Номер провадження: 22-ц/813/101/20
Номер справи місцевого суду: 497/258/18
Головуючий у першій інстанції Кравцова А. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,

переглянувши справу №497/258/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод» про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 15 лютого 2019 року у складі судді Кравцової А.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 14 лютого 2018 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що ОСОБА_2 судовим рішенням визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди йому ОСОБА_1 як потерпілому завдано моральної шкоди, він перебував на лікуванні у зв`язку з погіршенням стану здоров`я через загострення наявного в нього захворювання. Позивач ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн., витрати на правову допомогу в сумі 1100,00 грн (а.с.1-2, 70-72).

Ухвалою судді Болградського районного суду Одеської області від 15 лютого 2019 року відкрито провадження у справі (а.с.15).

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, зазначивши у відзиві, що позивач посилається на проходження лікування, але при цьому не просить відшкодувати вартість витрат на лікування незважаючи на те, що моральна шкода пов`язана з наявністю майнової шкоди. Позивач не вказує, яку моральну шкоду йому завдано, які страждання він поніс, як порушено звичайне його життя та щось інше; він декілька днів не ходив на роботу, отримав оплату лікарняного. Крім того, саме позивач винен в дорожньо-транспортній пригоді, так як почав поворот ліворуч без включення сигналу повороту та без перевірки можливості здійснення повороту. Позивач отримує пенсію та працює, він ОСОБА_3 не має постійного доходу, заробітки тимчасові, відповідно не має можливості відшкодувати шкоду в заявленому розмірі. Вважає, що моральної шкоди позивачу не завдавав (а.с.32).

Позивачем ОСОБА_1 надано відповідь на відзив, за змістом якої пояснив, що моральна шкода це той психічний стан, який він отримав як в момент дорожньо-транспортної пригоди, так і після. Сама пригода є стресовим психотравмуючим станом, після пригоди йому прийшлося лікуватися та відновлювати звичайний спосіб життя. Він має інвалідність, але намагається працювати, так як заробітна плата та пенсія мінімальні. Винуватість відповідача в ДТП встановлена судовим рішенням. За перебування на лікуванні отримав по соціальному страхуванню 762,83 грн., що спростовує доводи відповідача про недоведеність проходження лікування (а.с.38-39).

Відповідач ОСОБА_2 , звернувшись 3 липня 2018 року до суду із зустрічним позовом, вказав, що у постанові суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП вказано, що він, керуючи джерелом підвищеної небезпеки, мав бути уважним при врахуванні дорожньої обстановки з тим, щоб своєчасно зупинитися. Поряд з цим суд зазначив, що з пояснень учасників дорожньо-транспортної пригоди вбачається вина ОСОБА_1 щодо поведінки на дорозі та дотримання Правил дорожнього руху. ОСОБА_1 у порушення Правил дорожнього руху їхав по трасі, вимкнувши швидкість, тобто на нейтральній передачі, не гальмував, не включав покажчик повороту, тим самим не показував свій намір зробити поворот, не побачив в дзеркала рухається чи ні інший транспорт, тобто відповідач своїми діями скоїв аварійну ситуацію на дорозі. Внаслідок таких дій ОСОБА_1 його ОСОБА_2 автомобіль також аварійно постраждав та потребував значних вкладень у ремонт, його пасажири не доїхали за місцем призначення, йому було завдано ще більшої ніж ОСОБА_1 майнової та моральної шкоди від ДТП, оскільки завод, на якому працював ОСОБА_1 , отримав страхову суму. Після уточнення зустрічних вимог відповідач ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 20000,00 грн., стягнути з ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» на відшкодування моральної шкоди 20000,00 грн. (а.с.43-44, 54-55).

Позивач ОСОБА_1 вимоги зустрічного позову не визнав, зазначивши у відзиві про безпідставність оспорювання вини у дорожньо-транспортній пригоді, так як винуватість встановлена постановою суду в справі №497/1986/17 (а.с.58-59).

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2018 року первісний та зустрічний позови об`єднано в одне провадження, залучено до участі в справі в якості співвідповідача за зустрічним позовом ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» (а.с.75).

Відповідач за зустрічним позовом ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» вимоги зустрічного позову не визнав, зазначивши у відзиві, що ОСОБА_2 визнаний винним постановою суду у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що виключає відшкодування на його користь моральної шкоди (а.с.88).

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 15 лютого 2019 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено (а.с.94-95).

Висновок суду мотивовано тим, що порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, що спричинило виникнення дорожньо-транспортної пригоди, та його винуватість встановлені постановою суду від 24 жовтня 2017 року, тому в силу положень частини 6 статті 82 ЦПК України ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають. На виконання вимог статей 23, 1167 ЦК України ОСОБА_1 та його представником не були доведені суттєві для вирішення спору обставини, що викладені у позовній заяві, натомість представником ОСОБА_2 викладені в позові обставини, що мали б суттєве значення для вирішення спору по суті, спростовувались, що привело суд до висновку про відсутність достатніх доказів та підстав для задоволення первісного позову.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 червня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення його позову про відшкодування моральної шкоди (а.с.107-109).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в тому, що сама по собі дорожньо-транспортна пригода носить стресовий, психотравмуючий характер; на наступний день після пригоди він звернувся за медичною допомогою та тиждень перебував на лікарняному. Він є професійним водієм і ніколи не був учасником дорожньо-транспортної пригоди, що усугубило його психічний стан.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що з матеріалів справи №497/1486/17 вбачається порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, що призвело до створення аварійної ситуації на дорозі. Рішення суду відповідає фактичним обставинам справи та дослідженим доказам. ОСОБА_1 пояснює що має відчувати людина при дорожньо-транспортній пригоді, наполягає на його ОСОБА_2 вині, але зовсім забуває, що саме він створив таку дорожню ситуацію, яка призвела до зіткнення автомобілів (а.с.128).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог первісного позову в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині вимог первісного позову ОСОБА_1 та ухвалення в цій частині нового рішення про часткове задоволення вимог з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Постановою Болградського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2017 року в справі №497/1486/17 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, з накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн., стягнуто судовий збір в сумі 320,00 грн. За змістом постанови ОСОБА_2 17 вересня 2017 року, керуючи автомобілем марки «Ваз» - 21703, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автодорозі М-15 Одеса-Рені на ділянці 182 км + 360 м при обгоні транспортного засобу автомобіля марки «Ваз» - 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що рухався попереду, не обрав безпечну швидкість руху та дистанцію, не переконався чи буде це безпечним, здійснив зіткнення з транспортним засобом під керуванням ОСОБА_1 , який здійснював маневр повороту ліворуч, в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби були механічно пошкодженні, учасники ДТП тілесних ушкоджень не отримали (а.с.5-6).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має інвалідність 2 групи, перебував на амбулаторному лікуванні з 19 вересня 2017 року до 4 жовтня 2017 року в КУ «Ізмаїльська міська центральна лікарня», що підтверджено листком непрацездатності серія АДЖ №707693, виданим 19 вересня 2017 року для пред`явлення за місцем роботи в ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» (а.с.8, 121-122).

ПрАТ «Ізмаїльський виноробний завод» складено за Формою Н-2 Повідомлення про наслідки нещасного випадку, що стався 18 вересня 2017 року з водієм автонавантажувача ОСОБА_1 (а.с.40).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я (ч.1, п.1 ч.2 ст.23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка їх завдала, якщо шкоди завдано ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч.1, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України).

ОСОБА_1 є особою, якій завдано моральної шкоди, шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із ушкодженням здоров`я. Дорожньо-транспортна пригода сталася 18 вересня 2017 року у денний час, ОСОБА_1 був учасником пригоди, з керованим ним транспортним засобом здійснив зіткнення транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_2 . В постанові Болградського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2017 року в справі №497/1486/17 зазначено, що згідно з Протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №039935 від 18 вересня 2017 року учасники ДТП тілесних ушкоджень не отримали. Поряд з цим ОСОБА_1 на наступний день звернувся за медичною допомогою та з 19 вересня 2017 року по 4 жовтня 2017 року знаходився на лікуванні (тривалість тимчасової непрацездатності склала 12 робочих днів), за місцем роботи ОСОБА_1 було складено за Формою Н-2 Повідомлення про наслідки нещасного випадку, що ставня 18 вересня 2017 року з водієм автонавантажувача ОСОБА_1 як потерпілим. В листку непрацездатності зазначено діагноз (забій), що пов`язується з обставинами дорожньо-транспортної пригоди.

Ушкодження здоров`я викликає біль та душевні страждання. ОСОБА_2 не доведено, що дорожньо-транспортна пригода ніяк не вплинуло на ОСОБА_1 , не викликала у нього переживань, незручностей, певної організації життя у зв`язку з необхідністю відновлення здоров`я тощо.

Посилання ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_1 відпочив за час перебування на лікуванні, що період тимчасової непрацездатності був оплачений не приймається, так як не має ніякого значення для вирішення вимог до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Посилання ОСОБА_2 на те, що ненадання ОСОБА_1 доказів понесення матеріальних витрат на лікування виключає відшкодування моральної шкоди, бо перебуває у взаємозв`яку, не приймається, так як відповідно до положень частини 4 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Посилання ОСОБА_2 на те, що не працює, не має постійного доходу тощо, що ОСОБА_1 отримує пенсію та заробітну плату, не приймається, так як майновий стан відповідача може бути врахований лише при визначенні розміру грошового відшкодування шкоди, але наразі ОСОБА_2 взагалі не надає ніяких доказів свого майнового стану, задекларованих доходів та витрат, то унеможливлює аналіз майнового стану даної особи.

Поряд з цим, при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що ОСОБА_1 мав тяжке захворювання до дорожньо-транспортної пригоди, 2 група інвалідності йому встановлена безстроково, він є пенсіонером за віком, що в сукупності вказує на те, що мав проблеми зі здоров`ям. Суд погоджується з тим, що дорожньо-транспортна пригода вплинула на стан потерпілого ОСОБА_1 , хоча при складанні протоколу про адміністративне правопорушення учасники пригоди послались на відсутність у них ушкоджень. ОСОБА_1 на наступний день звернувся до медичного закладу і був прийнятий на лікування, яке тривало з 19 вересня 2017 року по 4 жовтня 2017 року. Проте, ОСОБА_1 не надав належних і допустимих доказів того, що лікування, яке він проходив у вказаний період, було виключно пов`язане з ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а не з його основним захворюванням. За таких обставин, розмір грошового відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 на рівні 5000,00 грн. при ціні позову 10000,00 грн. є розумним.

В порядку статті 141 ЦПК України понесені та документально підтверджені витрати ОСОБА_1 на правову допомогу в сумі 1100,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.9-11).

Витрати на сплату в дохід держави судового збору за подання ОСОБА_1 позовної заяви в сумі 704,80 грн. (1762,00 грн. х 0,4 = 704,80 грн.) та апеляційної скарги в сумі 1057,20 грн. (1762,00 грн. х 0,4 = 704,80 грн. : 100 х 150 = 1057,20 грн.), від сплати яких ОСОБА_1 як інвалід 2 групи звільнений, покладаються на відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до положень частин 4,5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Учасники справи в судове засідання 12 листопада 2020 року завчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи; заяв про відкладення розгляду справи не подали; у справі двічі призначались судові засідання, розгляд справи відкладався через карантин; справа в провадженні суду з червня 2019 року, учасники справи мали достатньо процесуального часу для надання суду письмового обґрунтування власних позицій. З огляду на те, що оголошені в країні карантинні заходи не мають прогнозованості у своєму продовженні надалі, в справі наявні матеріали для прийняття рішення, спір в оскаржуваній частині тривалий час не має вирішення, справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 15 лютого 2019 року в частині вирішення вимог зустрічного позову ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди не оскаржено, тому в силу визначених статтею 367 ЦПК України меж розгляду справи судом апеляційної інстанції при даному апеляційному перегляді справи рішення в частині зустрічного позову не перевіряється.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 15 лютого 2019 року в частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_3 , виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області 29 січня 2008 року) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на відшкодування моральної шкоди 5000 гривен 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_3 , виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області 29 січня 2008 року) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) витрати на правову допомогу в сумі 1100 гривен 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_3 , виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області 29 січня 2008 року) на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в загальній сумі 1762 гривен 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2020 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова