ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року

м. Харків

Справа № 621/348/16-ц

Провадження № 22-ц/818/11/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Бровченка І.О.,

суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Прокопчук І.В.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - публічне акціонерне товариство «Центренерго», в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції,

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом та третя особа за зустрічним позовом - ОСОБА_2 ,

третя особа - Комсомольська селищна рада Зміївського району Харківської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Центренерго», в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 04 листопада 2019 року в складі судді Овдієнко В.В.

встановив:

У лютому 2016 року представник ПАТ "Центренерго", в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, звернувся до суду з позовною заявою та в остаточній редакції просив витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Центренерго" нерухоме майно, а саме гараж АДРЕСА_1 , інвентарний номер № 001189; судові витрати покласти на відповідачів.

Позовна заява мотивована тим, що представник позивача ОСОБА_3 зазначила, що відповідно до планів (схем) забудови смт Комсомольське, нерухоме майно, зокрема гаражі на господарському дворі АДРЕСА_2 , було побудовано Зміївською ДРЕС та введено в експлуатацію у період 1957-1971 років.

Після вводу в експлуатацію зазначені об`єкти надавались у користування працівникам Змїївської ТЕС на підставі відповідних ордерів, які видавались Зміївською ТЕС, з можливістю подальшого викупу цього нерухомого майна та оформлення на нього відповідних правовстановлюючих документів.

Гараж № НОМЕР_1 , інвентарний № НОМЕР_2 , також знаходиться на господарському дворі АДРЕСА_2 . Згідно інвентарної картки обліку основних засобів № 00001189 вказаний гараж був введений в експлуатацію 01 січня 1971 року.

На підставі ордеру № 45 від 30 травня 1977 року, виданого, на той час, ЖКО Зміївської ГРЕС, зазначений об`єкт, розташований на відведеній земельній ділянці в районі господарського двора АДРЕСА_2 , був наданий у користування начальнику зміни котлотурбінного цеху № 1 Зміївської ТЕС ОСОБА_4 .

Користувач гаража ОСОБА_4 є батьком відповідачів. Користуючись з вказаного часу гаражем АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 не вжив заходів щодо його придбання та оформлення відповідних документів.

Указом Президента України від 15 червня 1993 року № 210/93 "Про корпоратизацію підприємств" було постановлено перетворення (корпоратизація) державних підприємств, закритих акціонерних товариств, більш як 75 відсотків статутного фонду яких перебуває у державній власності, у відкриті акціонерні товариства.

На виконання Указу Президента України від 21 травня 1994 року № 244/94 "Про заходи щодо ринкових перетворень в галузі електроенергетики України", розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 листопада 1994 року № 816-р щодо реструктуризації електроенергетики, з метою створення енергогенеруючої державної акціонерної компанії, наказом Міністерства Енергетики та Електрифікації України № 49 від 17 березня 1995 року було створено державне підприємство "Центренерго".

Наказом Міністерства Енергетики та вугільної Промисловості України № 913 "Про затвердження переліку нерухомого майна, що увійшло до статутного фонду Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Центренерго" від 09 грудня 2013 року був затверджений Перелік нерухомого майна, що увійшло до статутного фонду Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Центренерго" під час корпоратизації станом на 01 липня 1995 року, відповідність якого було п6ідтверджено аудиторським висновком Аудиторської компанії ТОВ "УПК Аудит ЛТД" від 11 листопада 2013 року, та який був посвідчений відповідно до Закону України "Про нотаріат".

У вказаному Переліку нерухомого майна, яке увійшло до статутного фонду ДАЕК "Центренерго", під порядковим номером 828 міститься, у тому числі, спірний гараж № НОМЕР_1 , розташований у АДРЕСА_1 інвентарний номер № 001189.

Згідно службової записки № 04117 від 19 січня 2016 року головного бухгалтера Зміївської ТЕС вартість гаража № 45, інвентарний номер № 001189, що рахується на балансі Зміївської ТЕС з січня 1971 року, неодноразово змінювалась.

При проведенні експертної оцінки основних засобів у 2000 році, вартість спірного гаража складала 3 461 грн 00 коп.

При переоцінці всіх основних засобів станом на 31 жовтня 2001 вартість гаража була зменшена на 364 грн 00 коп. та склала 3 097 грн 00 коп. (3 461,00 - 364,00 = 3 097,00 грн).

Станом на 15 січня 2016 року знос спірного гаражу склав 2 006 грн 85 коп., а його залишкова вартість була визначена у розмірі 1 701 грн 00 коп.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Тобто державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення права власності на нерухоме майно або інших речових прав.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним її на праві власності майном.

Вищезазначене узгоджується з правовою позицією ВГСУ по справі № 916/2876/16 від 24.10.2017, відповідно до якої відсутність реєстрації права власності у відповідному державному реєстрі, як і скасування такої реєстрації, що була здійснена, не впливає на правовий статус відповідного майна, не позбавляє фактичного власника права володіння, користування чи розпорядження ним та наділяє його законними інтересами стосовно такого майна.

Виходячи з вищевикладеного, вважає, що спірний гараж № НОМЕР_1 , що був переданий в користування ОСОБА_4 , є власністю ПАТ "Центренерго".

Оскільки нормами чинного законодавства встановлено, що у разі, якщо у юридичної особи є нерухоме майно, яке увійшло до його статутного фонду під час корпоратизації, що підтверджується відповідними документами, то ця юридична особа має законне право здійснити державну реєстрацію права власності на це нерухоме майно.

Виконуючи розпорядження ПАТ "Центренерго" № 12 від 05 листопада 2013 року щодо оформлення та реєстрації прав власності на всі об`єкти нерухомості ПАТ "Центренерго" було встановлено, що листом заступника директора Зміївської ТЕС № 43/5404 від 06 серпня 2009 року на ім`я голови Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області пропонувалось прийняти безоплатно до комунальної власності територіальної громади Комсомольської селищної ради Змїївського району Харківської області об`єкти нерухомості, що знаходяться на АДРЕСА_6 та перебувають на балансі Зміївської ТЕС ВАТ "ДЕК" Центренерго", у тому числі, гараж № НОМЕР_1 , інвентарний номер 1189.

Однак, листом виконавчого комітету Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області № 1285/02-23 від 14 вересня 2009 року було сповіщено про неможливість прийняття до комунальної власності Територіальної громади Комсомольської селищної ради об`єктів, зазначених в листі № 43/5404 від 06 серпня 2009 року, при цьому зазначено, що із 102 господарчих будівель 62 викуплені громадянами.

Крім того, у вказаному листі зауважено на те, що у разі прийняття до комунальної власності не викуплених об`єктів, їх надання громадянами повинно відбуватись на конкурсній основі, а тому було запропоновано знайти інші заходи щодо зняття об`єктів з балансу Зміївської ТЕС.

Згідно даних канцелярської книги по господарському двору АДРЕСА_2 , в якій обліковувались 74 об`єкти гаражів та 102 об`єкти сараїв, під порядковим номером 45 значиться ОСОБА_4 з поміткою "помер, гараж перебуває на обліку ТЕС, не переоформлять".

У 2014 році, продовжуючи виконання заходів згідно розпорядження ПАТ "Центренерго" № 12 від 05 листопада 2013 року, виникла необхідність в проведенні технічної інвентаризації об`єктів, що перебували на балансі Зміївської ТЕС, однак користувачі цих об`єктів категорично не надали згоду на проведення такої технічної інвентаризації.

Зміївська ТЕС не мала доступу, у тому числі, і до спірного гаража АДРЕСА_4 , переданого в користування ОСОБА_4 .

Згодом, відповідно до службової записки від 23 грудня 2015 року заступника директора Зміївської ТЕС, стало відомо, що 26 листопада 2015 року комунальним підприємством "Зміївське БТІ" без дозволу Зміївської ТЕС на замовлення відповідача ОСОБА_1 був виготовлений технічний паспорт на спірний гараж на ім`я ОСОБА_4 , який користувався останнім.

Надалі, листом КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації" від 18 квітня 2016 року було підтверджено, що первинна інвентаризація гаража АДРЕСА_1 , була проведена в 2015 році, однак право власності на гараж не оформлялось.

Також Зміївській ТЕС стало відомо, що користувач гаража АДРЕСА_4 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_4 об`єктом нерухомості Зміївської ТЕС у вигляді гаража АДРЕСА_4 без будь-яких правових підстав стали користуватися колишня дружина та діти померлого, внаслідок чого Зміївська ТЕС звернулась до суду з віндикаційним позовом.

На даний час остаточно з`ясовано, що спадкоємцем майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач ОСОБА_1 , який разом зі своїм братом - відповідачем ОСОБА_2 фактично володіють спірним гаражем АДРЕСА_4 та перешкоджають проведенню технічної інвентаризації об`єкта нерухомості, належного ПАТ "Центренерго".

Вважала, що ПАТ "Центренерго" доведено, що майно у виді гаража АДРЕСА_4 , повернення якого вимагається у позові, є об`єктом права власності ПАТ "Центренерго".

Крім того, вважала доведеним, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 незаконно володіють спірним об`єктом нерухомості, оскільки гараж № НОМЕР_1 останнім ПАТ "Центренерго" не передавався.

Виходячи з вищевикладеного, вважала, що є підстави для витребування з незаконного володіння відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Центренерго" нерухомого майна у виді гаража АДРЕСА_1 , інвентарний номер № 001189.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 04 листопада 2020 року у задоволенні позовної заяви ПАТ "Центренерго", в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про витребування з незаконного володіння нерухомого майна, а саме гаражу АДРЕСА_1 , інвентарний номер № 001189 відмовлено.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Центренерго", в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, про визнання права власності в порядку набувальної давності на будівельні матеріали, використані в будівництві індивідуального гаражу АДРЕСА_1 , відмовлено.

27 грудня 2019 року ПАТ «Центренерго», в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, засобами поштового зв`язку подано апеляційну скаргу, якою просить рішення Зміївського районного суду Харківської області від 04 листопада 2019 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовної заяви ПАТ «Центренерго», в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Комсомольська селищна рада Зміївського району Харківської області, про витребування майна з чужого незаконного володіння та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справ відсутні буд-які докази, якими підтверджувався б факт належності гаража позивачу, внаслідок чого відсутні і підстави для передачі ПАТ «Центренерго», а з іншого підтвердив факт користування спірним гаражем ОСОБА_4 на підставі ордеру. Матеріалами справи підтверджено набуття позивачем права власності на гараж, а відсутність його державної реєстрації не свідчить про відсутність відповідного права.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30 січня 2020 року заяву публічного акціонерного товариства «Центренерго», в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено.

Поновлено публічному акціонерному товариству «Центренерго», в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, строк на апеляційне оскарження рішення Зміївського районного суду Харківської області від 04 листопада 2019 року.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Центренерго», в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 04 листопада 2019 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Центренерго», в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Комсомольська селищна рада Зміївського району Харківської області, про витребування майна з чужого незаконного володіння та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Центренерго», в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, треті особи: Комсомольська селищна рада Зміївського району Харківської області, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року закінчено підготовку апеляційного розгляду цивільної справи за позовом публічного акціонерного товариства «Центренерго», в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Комсомольська селищна рада Зміївського району Харківської області, про витребування майна з чужого незаконного володіння та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Центренерго», в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, треті особи: Комсомольська селищна рада Зміївського району Харківської області, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності.

Призначено цивільну справу до розгляду судом апеляційної інстанції в судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду на 14 год. 40 хв. 17 березня 2020 року.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Центренерго», в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Комсомольська селищна рада Зміївського району Харківської області, про витребування майна з чужого незаконного володіння суд першої інстанції виходив з того, що представниками позивача за первісним позовом - ПАТ "Центренерго", в особі відокремленого структурного підрозділу Зміївської ТЕС, не надано належних та допустимих доказів, якими б підтверджувалися доводи позовної заяви щодо створення Зміївською ДРЕС спірного гаража, або набуття на нього права власності з інших підстав, а також і щодо фактичного володіння цим гаражем, вчинення щодо нього повноважень власника, у тому числі щодо передачі в користування ОСОБА_4 , а також виконання зобов`язання щодо утримання спірного нерухомого майна. За таких обставин, ПАТ "Центренерго" не підтвердило свого цивільного права на витребування спірного гаража із володіння відповідачів, а тому його позов про витребування нерухомого майна задоволенню не підлягає. Разом з тим, відсутні підстави і для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 . Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Як зазначено вище, в матеріалах справи наявна копія ордера № 45 від 30.05.1977, виданого ЖКВ Зміївської ДРЕС, на підставі якого гараж № НОМЕР_1 на відведеній земельній ділянці в районі господарчого двору № АДРЕСА_2 був зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 . Отже, користування спірним гаражем на підставі ордера, тобто підставне (титульне) заволодіння майном виключає можливість застосування до спірних правовідносин норми права, яка регулює набуття права власності за набувальної давності. За таких обставин, у задоволенні у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 також належить відмовити.

Такі висновки суду першої інстанції в оскарженій частині відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що на підставі ордера № 45 від 30 травня 1977 року, виданого ЖКВ Зміївської ДРЕС, гараж № НОМЕР_1 на відведеній земельній ділянці в районі господарчого двору № АДРЕСА_2 був зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 , місце роботи: КТЦ № 1, начальник зміни (том 1 а. с. 72).

Згідно свідоцтву про смерть серія НОМЕР_3 , виданому 13 травня 2011 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 78 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 13 травня 2011 року зроблено запис за № 81. (том 1 а. с. 62).

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 , що підтверджується даними свідоцтва про народження Серія НОМЕР_4 (том 1 а. с. 61), та єдиним спадкоємцем, що проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та прийняв спадщину після померлого батька ОСОБА_4 , що підтверджується відомостями свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Зміївською державною нотаріальною конторою Харківської області 25 лютого 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-28, спадкова справа 80/2016 (том 1 а. с. 63), довідки КП "Комунальник" № 558 від 21 березня 2016 року та паспорта серія МН № 474481 (том 1 а. с. 59, 64).

26 листопада 2015 року на ім`я ОСОБА_4 комунальним підприємством "Зміївське бюро технічної інвентаризації" було виготовлено технічний паспорт на гараж АДРЕСА_7 . За інформацією, повідомленою вказаним підприємством у листі від 18.04.2016, первинна інвентаризація на гараж АДРЕСА_1 належного ОСОБА_4 , згідно ордеру № 45, виданого ЖКВ Зміївської ДРЕС 30 травня 1977 року в смт Комсомольське Зміївського району Харківської області була проведена в 2015 році, право власності на гараж не оформлялось. (том 1 а. с. 65-70).

Виконуючи розпорядження ПАТ "Центренерго" № 12 від 05 листопада 2013 року щодо оформлення та реєстрації прав власності на всі об`єкти нерухомості ПАТ "Центренерго" було встановлено, що листом заступника директора Зміївської ТЕС № 43/5404 від 06 серпня 2009 року на ім`я голови Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області пропонувалось прийняти безоплатно до комунальної власності територіальної громади Комсомольської селищної ради Змїївського району Харківської області об`єкти нерухомості, що знаходяться на АДРЕСА_6 та перебувають на балансі Зміївської ТЕС ВАТ "ДЕК" Центренерго", у тому числі, гараж № НОМЕР_1 , інвентарний номер 1189.

Однак, листом виконавчого комітету Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області № 1285/02-23 від 14 вересня 2009 року було сповіщено про неможливість прийняття до комунальної власності Територіальної громади Комсомольської селищної ради об`єктів, зазначених в листі № 43/5404 від 06 серпня 2009 року, при цьому зазначено, що із 102 господарчих будівель 62 викуплені громадянами.

Крім того, у вказаному листі зауважено на те, що у разі прийняття до комунальної власності не викуплених об`єктів, їх надання громадянами повинно відбуватись на конкурсній основі, а тому було запропоновано знайти інші заходи щодо зняття об`єктів з балансу Зміївської ТЕС.

Згідно даних канцелярської книги по господарському двору АДРЕСА_2 , в якій обліковувались 74 об`єкти гаражів та 102 об`єкти сараїв, під порядковим номером 45 значиться ОСОБА_4 з поміткою "помер, гараж перебуває на обліку ТЕС, не переоформлять".

У 2014 році, продовжуючи виконання заходів згідно розпорядження ПАТ "Центренерго" № 12 від 05 листопада 2013 року, виникла необхідність в проведенні технічної інвентаризації об`єктів, що перебували на балансі Зміївської ТЕС, однак користувачі цих об`єктів категорично не надали згоду на проведення такої технічної інвентаризації.

Згодом, відповідно до службової записки від 23 грудня 2015 року заступника директора Зміївської ТЕС, стало відомо, що 26 листопада 2015 року комунальним підприємством "Зміївське БТІ" без дозволу Зміївської ТЕС на замовлення відповідача ОСОБА_1 був виготовлений технічний паспорт на спірний гараж на ім`я ОСОБА_4 , який користувався останнім.

Надалі, листом КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації" від 18 квітня 2016 року було підтверджено, що первинна інвентаризація гаража АДРЕСА_7 , була проведена в 2015 році, однак право власності на гараж не оформлялось.

Також Зміївській ТЕС стало відомо, що користувач гаража АДРЕСА_4 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_4 об`єктом нерухомості Зміївської ТЕС у вигляді гаража АДРЕСА_4 стали користуватися колишня дружина та діти померлого, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Як на доводи позовної заяви ПАТ "Центренерго" посилалось на норми ст. ст. 400, 1212 ЦК України, що внесення відомостей про ПАТ "Центренерго" до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у тому числі про розмір його статутного капіталу (здійснення державної реєстрації товариства), свідчить про факт наявності у товариства права власності на гараж, спірний гараж № НОМЕР_1 , що був переданий в користування ОСОБА_4 , є власністю ПАТ "Центренерго". Оскільки нормами чинного законодавства встановлено, що у разі, якщо у юридичної особи є нерухоме майно, яке увійшло до його статутного фонду під час корпоратизації, що підтверджується відповідними документами, то ця юридична особа має законне право здійснити державну реєстрацію права власності на це нерухоме майно. Виконуючи розпорядження ПАТ "Центренерго" № 12 від 05 листопада 2013 року щодо оформлення та реєстрації прав власності на всі об`єкти нерухомості ПАТ "Центренерго" було встановлено, що листом заступника директора Зміївської ТЕС № 43/5404 від 06 серпня 2009 року на ім`я голови Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області пропонувалось прийняти безоплатно до комунальної власності територіальної громади Комсомольської селищної ради Змїївського району Харківської області об`єкти нерухомості, що знаходяться на АДРЕСА_6 та перебувають на балансі Зміївської ТЕС ВАТ "ДЕК" Центренерго", у тому числі, гараж № НОМЕР_1 , інвентарний номер 1189. Однак, листом виконавчого комітету Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області № 1285/02-23 від 14 вересня 2009 року було сповіщено про неможливість прийняття до комунальної власності Територіальної громади Комсомольської селищної ради об`єктів, зазначених в листі № 43/5404 від 06 серпня 2009 року. Вважала, що ПАТ "Центренерго" доведено, що майно у виді гаража АДРЕСА_4 , повернення якого вимагається у позові, є об`єктом права власності ПАТ "Центренерго".

Вважав, що державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення права власності на нерухоме майно або інших речових прав. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним її на праві власності майном.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України).

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (ч. ч. 1, 2).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Згідно зазначених норм цивільного законодавства власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому нерухомим майном, тобто власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону, серед іншого, укладати договори.

Важливість визначення моменту переходу права власності на нерухомі речі, пояснюється тим, що саме з цим моментом пов`язаний перехід до набувача відповідного об`єкта правомочностей, що складають зміст суб`єктивного права власності: права володіння, права користування та права розпорядження.

У зв`язку з цим, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

На підтвердження своїх прав на спірний гараж представниками позивача - ПАТ "Центренерго" надано копії таких документів:

- наказ Міністерства Енергетики та Електрифікації України № 49 від 17 березня 1995 року про створення державного підприємства "Центренерго" (том 1 а. с. 14-16, 50-52);

- наказ ДП "Центренерго" № 2 від 28 червня 1995 року, яким запроваджено у строк до 12 липня 1995 року підготовку до корпоратизації ДП "Центренерго" та оцінку цілісного майнового комплексу, під час якої доручалось, з`ясувати технічний стан споруд, приміщень, обладнання, інших основних фондів і привести у відповідність їх залишкову балансову вартість з фактичною оціночною вартістю (том 1 а. с. 17-18, 54-55);

- наказ Міністерства Енергетики та Електрифікації України № 174 від 31 серпня 1995 року, яким затверджено акт оцінки цілісного майнового комплексу ДП "Центренерго"; засновано на базі державного підприємства "Центренерго" державну акціонерну енергогенеруючу компанію "Центренерго" та затверджено її статут (том 1 а. с. 19-20);

- розпорядження ПАТ "Центренерго" № 12 від 05 листопада 2013 року, яким зобов`язано директора Зміївської ТЕС Бабенко І. А. у строк до 31 грудня 2013 року оформити та у встановленому законом порядку зареєструвати право власності на всі об`єкти нерухомості ПАТ "Центренерго", які обліковуються на балансі відокремленого підрозділу; у строк до 15 листопада 2013 року надати кошториси витрат на вищезазначені заходи, у строк до 05 січня 2014 року надати до відділу управління корпоративними правами та майном апарату управління товариства копії Свідоцтва про право власності та відповідні копії Витягів з Державного реєстру речових прав на об`єкти нерухомості ПАТ "Центренерго", які обліковуються на балансі відокремленого підрозділу (том 1 а. с. 21)

- розрахунок вартості основних засобів Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго", який здійснювався консалтинговою компанією "Сейл Прайс Компані" у 2000 році, про балансову вартість гаража № АДРЕСА_4 інв. № 1189, який знаходиться на господарському дворі АДРЕСА_6 , з урахуванням суми зносу, станом на 31 грудня 2015 року, - 1 701 грн 00 коп. (том 1 а. с. 7-8);

- наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 913 від 09 грудня 2013 року про затвердження переліку нерухомого майна, що увійшло до статутного фонду Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Центренерго" під час корпоратизації, станом на 01 липня 1995 року, згідно з додатком до наказу, відповідність якого підтверджено аудиторським висновком Аудиторської компанії ТОВ "УПК Аудит Лтд" від 11 листопада 2013 року. (том 1 а. с. 53);

- перелік нерухомого майна, яке увійшло до статутного фонду ДАЕК "Центренерго" під час корпоратизації станом на 01 липня 1995 року, затверджений наказом Міненерговугілля від 09 грудня 2013 року № 913, згідно якого обліковується нерухоме майно, у тому числі гараж № НОМЕР_1 інв. № 1189, який знаходиться на господарському дворі АДРЕСА_6 (том 1 а. с. 9-13).

У якості підстави для включення спірного гаража до переліку нерухомого майна, яке увійшло до статутного фонду ДАЕК "Центренерго" під час корпоратизації станом на 01 липня 1995 року, надано копію інвентарної картки № НОМЕР_5 обліку основних засобів, згідно якої обліковується нерухоме майно, а саме гараж № НОМЕР_1 інв. № 1189, який знаходиться на господарському дворі АДРЕСА_6 (том 1 а. с. 6).

Водночас, зі змісту вказаної інвентарної картки вбачається, що вона виготовлена на бланку - Типова форма № ОЗ-6, затверджена наказом Мінстату України від 29 грудня 1995 року .

Будь-яких первинних документів, якими б підтверджувалася належність цього гаража Зміївській ДРЕС на час реєстрації цього гаража на ім`я ОСОБА_4 на підставі ордера № 45 від 30 травня 1977 року, а також і на час його включення до переліку нерухомого майна, яке увійшло до статутного фонду ДАЕК "Центренерго", позивачем не надано.

План (схема) забудови смт Комсомольське (селища Зміївської ДРЕС), містить лише схему розташування господарчого двору, але не містить будь-яких відомостей про фактичне будівництво вказаним підприємством та розташування на господарському дворі АДРЕСА_2 гаража № АДРЕСА_4 (том 1 а. с. 22-25).

Суд зауважує, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 у справі № 338/180/17).

Суд бере до уваги викладений у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15 висновок Верховного Суду України, відповідно до якого права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця з використанням механізму, передбаченого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності правовідносин речово-правового характеру безпосередньо між власником і володільцем майна.

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15).

Верховний Суд також зазначив, що задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

Права особи, яка вважає себе власником майна можливий шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача (див. висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 31 жовтня 2012 року у справі № 6-53цс12).

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. (стаття 387 ЦК України).

Натомість, можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі статтею 388 ЦК України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором - також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України). Коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (частини перша - третя статті 388 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17).

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14 захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду погодилась з цим висновком Верховного Суду України, оскільки задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (близький за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14).

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю).

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16.

Як свідчать матеріали справи, план (схема) забудови смт Комсомольське (селища Зміївської ДРЕС), містить лише схему розташування господарчого двору, але не містить будь-яких відомостей про фактичне будівництво вказаним підприємством та розташування на господарському дворі АДРЕСА_2 гаража № АДРЕСА_4 (том 1 а. с. 22-25).

Матеріали справи не містять доказів введення спірного гаражу в експлуатацію в період з 1957-1971 років

Гараж АДРЕСА_4 , інвентарний № 1189, також знаходиться на господарському дворі АДРЕСА_2 . Згідно інвентарної картки обліку основних засобів № 00001189, оформленої на бланку типової форми 1995 року, вказаний гараж був введений в експлуатацію 01 січня 1971 року.

Указом Президента України від 15 червня 1993 року № 210/93 "Про корпоратизацію підприємств" було постановлено перетворення (корпоратизація) державних підприємств, закритих акціонерних товариств, більш як 75 відсотків статутного фонду яких перебуває у державній власності, у відкриті акціонерні товариства.

На виконання Указу Президента України від 21 травня 1994 року № 244/94 "Про заходи щодо ринкових перетворень в галузі електроенергетики України", розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 листопада 1994 року № 816-р щодо реструктуризації електроенергетики, з метою створення енергогенеруючої державної акціонерної компанії, наказом Міністерства Енергетики та Електрифікації України № 49 від 17 березня 1995 року було створено державне підприємство "Центренерго".

Указом Президента України від 04 квітня 1995 року № 282/95 "Про структурну перебудову в електроенергетичному комплексі України" були запроваджені заходи щодо ринкових перетворень у галузі електроенергетики.

Наказом Міненерго України № 106 від 15 червня 1995 року була утворена комісія по корпоратизації ДП "Центренерго".

Наказом ДП "Центренерго" № 2 від 28 червня 1995 року було запроваджено у строк до 12 липня 1995 року підготовку до корпоратизації ДП "Центренерго" та оцінку цілісного майнового комплексу, під час якої доручалось, у тому числі, з`ясувати технічний стан споруд, приміщень, обладнання, інших основних фондів і привести у відповідність їх залишкову балансову вартість з фактичною оціночною вартістю.

Станом на 01 липня 1995 року був складений перелік нерухомого майна державного підприємства "Центренерго".

Згідно з Указом Президента України від 04 квітня 1995 № 282/95 "Про структурну перебудову в електроенергетичному комплексі України", наказом Мінекономіки України № 75 "Про внесення змін та доповнень до переліків підприємств, що підлягають корпоратизації, та графіка її проведення" від 14 червня 1995 року та наказом Міненерго України від 15 червня 1995 року № 106 комісією з корпоратизації державного підприємства "Центренерго" подано Міненерго для погодження і затвердження акт оцінки цілісного майнового комплексу державного підприємства "Центренерго" станом на 01 липня 1995 року, який наказом Міністерства Енергетики та Електрифікації України № 174 від 31 серпня 1995 року був затверджений, а на базі державного підприємства "Центренерго" засновано державну акціонерну енергогенеруючу компанію "Центренерго" (ДАЕК "Центренерго"), правонаступником якої на даний час є Публічне акціонерне товариство "Центренерго".

Наказом Фонду державного майна України № 2097 "Про затвердження Положення про впорядкування передачі об`єктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства" від 25 листопада 2003 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2003 року № 1201/8522, було затверджено таке Положення, що регламентує організацію робіт з упорядкування передачі об`єктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства.

Пунктом 2.1 розділу 2 "Положення про впорядкування передачі об`єктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства", затвердженого Наказом Фонду державного майна України № 2097 від 25 листопада 2003 року зазначено, що при створенні відкритого акціонерного товариства (при перетворенні підприємства у відкрите акціонерне товариство) у процесі приватизації (корпоратизації) передача об`єктів нерухомого майна проводиться на підставі наказів засновників відкритих акціонерних товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації) з актом приймання-передавання нерухомого майна до статутного фонду відкритого акціонерного товариства.

Розпорядженням ПАТ "Центренерго" № 12 "Щодо оформлення правовстановлюючих документів на нерухоме майно Товариства" від 05 листопада 2013 року було зобов`язано, у тому числі, директора Зміївської ТЕС у строк до 31 грудня 2013 року оформити та у встановленому законом порядку зареєструвати право власності на всі об`єкти нерухомості ПАТ "Центренерго", які обліковуються на балансі відокремленого підрозділу та у строк до 05 січня 2014 року надати до відділу управління корпоративними правами та майном апарату управління товариства.

Наказом Міністерства Енергетики та Вугільної Промисловості України № 913 "Про затвердження переліку нерухомого майна, що увійшло до статутного фонду Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Центренерго" від 09 грудня 2013 року був затверджений Перелік нерухомого майна, що увійшло до статутного фонду Державної акціонерної енергопостачальної компанії "Центренерго" під час корпоратизації станом на 01 липня 1995 року, відповідність якого було підтверджено аудиторським висновком Аудиторської компанії ТОВ "УПК Аудит ЛТД" від 11 листопада 2013 року, та який був посвідчений відповідно до Закону України "Про нотаріат".

У вказаному переліку нерухомого майна, яке увійшло до статутного фонду ДАЕК "Центренерго", під порядковим номером 828 міститься, у тому числі, спірний гараж № НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 району Харківської області, інвентарний номер № 001189.

Згідно службової записки № 04117 від 19 січня 2016 року головного бухгалтера Зміївської ТЕС вартість гаража № 45, інвентарний номер № 001189, що рахується на балансі Зміївської ТЕС з січня 1971 року, неодноразово змінювалась.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, з положень п. 15 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" № 755-ІV від 15 травня 2003 року вбачається, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, у тому числі, про розмір статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) та розмір частки кожного із засновників (учасників).

Як зазначив в позовній заяві ПАТ "Центренерго" нормами чинного законодавства встановлено, що у разі, якщо у юридичної особи є нерухоме майно, яке увійшло до його статутного фонду під час корпоратизації, що підтверджується відповідними документами, то ця юридична особа має законне право здійснити державну реєстрацію права власності на це нерухоме майно.

Як зазначив ПАТ "Центренерго" та підтвердив, виконуючи розпорядження ПАТ "Центренерго" № 12 від 05 листопада 2013 року щодо оформлення та реєстрації прав власності на всі об`єкти нерухомості ПАТ "Центренерго" було встановлено, що листом заступника директора Зміївської ТЕС № 43/5404 від 06 серпня 2009 року на ім`я голови Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області пропонувалось прийняти безоплатно до комунальної власності територіальної громади Комсомольської селищної ради Змїївського району Харківської області об`єкти нерухомості, що знаходяться на АДРЕСА_6 та перебувають на балансі Зміївської ТЕС ВАТ "ДЕК" Центренерго", у тому числі, гараж № НОМЕР_1 , інвентарний номер 1189.

Листом виконавчого комітету Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області № 1285/02-23 від 14 вересня 2009 року було сповіщено про неможливість прийняття до комунальної власності Територіальної громади Комсомольської селищної ради об`єктів, зазначених в листі № 43/5404 від 06 серпня 2009 року, при цьому зазначено, що із 102 господарчих будівель 62 викуплені громадянами.

Таким чином, ПАТ "Центренерго" не заперечував той факт, що право власності на спірний гараж за ПАТ "Центренерго" не було оформлено, і як вказав в позовній заяві, на всі об`єкти нерухомого майна, були оформлені правовстановлюючи документи, окрім гаража № НОМЕР_1 .

Крім того, судом було встановлено, що будь-яких первинних документів, якими б підтверджувалася належність цього гаража Зміївській ДРЕС на час реєстрації цього гаража на ім`я ОСОБА_4 на підставі ордера № 45 від 30 травня 1977 року, а також і на час його включення до переліку нерухомого майна, яке увійшло до статутного фонду ДАЕК "Центренерго", позивачем не надано.

Надалі, листом КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації" від 18 квітня 2016 року було підтверджено, що первинна інвентаризація гаража АДРЕСА_7 , була проведена в 2015 році, однак право власності на гараж не оформлялось.

Водночас позивач також зазначив про те, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , які не мають прав щодо нерухомого майна продовжують користуватися ним. Враховуючи, що ОСОБА_4 , на ім`я якого було видано ордер № 45 від 30 травня 1977 року помер та не оформив право на нерухоме майно, вважає, що єдиним законним володільцем нерухомого майна є ПАТ "Центренерго», а відповідачі володіють та користуються ним незаконно.

Судом правильно встановлено, що зазначений об`єкт, розташований на відведеній земельній ділянці в районі господарського двора № АДРЕСА_2 , був наданий у користування начальнику зміни котлотурбінного цеху № 1 Зміївської ТЕС ОСОБА_4 на підставі ордеру № 45 від 30 травня 1977 року, виданого, на той час, ЖКО Зміївської ГРЕС.

ПАТ "Центренерго" сам вказав в позові на те, що після вводу в експлуатацію зазначені об`єкти надавались у користування працівникам Змїївської ТЕС на підставі відповідних ордерів, які видавались Зміївською ТЕС, з можливістю подальшого викупу цього нерухомого майна та оформлення на нього відповідних правовстановлюючих документів.

Однак користувач гаража ОСОБА_4 , який є батьком відповідачів, не вжив заходів щодо його придбання та оформлення відповідних документів.

Користувач гаража АДРЕСА_4 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Висновок суду про те, що представниками позивача за первісним позовом - ПАТ "Центренерго", в особі відокремленого структурного підрозділу Зміївської ТЕС, не надано належних та допустимих доказів, якими б підтверджувалися доводи позовної заяви щодо набуття на нього права власності, вчинення щодо нього повноважень власника є обґрунтованим.

Будь-яких первинних документів, якими б підтверджувалася належність цього гаража Зміївській ДРЕС на час реєстрації цього гаража на ім`я ОСОБА_4 на підставі ордера № 45 від 30.05.1977, а також і на час його включення до переліку нерухомого майна, яке увійшло до статутного фонду ДАЕК "Центренерго", позивачем не надано.

За таких обставин, порушеного права ПАТ "Центренерго" як власника майна на витребування свого майна, а саме спірного гаража від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, судом не встановлено.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

За таких обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Центренерго», в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції залишити без задоволення.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 04 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках передбачених статтею 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 березня 2020 року.

Головуючий - І.О. Бровченко

Судді : О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук