11 грудня 2020 року місто Київ
Єдиний унікальний номер справи 824/231/20
Номер провадження № 22-вк/824/228/2020
У Х В А Л А

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Вербової І.М., вивчивши заяву Публічного акціонерного товариства «Інтер РАО ЄЕС» про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 23 серпня 2016 року у справі № 142/2015.

в с т а н о в и в :

08 грудня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Інтер РАО ЄЕС» про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 23 серпня 2016 року у справі № 142/2015.

До вищевказаної заяви Публічним акціонерним товариством «Інтер РАО ЄЕС» долучено клопотанням про поновлення пропущеного строку на подання заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

На обґрунтування причин поважності пропуску строку на звернення із заявою про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражувстановлений ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» зазначає, що з клопотанням про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу останнє вже зверталось у серпні 2017 року до Подільського районного суду міста Києва у провадженні якого, клопотання перебувало 378 днів та за результатами розгляду якого, ухвалою від 13 вересня 2018 року у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено. На думку заявника, вказана ухвала постановлена судом, який не мав повноважень на вирішення такого клопотання. Крім того, ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» зазначає, що у зв`язку із запровадженням карантину на всій території України, останнім було пропущено строк встановлений ч. 3 ст. 475 ЦПК України ще на 106 днів.

Розглянувши клопотання ПАТ «Інтер РАО ЄЕС»про поновлення пропущеного строку на подання заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що останнє не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації у справі № 142/2015 ухвалене судом 23 серпня 2016 року, а тому останній день строку для звернення до суду із заявою про визнання і надання дозволу на виконання вказаного рішення є 23 серпня 2019 року, разом з тим, ПАТ «Інтер РАО ЄЕС», звернулося до суду з заявою, про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 23 серпня 2016 року у справі № 142/2015 лише 04 грудня 2020 року.

Згідно ч.3-4 ст. 475 ЦПК України заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, протягом трьох років з дня прийняття рішення міжнародним комерційним арбітражем. Заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною третьою цієї статті, повертається без розгляду. Суд за клопотанням заявника може поновити пропущений строк на подання заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У силу статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За приписами статтей 8, 129 Конституції України та статей 2, 10 Цивільного процесуального кодексу України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Цим принципом керується суддя, здійснюючи правосуддя.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Мушта проти України", "Мельник проти України"), що застосовується як джерело права при розгляді справ судами згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» звернув увагу, що якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

З викладеного вбачається, що право на звернення до суду не є абсолютним та обмежено вимогами процесуального закону. Застосування відповідних обмежень у передбачених законом випадках не може вважатися порушенням права особи на доступ до суду.

Положення Цивільного процесуального кодексу України не визначають конкретного переліку обставин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Отже, у кожному конкретному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Так, суд критично оцінює доводи ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» про те, що звернення до суду з даною заявою з пропуском строку встановленого ч. 3 ст. 475 ЦПК України зумовлено, зокрема, тим, що заявник вже звертався до Подільського районного суду міста Києва з клопотанням про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, на розгляді якого клопотання перебувало 378 днів та у задоволенні якого, було відмовлено, оскільки ухвала Подільського районного суду за результатами розгляду вищевказаного клопотання постановлена 13 вересня 2018 року, а останнім днем для звернення до суду з заявою є 23 серпня 2019 року. Таким чином, після постановлення Подільським районним судом міста Києва ухвали від 13 вересня 2018 року, у заявника ще було достатньо часу для звернення до суду із заявою про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу після того,

Суд критично оцінює доводи ПАТ «Інтер РАО ЄЕС» про те, що звернення до суду з даною заявою з пропуском строку встановленого ч. 3 ст. 475 ЦПК України зумовлено, зокрема, запровадженням карантину на всій території України, виходячи з того, що строк звернення до суду з заявою про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу закінчився більш ніж за сім місяців до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Так, враховуючи ту обставину, що пропущений строк на подання заяви є значним та його поновлення буде втручанням у принцип юридичної визначеності, клопотання Публічного акціонерного товариства «Інтер РАО ЄЕС» про поновлення пропущеного строку на подання заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, задоволенню не підлягає.

Таким чином, заява Публічного акціонерного товариства «Інтер РАО ЄЕС» про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 23 серпня 2016 року у справі № 142/2015, у відповідності до положень ч.4 ст.475 ЦПК України підлягає поверненню без розгляду.

Керуючись ч.3, ч.4 ст. 475 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Клопотання Публічного акціонерного товариства «Інтер РАО ЄЕС» про поновлення пропущеного строку на подання заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, залишити без задоволення.

Заяву Публічного акціонерного товариства «Інтер РАО ЄЕС» про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 23 серпня 2016 року у справі № 142/2015, повернути без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття.

Суддя: І.М. Вербова