Справа № 487/7284/19
н/п 2/490/2558/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА
17 березня 2020 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши матеріали позовної заяви Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, третя особа ОСОБА_2 ,-
ВСТАНОВИВ:
27.09.2019 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно її дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, на її особовий рахунок.
03.10.2019 року позивач надав заяву до Заводського районного суду м. Миколаєва про передачу справи за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва за місцем розташування позивача Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради.
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.10.2019 року позовну заяву Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини передано на розгляд до Центрального районного суду м. Миколаєва.
Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкової Н.П. від 10.12.2019 року матеріали позовної заяви Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, третя особа ОСОБА_2 передано на розгляд за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва. В ухвалі зазначено, що позивач просив про стягнення аліментів на особистий рахунок дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а дитина проживає з опікуном ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що є територією Заводського району м. Миколаєва.
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.02.2020 року матеріали позовної заяви Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, третя особа ОСОБА_2 , передано на розгляд за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва, оскільки позивачем у справі є Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, місцезнаходження юридичної особи - м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20, що відноситься до території Центрального районного суду м. Миколаєва.
17.03.2020 року справу передано судді Черенковій Н.П.
Статтею 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.
Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК, з підстав, зазначених у ст. 36 ЦПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
Законодавець надає учасникам судового процесу можливість коректного розв`язання ситуації, що створилася, шляхом заяви самовідводу, що і є етичним моментом законодавства, яке регулює ці питання. На переконання суду, кінцевою метою законодавця було досягнення максимальної впевненості в тому, що у учасників процесу не повинно виникати сумнівів у неупередженості судді.
При цьому, якщо рішення суду (судді) оскаржувалося позивачем або відповідачем, то виникає «зайва» напруга у відносинах судді з такими особами, оскільки вона могла скластися з невдоволення таких осіб рішенням і діями конкретного судді. Тому доцільно надати такій особі в інших справах право відводу такого судді, щоб особисті стосунки такої особи та судді не впливали на об`єктивність майбутнього судового рішення.
Окрім того, декілька «помилок суду на користь однієї із сторін» можуть свідчити про упередженість суду і майбутнє рішення вже може розцінюватися як умисне.
Відповідно до п.п. 66 рішення ЄСПЛ у справі "Бочан проти України" суб`єктивний критерій це особисті переконання та поведінка конкретного судді. Об`єктивний критерій це факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви у безсторонності судді та оцінка того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення правомірних сумнівів в безсторонності (зовнішні ознаки).
ЄСПЛ нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (див., серед багатьох інших джерел, "Булут проти Австрії" (Bulut v. Avstria), рішення від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 356, п. 31, та "Томан проти Швейцарії" (Thomann v. Switzerland), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, 825, п. 30). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.
Реалізація принципу верховенства права, визначеного ЦПКУкраїни, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.
Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.
ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.
При цьому, в ухвалі про передачу справи за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.12.2019 року, постановленій під головуванням судді Черенкової Н.П., висловлено позицію щодо підсудності даної справи, а тому зазначені обставини виключають участь судді Черенкової Н.П. у її розгляді.
На підставі викладеного, у зв`язку з вищенаведеними обставинами у стороннього спостерігача можуть виникнути сумніви в неупередженості судді, тобто розгляд даної справи суддею Черенковою Н.П не буде відповідати вимогам безсторонності суду за об`єктивним критерієм відповідно до пункту 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,за такого суддя Черенкова Н.П. вважає необхідним заявити собі самовідвід по справі №487/7284/19.
Керуючись ст.ст.36, 38, 40, 258, 260 ЦПК України, суддя,-
Відвести суддю Черенкову Н.П. від розгляду цивільної справи №487/7284/19 за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, третя особа ОСОБА_2 .
Передати дану справу до канцелярії суду для визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова