Справа № 648/1781/19
Провадження № 2/648/93/20
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2020 року смт.Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області у складі:

Головуючого судді Рибас А.В.,

за участю секретаря судового засідання Кунчевої О.О.,

представника позивача-адвоката Бойка В.В.,

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Білозерка Херсонської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Військової частини « НОМЕР_1 », третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, на стороні відповідача - Квартирно експлуатаційний відділ м.Херсона, про визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії Військової частини « НОМЕР_1 » та зобов`язання поновлення на квартирному обліку, -

в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.12.2017 року №321, підполковника ОСОБА_2 , начальника групи-керівника польотами групи управління польотами, звільненого наказом Командувача Сухопутних військ Збройних сил України від 05.12.2017 року №473 з військової служби у запас, з 20.12.2017 року виключено зі списків особового складу військової частини, всіх видів грошового забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Херсонського об`єднаного комісаріату м.Херсон. Житловою комісією військової частини НОМЕР_1 в період з 16.10.2018 року по 25.12.2018 року проведено інвентаризацію облікових справ осіб, які були зараховані на облік військовослужбовців та членів їх сімей, що потребують поліпшення житлових умов, у попередні роки, у військовій частині НОМЕР_1 .Відповідно до п. ІІ акту інвентаризації від 25.12.2018 року ОСОБА_2 був знятий з обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов (квартирного обліку) у військовій частині НОМЕР_1 , підставою для зняття позивача з обліку військовослужбовців та їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 на думку членів житлової комісії є звільнення ОСОБА_2 в запас. Станом на 20.12.2017 року календарна вислуга позивача склала 28 років, пільгова вислуга складає 46 років. Позивач разом з членами сім`ї наймає житло, має право на одержання житла для постійного проживання, тому повинен перебувати на квартирному обліку. На підставі викладеного просив суд, визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 викладене у п.ІІ акту інвентаризації облікових справ осіб, які були зараховані на облік військовослужбовців та членів їх сімей, що потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання військовій частині НОМЕР_1 від 25.12.2018 року, згідно якого щорічну перереєстрацію не пройшов та був виключений з обліку військовослужбовців та членів їх сімей у військовій частині НОМЕР_1 , зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_2 на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 з 25 грудня 2018 року.
Ухвалою Білозерського районного судуХерсонської області від 01.07.2019 року справу за вказаним позовом було передано на розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області за підсудністю.
03.09.2019 року постановою Херсонського апеляційного суду справу за позовом ОСОБА_2 до Військової частини « НОМЕР_1 », про визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії Військової частини « НОМЕР_1 » та зобов`язання поновлення на квартирному обліку направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 16.09.2019 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання.
11.11.2019 року ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області підготовче судове провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.12.2017 року №321 підполковника ОСОБА_2 начальника групи-керівника польотами групи управління, звільненого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 05.12.2017 року №473 у запас за пунктом «а» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року 2232-ХІІ, з урахуванням підпункту «ї» пункту 1 ч.8 цієї ж статті, з правом носіння форми одягу , з 20.12.2017 року виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Херсонського об`єднаного міського військового комісаріату м.Херсона. ОСОБА_2 03.09.2003 року був зарахований до списків військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов (загальна черга) у складі сім`ї 4 особи, та був зарахований до першочергової черги військовослужбовців та членів їх сімей які потребують поліпшення житлових умов у складі сім`ї 4 особи (як льотно-підйомний склад, як учасник бойових дій), згідно акту інвентаризації облікових справ осіб, які були зараховані на облік військовослужбовців та членів їх сімей, що потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання у військовій частині НОМЕР_1 , житловою комісією військовою частиною НОМЕР_1 проведено інвентаризацію облікових справ осіб, які були зараховані на облік військовослужбовців та членів їх сімей, що потребують поліпшення житлових умов, у попередні роки, у військовій частині НОМЕР_1 . Пунктом ІІ акту та згідно п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.12.2018 року №1022 ОСОБА_2 визнаний таким, що не пройшов щорічну перереєстрацію облікових справ та виключений з обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов(з квартирного обліку) у військовій частині НОМЕР_1 . Житлова комісія не тільки мала право на зняття позивача з квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, а була зобов`язана зняти ОСОБА_2 з такого обліку, оскільки позивач був звільнений з військової служби саме з підстав закінчення строку контракту, що не дає права останньому перебувати на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, до суду надав клопотання про слухання справи без його участі та вважають позовні вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені судом докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності у їх взаємозв`язку, дійшов висновку, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що згідно посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 08.09.2015 року Управлінням особового складу штабу Командування Сухопутних військ ОСОБА_2 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України.
Відповідно до довідки військової частини польова пошта НОМЕР_3 №3202 від 30.11.2015 року підполковник ОСОБА_2 в період з 29.05.2014 року по 14.06.2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в складі авіаційної групи військової частини польова пошта НОМЕР_3 , на підставі наказу Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 03.07.2014 року №46.
Згідно витягу з наказу Міністерства оборони командира військової частини НОМЕР_1 №321 від 20.12.2017 року підполковника ОСОБА_2 з 20.12.2017 року виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Херсонського об`єднаного міського військового комісаріату м.Херсон.
На підставі акту інвентаризації облікових справ осіб, які були зараховані до облік військовослужбовців та членів їх сімей, що потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання у військовій частині НОМЕР_1 , а також згідно витягу з наказу командира військової частини (з адміністративно-господарської діяльності) № 1022 від 25.12.2018 року, вважати підполковника ОСОБА_2 таким, що щорічну перереєстрацію облікових справ не пройшов та виключений з обліку військовослужбовців та членів їх сімей, що потребують поліпшення житлових умов.
Згідно додатку до контракту про проходження військової служби підполковник ОСОБА_2 в 2014 році направлявся до Ліберії, для участі у міжнародній операції з підтримання миру і безпеки, протягом строку дії додатку до контракту на умовах установлених законами та іншими нормативно-правовими актами України, що регулюють порядок проходження військової служби у складі таких підрозділів, та додатком до Контракту.
Відповідно до витягу із послужного списку позивач проходить службу з 31.07.1989 року.

Як вбачається з витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 25.12.2018 року № 17, позивача було знято з обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання у військовій частині НОМЕР_1 згідно вимог накащу Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройнихз Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями».

Посилання представника відповідача на те, що така підстава звільнення позивача у запас як п.а ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військові службу», з урахуванням вимог підпункту «ї» пункту 1 ч.8 цієї ж статті (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану)проходять військову службу і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду), унеможливлює залишення ОСОБА_2 в черзі осіб, що потребують поліпшення житлових умов, спростовується наступним:

Положеннями ст.ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (в редакції від 07.05.2009 року, яка діяла на час укладення контракту), було визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. Нормативно-правові акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги військовослужбовців та членів їх сімей, є недійсними.

Згідно ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», встановлено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Положеннями ст.43 ЖК УРСР визначено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Відповідно до Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщенями затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року №1081, який п.3 закріплює аналогічні з вимогами Закону приписи, щодо забезпечення військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше та членів їх сімей жилими приміщенями для постійного проживання, п.29 категорії військовослужбовців, які мають право залишатися на квартирного обліку при звільнені з військової служби.

Згідно п.2.16 «Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої Наказом Міністра оборони України» № 577 від 06.10.2006 року, (в редакції, яка діяла на час підписання контракту) встановлено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина гарантуються і неможуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визначено, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.

Тлумачення словосполучення "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в ч.3 ст. 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, згідно з яким "конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними". При цьому Конституційний Суд України зазначив, що "загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена".

Зважаючи на те, що при укладенні контракту між сторонами, законодавством України ОСОБА_2 , як військовослужбовцю, який був зарахований на облік військовослужбовців та членів їх сімей, що потребують поліпшення житлових умов, при звільненні його з військової служби в запас або відставку було гарантовано залишення його на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду та користування правом позачергового одержання житла, тож посилання представника відповідача на те, що чинне законодавство України не дає права позивачу перебувати на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи.
Крім того, ч. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або, за їх бажанням, грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Дія вказаної правової норми не пов`язується з тим, з якої підстави військовослужбовець звільнений в запас.

Вищевказане підтверджується і Наказом Міністра Оборони України № 380 від 31.07.2018 року «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», яким встановлено, що: за військовослужбовцями та членами їх сімей, в тому числі звільненими з військової служби в запас або відставку, які були зараховані на облік військовослужбовців та членів їх сімей, що потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності цим наказом, зберігається дата зарахування на облік для забезпечення житлом для постійного проживання (за результатами інвентаризації облікових справ); рішення житлових комісій військових частин, об`єднаних житлових комісій, які були прийняті до набрання чинності цим наказом, реалізуються із урахуванням вимог вищезазначеної Інструкції.

Відповідно до Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу (ч.1 ст.17); захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України (ч.1 ст.65); держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей (ч. 5 ст.17).

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 на час звільнення з військової частини НОМЕР_1 перебував на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, що потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання у військовій частині НОМЕР_1 , законних підстав для зняття позивача з обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов (квартирного обліку) у відповідача не було, отже позовні вимоги в частині зобов`язання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_2 на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов (на квартирному обліку) у військовій частині НОМЕР_1 з 25.12.2018 року в списку осіб, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , суд керується наступним:

Відповідно до ст. 4 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ч.1 ЦК України. Відповідно до ст. 5 ч. 1 ЦПК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

У частині другій статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до рішення № 3-р/2020 від 27 лютого 2020 року Конституційного Суду України, який підтвердив позицію суду в питанні захисту прав позивача, як ветерана війни - учасника бойових дій, визначено, що встановлення пільг ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону № 3551, є одним із засобів реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту осіб, які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність, та членів їхніх сімей. Держава не може в односторонньому порядку відмовитися від зобов`язання щодо соціального захисту осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності. Невиконання державою соціальних зобов`язань щодо ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону № 3551, підриває довіру до держави. Соціальний захист ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону № 3551, спрямований на забезпечення їм достатнього життєвого рівня. Обмеження або скасування пільг для ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону № 3551, без рівноцінної їх заміни чи компенсації є порушенням зобов`язань держави щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну, та членів їхніх сімей. У разі зміни правового регулювання набуті вказаними особами пільги чи інші гарантії соціального захисту повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації. Обмеження або скасування таких пільг, інших гарантій соціального захисту можливе лише у разі запровадження рівноцінних або більш сприятливих умов соціального захисту (абзаци другий, третій пункту 5 мотивувальної частини Рішення від 18 грудня 2018 року № 12-р/2018).

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що такий спосіб захисту як визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії військової частини, не передбачений цивільним законодавством, при цьому, навіть задоволення вказаної вимоги не відновить порушеного права позивача, отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 22 Конституції України, ст.ст. 3, 4 , 5, 10, 12, 13, 80-81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, ст. 43 ЖК УРСР, ст.ст. 1-2, 9, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (в редакції від 07.05.2009 року), Рішеннями Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 та від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, ч.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 3.10 «Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої Наказом Міністра оборони України» № 577 від 06.10.2006 року, п.4 розділу І «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями»,затвердженої Наказом Міністерства оборони України 31 липня 2018 року №380, Наказом Міністра Оборони України № 380 від 31.07.2018 року «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», суд,

у х в а л и в:
Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_4 ), до Військової частини « НОМЕР_1 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , с.Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, на стороні відповідача - Квартирно експлуатаційний відділ м.Херсона (73008, м.Херсон, сел.Чкалова, буд.37), про визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії Військової частини « НОМЕР_1 » та зобов`язання поновлення на квартирному обліку - задовольнити частково.
Зобов`язати житлову комісію Військової частини « НОМЕР_1 » поновити ОСОБА_2 на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов (на квартирному обліку), у Військовій частині « НОМЕР_1 » з 25 грудня 2018 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Повне судове рішення складено 12.03.2020 року.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Білозерський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рибас А.В.