з подружжя продали в 1995 році належні їм квартири і за отримані кошти в період шлюбу придбали дві квартири. На кошти, які залишилися від продажу квартири позивача вони зробили ремонт в квартирі АДРЕСА_3 , як член сім`ї він був зареєстрований в трикімнатній квартирі, де і фактично проживали разом з дружиною та її дітьми.

22.10.2018 р. судом прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання квартири АДРЕСА_1 особистою приватною власністю та визнання права власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 . Свої вимоги відповідач мотивувала тим, що квартира АДРЕСА_3 була придбана на її власні кошти від продажу іншої, спірну квартиру отримано від забудовника та вона була готова для вселення, була підлога,двері вікна, плита, унітаз та ванна, а квартира № НОМЕР_1 придбана в період шлюбу, чого не заперечува відповідач і підлягає поділу.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 11.12.2018р. року по справі за позовом правонаступника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 призначена судова будівельно-технічна експертиза, а провадження у справі зупинено на час її проведення.

01.10.2019 р. справа повернулася до суду з висновком судової будівельно-технічної та будівельно-оціночної експертизи від 30.08.2019 №19-230/231.

04.10.2019 р. провадження у справі поновлено.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити, а зустрічний позов визнав в частині поділу квартири АДРЕСА_4 .

Відповідач та її представник підтримали зустрічний позов та первісний позов визнали в частині поділу квартири АДРЕСА_4 . Крім того, відповідач вказувала на те, що у ОСОБА_6 була інша квартира, яку він здавав в оренду, а в облаштування її квартири він не приймав участі, навіть зарплату свою не давав, жив за її рахунок.

Заслухавши учасників справи, свідків, експертів, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_5 потрібно відмовити, а зустрічний позов задовольнити частково виходячи з наступного.

Як судом встановлено 11.08.1990 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який було зареєстровано Першим Суворовським відділом ДРАЦС ОМУЮ, актовий запис №871.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 04.04.2016 р. шлюб між подружжям розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , за життя ІНФОРМАЦІЯ_2 він склав заповіт, яким все своє майно заповідав ОСОБА_5 15.09.2017 р. ОСОБА_5 звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. з заявою про прийняття спадщини.

Згідно з вимогами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

27.09.2017 р. ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. з заявою в якій вона повідомляла про склад спадкового майна у вигляді квартири АДРЕСА_2 та просила видати їй свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя.

Отже, враховуючи встановлене та вказану норму спадкоємцем щодо майна ОСОБА_6 є його онука ОСОБА_5 ..

Судом також встановлено, що 19.10.1995 р. за договором купівлі-продажу нерухомого майна №95/1743 ОСОБА_4 продав квартиру АДРЕСА_5 за 400 млн.крб. Дана квартира належала ОСОБА_4 на підставі довідки ЖБК "Приморський-21" №270 від 11.10.1995 р.

Як видно з договору купівлі-продажу нерухомого майна №95/1780 від 25.10.1995 р. ОСОБА_4 придбав квартиру АДРЕСА_6 за 300 млн. крб..

19.10.1995 р. ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу нерухомого майна №95/1739 продала квартиру АДРЕСА_7 , за 400 млн.крб. У вказану квартиру відповідач вселилася на підставі ордеру №545 сері ЦР від 27.07.1984 р., та придбана у власність шляхом приватизації, на підтвердження права власності Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів видано свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_2 від 12.10. 1995 р. .

В той же день, 19.10.1995 р., за договором купівлі-продажу нерухомого майна №95/1742 відповідачка придбала квартиру АДРЕСА_8 , за 400 млн.крб.

За рішенням Суворовського районного суду м.Одеси договір №95/1742 від 19.10.1995 р. визнано дійсним.

Згідно з вимогами ч.1 ст.15 Закону України "Про власність", який діяв на час оформлення права власності ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_9 , член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Відповідно до норм ст.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", в редакції на час придбання у власність відповідачем квартири АДРЕСА_10 , приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Як видно із змісту вимог ст. 3 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Отже, проаналізувавши вказані норми, суд прийшов до висновку, що зазначені квартири були особистим майном ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ..

Враховуючи період придбання спірного майна, а саме жовтень 1995 року, суд вважає, що до виниклих правовідносин необхідно застосовувати норми Кодексу про шлюб та сім`ю України.

Згідно з нормами ч1. ст.24 КпШС України, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

Відповідно до вимог ст.25 КпШС України якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

За вимогами ст.28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Такі ж норми закріплені і в ст.ст.57,60,62,70 СК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За нормами ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з нормами ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка донька ОСОБА_6 - ОСОБА_7 вказувала на те, що під час вселення в квартиру АДРЕСА_3 в ній нічого не було, квартира потребувала ремонту.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 , яка працювала разом із подружжям та була їх сусідкою в перший рік проживання в квартирі АДРЕСА_3 , зазначала про те, що квартира здавалася від забудовника з наявним на підлозі покриттям - линолеум, на стінах були шпалери, міжкімнатні двері, сантехнічне приладдя, вікна, плита, можна було вже проживати.

Як видно з технічного паспорту квартири АДРЕСА_3 від 17.10.1995 року в ньому відсутня інформація про стан квартири, при цьому вказано про забезпечення центральним гарячим водопостачанням, водозабезпеченням, каналізацією, центральним опаленням, електроосвітленням, а також наявні 4 радіатори, електрична плита та раковина.

Згідно з висновками судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №19-230/231 від 30.08.2019 р., за відсутності акту технічного стану квартири на момент придбання і лише за наявності технічного паспорту було вказано про готовність квартири до експлуатації, реконструкцій та перебудов не встановлено.

Належних та допустимих доказів з боку правонаступника позивача ОСОБА_5 не було надано, тому не має підстав для висновку, що квартира АДРЕСА_3 за час шлюбу істотно збільшилася у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя.

Отже, судом встановлено, що спірні квартири ОСОБА_9 та ОСОБА_2 придбали за особисті кошти отримані від продажу квартир, які їм належали на праві власності і не являлися спільним майном подружжя.

Оцінивши надані суду докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що квартира АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю ОСОБА_2 , оскільки була придбана нею за ті ж кошти, що і продана квартира АДРЕСА_10 ,.

До такого ж висновку суд прийшов щодо квартири АДРЕСА_6 , оскільки була придбана за кошти від продажу належної ОСОБА_6 квартири.

Таким чином, вказані квартири не підлягають поділу, як майно подружжя.

Виходячи із меж заявлених вимог сторонами суд прийшов до висновку, що лише за зустрічним позовом вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки правонаступником ОСОБА_4 не було заявлено вимоги щодо визнання особистим майном АДРЕСА_2 .

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,258-259,263,265,268,273,354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов правонаступника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишити без задоволення .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання квартири особистою приватною власністю та визнання права власності на частину квартири задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_2 .

В іншій частині зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 28.02.2020 р.

Суддя: