Провадження № 2/161/366/20

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.,

при секретарі Будько І.Ю.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представник відповідача Шмідта С.А ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свій позов мотивує тим, що 28.12.2018 року у м. Луцьку на вул. Карпенка-Карого сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобіля «LDV Convoy», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «Chery Amulet А15» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 власником якого є позивачка ОСОБА_1 .

Постановою Горохівського районного суду Волинської області від 04.03.2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні ДТП.

Посилається на те, що в результаті спричиненої відповідачем шкоди автомобілю позивача була завдана матеріальна шкода в розмірі 48 146, 97 грн.

Вказує, що ПрАТ «ПЗУ Україна» в якій застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача перерахувало їй по актах виконаних робіт 35 493, 90 грн., а також 817, 28 грн. (за придбання автоламп, які відсутні в Актах виконаних робіт).

Вважає, що має право вимоги до відповідача на залишок суми, що становить 11 835,79 грн.

Крім того, зазначає, що внаслідок ДТП її автомобіль було пошкоджено, в результаті чого вона був позбавлена можливості тривалий час повноцінно користуватися транспортним засобом, що створювало незручності у вирішенні особистих питань, у зв`язку з чим перенесла душевні страждання, а тому має право на відшкодування моральної шкоди.

Зазначає, що позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогою про повернення вказаних коштів, однак, ОСОБА_4 в добровільному порядку відмовляється сплатити кошти.

На підставі наведеного, просить суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь 11 835,79 грн. матеріальної шкоди, 305,22 грн. додатково понесених витрат, 3817,57 грн. моральної шкоди, 3500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та судові витрати по справі в розмірі 768,40 грн.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та розпочато підготовче провадження у справі.

Ухвалою суду від 17 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В установлений в ухвалі суду строк відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримала з підстав наведених у ній. Крім того суду пояснила, що це перший її автомобіль та перша аварія, у зв`язку з якою вона отримала неабиякий стрес, оскільки, порушився звичайний ритм її життя, зазначила, що сума 305,22 грн. - це вартість листування з страховою компанією та відповідачем. Вказує, що розмір моральної шкоди було встановлено з урахуванням максимальної персональної знижки, яка була зроблена та відображена у акті ПАТ «Волинь-Авто». Просила суд, позов задовольнити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позицію своєї довірительки, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні, позов визнав частково. Суду пояснив, що відшкодування матеріальних збитків в розмірі 11 835,79 грн. не підлягає задоволенню, так як, цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована та ліміт такого відшкодування не перевищено. Заперечив щодо позовних вимог на суму 305,22 грн. додатково понесених витрат. Зазначив, що моральна шкода визнається частково в розмірі 1 000 грн., щодо правової допомоги адвоката то на його думка сума є дещо завищеною, судові витрати просив стягнути пропорційно до ухваленого рішення.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.12.2018 року у м. Луцьку на вул. Карпенка-Карого сталася ДТП, за участю автомобіля «LDV Convoy», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «Chery Amulet А15» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 (власником якого є позивачка ОСОБА_1 (а.с. 9-14).

Постановою Горохівського районного суду Волинської області від 04.03.2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340 грн. (а.с. 17-18).

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6230631 (далі поліс страхування) цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «LDV Convoy», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «УПСК» з лімітом за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 тис. грн. з франшизою в розмірі 0 грн. (а.с. 106).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом ст. 1187, 1188 ЦК України, в їх системному зв`язку, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, зокрема транспортним засобом, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Зокрема, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV).

Згідно зі ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст.ст. 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

При цьому в Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Саме такий правовий висновок навів Верховний Суд України у своїй постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц.

Судом встановлено, що згідно довідки Волинь-Авто від 30.09.2019 року №183 ПрАТ «УПСК» перерахувало кошти ПрАТ «Волинь-Авто» у сумі 33 736,18 грн. за призначенням «ремонт авто «Chery» д.н.з. НОМЕР_3 рах № НОМЕР_4 від 31.01.2019 р. ( ОСОБА_6 ) страхова виплата згідно страхового акту №ОЦ/004/006/19/0097 від 22.02.2019 р. без ПДВ» (а.с. 31).

Таким чином, ПрАТ «УПСК» не в повній мірі виплатило страхове відшкодування.

Із полісу страхування цивільно-правової відповідальності відповідача ОСОБА_4 (винуватця ДТП) вбачається, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100000 грн., франшиза 0 грн. (а.с. 106).

Отже, розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, тому немає підстав для стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування.

У даному випадку, позивач може захистити своє порушене право шляхом пред`явлення вимог до ПрАТ «УПСК» щодо стягнення спірних коштів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення матеріальних збитків на суму 11 835,79 грн. слід відмовити.

Щодо понесених позивачем додаткових витрат на листування в розмірі 305,22 грн., то такі витрати в силу вимог ст. 1166 ЦК України не являються шкодою, а відтак, не підлягають до стягнення з відповідача.

Вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Із змісту ст. 23 ЦК України вбачається, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка в тому числі полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Враховуючи ту обставину, що з вини відповідача завдано моральну шкоду позивачу, суд приходить до висновку, що з відповідача, слід стягнути в користь позивача суму в розмірі 3 500 грн. за завдану моральну шкоду.

Визначаючи саме такий розмір моральної шкоди, суд, у відповідності до ст. 23 ЦК України, враховує, нервовий стрес, глибину душевних страждань, які було завдано позивачу внаслідок ДТП, факт порушення нормальних життєвих зв`язків позивача внаслідок ДТП, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а також величину завданих матеріальних збитків позивачу.

Відповідно до п. 1 ч.3 ст.133 ЦПК України до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою правовою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи втрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що, у разі часткового задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З договору про надання правових послуг адвоката № 30/12 від 30.12.2018 року, укладеного між адвокатом Бугайович А.О. та позивачем ОСОБА_1 , акту виконаних робіт згідно договору, вбачається, що зазначені у розрахунку представника ОСОБА_2 витрати пов`язані з розглядом даної справи і розмір цих витрат становлять 3500 грн. (а.с. 73-75).

Таким чином, вказані витрати, що підтверджуються актом виконаних робіт згідно договору від 30.12.2018 року та квитанцією № 31287606 від 10.12.2019 року, є обґрунтованим.

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог, складності справи, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_4 слід стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 грн.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає до задоволення вимога позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат по сплаті судового збору пропорційний розміру задоволених позовних вимог в сумі 384,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 суму в розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. відшкодування завданої моральної шкоди.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 , місце проживання, АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_6 , місце проживання, АДРЕСА_2 .

Рішення в повному обсязі складено 20 березня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.М. Пахолюк

Волинської області