Справа № 368/1853/18
Рішення

Іменем України

"09" грудня 2020 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі: головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Кагарлицької міської ради (м.Кагарлик, вул. Героїв Небесної Сотні - 1, ), третя особа ОСОБА_2 , ( АДРЕСА_1 ) про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування їх державної реєстрації, -

встановив :

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що він є власником житлового будинку, який розташовано у АДРЕСА_1 . Як власник житлового будинку, користуючись своїм правом, передбаченим ст. 118 ЗК України, на підставі рішення приватизував земельні ділянки. Після приватизації виявилося, що в процесі оформлення документів та виготовлення технічної документації, було неправильно встановлено межі земельних ділянок, які суперечать фактичним межам, а тому просить визнати недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасувати їх державну реєстрацію.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Просив слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

Третя особа ОСОБА_2 та її представник проти задоволення позову заперечили та просили закрить провадження по справі у зв`язку пропуском строків позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 як власник житлового будинку, користуючись своїм правом, передбаченим ст. 118 Земельного кодексу України, на підставі рішення Кагарлицької міської ради приватизував земельні ділянки, а саме 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0.1283 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , про що Реєстраційною службою Кагарлицького районного управління юстиції Київської області Кононцю М.М. були видані свідоцтва про право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 від 22.03.2014.

Після приватизації ОСОБА_1 своїх земельних ділянок виявилось, що в процесі оформлення документів та виготовлення технічної документації, було неправильно встановлено межі земельних ділянок, які суперечать фактичним їх межам.

Тому, виникла необхідність у визнанні недійсними свідоцтва позивача та виготовленні нових правовстановлюючих документів на земельні ділянки.

Згідно ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни. зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам слід мати на увазі, що спори, пов`язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Згідно ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно п. б та п. г) ч. З ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно ч. 1 ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Згідно ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Дане стверджується копіями свідоцтва про право на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 29.12.2008 року; витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно; свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 від 22.03.2014 року;

витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії НОМЕР_5; свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 від 22.03.2014 року; витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії НОМЕР_6; технічного паспорту на житловий будинок від 31.10.2008 року; копія зведеного кадастрового плану; копія технічної документації на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; копія технічної документації на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 та її представника про закриття провадження по справі у зв`язку з пропуском строків позовної давності слід відмовити, оскільки таке клопотання можуть заявити лише сторони по справ, тобто позивач або відповідач.

Стаття 41 Конституції України, гарантує кожному права володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Основною метою ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

При цьому в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Європейський Суд з прав людини у ряді випадків вбачав порушення ст. 1 Протоколу навіть тоді, коли не було юридичного позбавлення права власності на майно, але через ті або інші обставини людина була позбавлена практичної можливості користуватися своєю власністю.

В рішенні по справі «Онер`їлдіз проти Туреччини» Європейський суд висловився наступним чином: «Справжнє, ефективне здійснення права, що охороняється цією нормою, не залежить від одного обов`язку держави не втручатися і може вимагати забезпечення позитивних заходів щодо захисту, особливо, якщо існує позитивний зв`язок між заходами, здійснення яких заявник вправі очікувати від державних органів, і ефективним користуванням його майном...»

Відповідно до ч. 4 ст. 373 ЦК України, власник земельної ділянки має право користуватися нею на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

А тому, суд вважає за необхідне визнати недійсним свідоцтво на право власності на земельні ділянки, видані ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 для ведення особистого селянського господарства та НОМЕР_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд від 22.03.2014 року, видані на земельні ділянки, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , кадастрові номера :01:457:0002,:01:457:0003, а також скасувати їх державну реєстрацію, оскльки інщим чином усунути дане порушення не має можливості ..

Враховуючи викладене, керуючись ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати недійсним свідоцтво на право власності на земельні ділянки, видані ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 для ведення особистого селянського господарства та НОМЕР_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд від 22.03.2014 року, видані на земельні ділянки, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , кадастрові номера :01:457:0002,:01:457:0003, а також скасувати їх державну реєстрацію.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційною суду протягом 30 днів.

Повний текст рішення виготовлено 24.12.2020 року.

Суддя : Т.Є. Іванюта