Справа № 128/362/20
РІШЕННЯ

Іменем України

09.06.2020 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Іонова К.В.

за участі: позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 04.09.2009 розірвано.

В шлюбі та під час спільного проживання в них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач зазначає, що вона самостійно доглядає, виховує та утримує дітей, однак коштів на їх утримання та забезпечення усім необхідним для нормального фізичного, розумового та духовного розвитку не вистачає. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість, оскільки працездатний, інших утриманців не має.

За вказаних обставин позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву (заперечення до позовної заяви), згідно якого вказав, що вони з відповідачкою по даний час проживають подружнім життям, та що він в повному обсязі забезпечував матеріально позивачку та дітей. Вказує, що з 2014 року він втратив працездатність (отримав травму) та отримує пенсію як інвалід 3 групи, яку теж надає позивачці та витрачає на потреби дітей. Зазначає, що на даний час офіційно не працює, однак не відмовлявся і не відмовляється утримувати дітей (а.с. 32 33). Жодного доказу направлення копії даного відзиву позивачу відповідачем суду не надано.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі. Суду пояснила, що з відповідачем вони розлучені, однак спільно проживають в одному будинку. Зазначила, що вона важко працює, щоб утримувати дітей, відповідач в свою чергу офіційно не працює, сидить вдома та ніякої допомоги на утримання дтей не надає.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснив, що він працював до серпня минулого року, на даний час не працює, шукає додаткові доходи. Раніше всі кошти віддавав дружині, однак зараз він є інвалідом 3 групи і віддає на утримання дітей частину своєї пенсії. Проти позовних вимог заперечує, вважає, що дітей забезпечує в достатньому розмірі.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Сторони по справі з 13.11.2004 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 04.09.2009 розірвано, що підтверджується копією відповідного рішення суду (а.с. 7 8).

В шлюбі та під час спільного проживання у сторін по справі народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 4, 5).

З довідки, виданої виконкомом Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області 10.02.2020 за № 122 встановлено, що діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні (а.с.6).

Відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12ААА №598082, відповідачу ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності безтерміново (а.с. 26, а.с. 28).

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає доведеним право позивача на отримання аліментів від відповідача на утримання їхніх неповнолітніх дітей, оскільки сторони по справі розлучені та відповідач не заперечує, що саме позивачка на даний час несе тягар матеріального утримання їхніх дітей, оскільки він не може знайти роботу, яка відповідає його потребам. Добровільна участь відповідача в утриманні дітей не позбавляє позивача права на встановлення судом розміру аліментів на утримання дітей їх батьком.

Визначаючи розмір частки доходів відповідача для утримання його дітей, суд враховує, що відповідачу встановлено третю групу інвалідності, водночас відповідач зобов`язаний утримувати двох своїх дітей, доказів неможливості працевлаштування відповідач суду не надав, в тому числі доказів того, що відповідач взагалі намагався працевлаштуватися, суду не надано, відомості про наявність в нього на утриманні інших осіб відсутні. Враховуючи наявні обставини справи, та перш за все інтереси дітей, їхнє право на належний рівень життя, суд вважає заявлений позивачем розмір аліментів обґрунтованим та таким, що відповідає ст. 182 СК України, а тому такі вимоги позивача підлягають до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.Тому аліменти на дітей необхідно стягувати починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 11.02.2020.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 11.02.2020 і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Згідно вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати, а саме судовий збір, від сплати якого звільнено позивача, в розмірі 840, 80 грн.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 141, 180-183, 191 СК України, ст.ст. 141,247, 259, 263, 265, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 11.02.2020 і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840, 80 гривень.

Рішення суду, в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 15.06.2020.

Суддя: