Справа № 713/2101/19
Провадження №2/713/88/20
РІШЕННЯ

іменем України

03.03.2020 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря судового засідання Козубовська-Кузик О.Д., з участю представника позивачки адвоката Маніліча І.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_3 , звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини до відповідача ОСОБА_2 .

Просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним.

18 лютого 2013 року, вступила до шлюбу з ОСОБА_2 , їхній шлюб зареєстрований 18.02.2013 року у виконавчому комітеті Міліївської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №02. В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_4 , яка проживає і буде проживати з нею. Одруження з ОСОБА_2 виявилось невдалим, сімейне життя з ним не склалося по тій причині, що у них зовсім різні та несумісні характери, між ними не було взаєморозуміння, він не дбав про збереження нормальних сімейних стосунків та матеріальне забезпечення сім`ї, з цього приводу між ними часто виникали сварки та скандали. Все це привело до того, що вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства і з літа 2019 року, разом не проживають, в жовтні 2019 року подала позовну заяву про розірвання шлюбу. ОСОБА_2 працює на офіційній роботі в «Київмостобуд» м.Києва, має постійний заробіток, його середньомісячний заробіток становить 15000,00 гривень. Незважаючи на це відповідач не надає дитині матеріальної допомоги, ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати свої дітей. Це, зокрема, виявилося у тому, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на її утримання, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Діти знаходяться на її утриманні. Добровільно виділяти кошти на утримання дитини ОСОБА_2 відмовляється, витрачає гроші на свої потреби, інтересами сім`ї не цікавиться. Інших виплат по виконавчих документах ОСОБА_2 не проводить.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_5 позовні вимоги про стягнення аліментів підтримав, посилався на обставини викладені в позові, просив задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає частково, згідний сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 в розмірі 2000,00 гривень.

Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_5 , вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтований і підлягає частковому задоволенню.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 з 18 лютого 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу є неповнолітня дитина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , виданого 08.10.2015 року виконавчим комітетом Міліївської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №24.

На підтвердження позивачкою ОСОБА_1 позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано наступні докази:

Довідка Вижницької міської ради №4-2474 від 28.11.2019 року з даних якої вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 та на її утриманні перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При зверненні з даним позовом до суду позивачка посилається на загальні вимоги щодо обов`язку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Надаючи оцінку наданим сторонами та безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказам судом встановлено, що:

батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні;

відповідач ОСОБА_2 як батько неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ст.180 Сімейного кодексу України зобов`язаний утримувати неповнолітню дочку до досягнення нею повноліття;

відповідач ОСОБА_2 , є працездатним, згідний сплачувати аліменти в розмірі 2000,00 гривень.

При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права.

За змістом положень ст.180 СК України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.7 ч.7, ч.8 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 ч.1, ч.2 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1). стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2). стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3). Наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1). наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2). Доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4). Інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 (шести) років; дітей віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет у 2020 році», у 2020 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривень, з 1 грудня - 2270 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень.

Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладених обставин, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.182 СК України, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 , як батько зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_1 , аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000,00 (Дві тисячі) гривень щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 80 ч.3 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Відповідно до ст.176 ч.1 п.3ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Згідно ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Суд вважає за необхідне, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача ОСОБА_2 судовий збір в сумі 768,40 гривень в дохід держави.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст.ст.180, 182, 184, 191 СК України, керуючись ст.ст.4, 13, 76, 77, 81 141, 258-265, 274-279, 354, 430 ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000,00 (Дві тисячі) гривень щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , судовий збір в сумі 768 (Сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (Сорок) копійок в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (паспорт серія НОМЕР_2 .04.2013 року Вижницьким РС УДМС України в Чернівецькій області), зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (паспорт серія НОМЕР_3 виданого 29.03.2005 року Вижницьким РВ УМВС України в Чернівецькій області), зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , житель: АДРЕСА_3 .

Допустити негайне виконання стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Суддя І. А. Кибич