Справа № 570/5726/14-ц
Номер провадження 6/570/121/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовський О.О.

з участю:

секретаря судового засідання Беднарчук Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за поданням старшого державного виконавця Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, -

в с т а н о в и в :

Старший державний виконавець Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гуменюк А. звернувся до суду з поданням, в якому зазначив, що на виконанні у Рівненському районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження АСВП № 60158833 з примусового виконання виконавчого листа №570/5726/14-ц від 24.01.2017 року Рівненського районного суду Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 42 615 грн. компенсацію за нерівність часток (6%) при розподілі майна; 615, 87 грн. - судові витрати (сплата судового збору). Оскільки добровільно борг ОСОБА_1 не було сплачено, в зв`язку з цим просить надати дозвіл на примусове проникнення до житла ОСОБА_1 , а саме до житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для здійснення перевірки майнового стану боржника.

Державний виконавець Рівненського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гуменюк А. в судове засідання не з`явився, заявив суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Розглянувши справу суд прийшов до висновку, що у задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Як встановлено в судовому засіданні, на виконанні у Рівненському районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавче провадження АСВП № 60158833 з примусового виконання виконавчого листа №570/5726/14-ц від 24.01.2017 року Рівненського районного суду Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 42 615 грн. компенсацію за нерівність часток (6%) при розподілі майна; 615, 87 грн. - судові витрати (сплата судового збору).

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно відповідей Пенсійного фонду України боржниця отримує дохід у відділі освіти Рівненської районної державної адміністрації.

Згідно відповідей Державної фіскальної служби у боржниці відсутні відкриті рахунки у банківських установах.

Згідно відповідей Міністерства внутрішніх справ за боржницею немає зареєстрованих транспортних засобів.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, згідно якої у боржниці ОСОБА_1 на праві власності перебуває 1/2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

04.12.2019 в ході проведення виконавчих дій за адресою місця проживання боржниці провести перевірку майнового стану боржниці не вдалось, оскільки ніхто не відчинив двері.

16.01.2020 року державним виконавцем було повторно здійснено виїзд за місцем проживання боржника в ході якого провести перевірку майнового стану боржниці не вдалось, оскільки ніхто не відчинив двері.

02.12.2020 року державним виконавцем було повторно здійснено виїзд за місцем проживання боржника в ході якого провести перевірку майнового стану боржниці не вдалось, оскільки остання не відкрила двері, пояснивши, що перебуває вдома на лікуванні у зв`язку з позитивним тестом на COVID-19

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-785цс15 від 06 липня 2015 року визначено, що положеннями ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконанню рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, порядок захисту прав стягувача, боржника та інших осіб у виконавчому провадженні унормовано положеннями Закону України «Про виконавче провадження». Згідно п.1 ч.2 ст.11 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності до ст.30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до нього інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Ст.8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року декларує: «Кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції».

В своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що за цією статтею Конвенції держава виконає свої зобов`язання не тільки якщо просто утримається від дій, що ці права порушують, а за умови, що буде діяти за певних обставин таким чином, щоб гарантувати їх забезпечення.

Згідно з положеннями ч.1 ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла боржника вирішується судом за місцезнаходженням житла або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно п.12 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи. При цьому згідно з приписами ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На підставі п.4 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про припинення виконавчого провадження, повідомлення про відмову у прийнятті виконавчого документа до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Аналізуючи встановлені обставини та відповідні норми права, суд прийшов до таких висновків.

Згідно передбачених норм вбачається, що суд розглядає питання про примусове проникнення до житла на підставі наявного права державного виконавця безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними. За змістом наведених правових норм примусове проникнення до житла - це крайній захід, якому повинні передувати всі інші, передбачені законодавством дії щодо виконання рішення суду.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодного доказу про те, що боржника було повідомлено про проведення виконавчих дій з виходом до житла, про призначення часу і дати проведення виконавчих дій, чи обізнаність боржника про проведення виконавчих дій.

Встановлений факт, що при здійсненні виходу за адресою боржника потрапити до житлового будинку не виявилось можливим, не свідчить про перешкоджання у вчиненні виконавчих дій боржником. Крім того, відсутнє фіксування державним виконавцем в акті того факту, що боржник перешкоджав доступу до квартири.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що будучи вдома, боржниця не відкрила двері з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, маючи позитивний тест на COVID-19, що також не свідчить про те, що боржниця перешкоджала вчиненню виконавчих дій.

Таким чином, подані матеріали про примусове проникнення до квартири не свідчать про те, що боржниця належним чином повідомлялась про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, остання чинила цьому перешкоди та не надавала доступу до житла у відведений для нього час вчинення виконавчих дій.

Не заперечуючи того, що відповідно до ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами, суд звертає увагу учасників справи на те, що згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглянувши подання державного виконавця в межах заявлених вимог та зазначених і доведених ним обставин, суд вважає, що у задоволенні подання державного виконавця про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника слід відмовити.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні поданнястаршого державного виконавця Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 15 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України

Суддя Красовський О.О.