Справа № 311/1832/19
Провадження № 2/311/63/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06 лютого 2020 року місто Василівка
Василівський районний суд Запорізької області в складі:
в складі: головуючого - судді: Сидоренко Ю.В.
при секретарі: Осінцевій Л.А.,
22 травня 2019 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, Орган опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, призначення опікунів та стягнення аліментів.
На обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилаються на те, що вони є рідними дідусем та бабусею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Мати дитини - ОСОБА_3 , є донькою позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Онука ОСОБА_5 проживає разом з ними та зареєстрована за їх місцем проживання з народження. Весь цей час дитина перебуває на повному утриманні позивачів, мати грошей на потреби онуки не надає. Отримані від держави кошти ОСОБА_3 витрачає на свої потреби. Відповідачка ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення повноліття не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на її виконання. Будь-яких перешкод для виконання нею своїх обов`язків, позивачі не чинили. Зокрема неодноразово пропонували їй спілкуватися з дитиною, купувати одяг та харчі, дошкільне приладдя, брати іншу участь у виховання та утриманні дитини. Але цього відповідачка ОСОБА_3 роботи не бажає, свідомо ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків. Зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров`я дитини, не дбає про її інтереси, крім того вживає наркотики та алкоголь та веде аморальний спосіб життя, та постійним вживанням алкоголю негативно може вплинути на дитину. Оскільки відповідачка ОСОБА_3 не піклується про дитину, вживає наркотики, веде аморальний спосіб життя, тому позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимушені звернутися до суду з даним позовом, в якому просять: 1) позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; 2) призначити їх - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 опікунами онуки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та передати її на виховання позивачам; 3) стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на їх користь аліменти на утримання онуки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі ј частки усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 13 червня 2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.52).
Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 03 жовтня 2019 року задоволено клопотання позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та до участі у цивільний справі № 311/1832/19 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів: Орган опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області (а.с.89).
Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.108).
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник в особі адвокат Кара Р.Т в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте представником позивачів адвокатом Кара Р.Т. надано на адресу суду письмову заяву, в якій представник просить розглядати справу у її відсутність, та відсутність її довірителів, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні за підставами, викладеними у позовній заяві та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, на підставі наявних у ній доказів (а.с.168).
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем проживання (перебування) відповідачки, що підтверджується поштовим конвертом, що повернувся на адресу суду з відміткою «інші причини» (а.с.58,71,117,119), «за закінченням терміну зберігання» (а.с.79,161), «не проживає» (а.с.162), Актами Кам`янської сільської ради Василівського району Запорізької області від 10.10.2019 року, від 11.11.2019 року, 09.12.2019 року, 28.01.2020 року щодо неможливості вручення судової повістки адресату ОСОБА_3 у зв`язку з її відсутністю за місцем проживання (а.с.97,123,147,164), також належне сповіщення відповідачки було здійснено судом шляхом розміщення оголошення про виклик відповідача до суду на офіційному веб-порталі судової влади (а.с.56-57,59-60,118,141,160), відповідно до приписів ч.11 ст.128 ЦПК України. Однак, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки до зали судових засідань відповідачкою на адресу суду не надано, відзив, заперечення проти позову не подано.
Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивачів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи було повідомлено судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте до суду було подано заяву, в якій представник третьої особи просить розглядати справу без участі їх уповноваженого представника, позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітньої дитини ОСОБА_4 підтримують. В частині позовних вимог щодо призначення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 опікунами над малолітньою ОСОБА_4 заперечують, посилаючись на те, що в Службі у справах дітей райдержадміністрації та на комісії з питань захисту прав дитини позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було роз`яснено, що одному з них необхідно надати письмову заяву з відповідним пакетом документів щодо постановки на облік як кандидата в опікуни, їм було роз`яснено, що одного з них буде поставлено на облік потенційних піклувальників, а також про те, що піклування над онукою ОСОБА_4 може бути призначено після прийняття розпорядження голови райдержадміністрації щодо встановлення юридичного статусу дитині. Вважають, що на даний час відсутні підстави для надання малолітній ОСОБА_4 юридичного статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, оскільки рішення суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_4 не прийнято (а.с.80,149,160).
Представник третьої особи Органу опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи було повідомлено судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте до суду було подано заяву, в якій представник третьої особи просить розглядати справу без участі їх уповноваженого представника, позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітньої дитини ОСОБА_4 підтримують. В частині позовних вимог щодо призначення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 опікунами над малолітньою ОСОБА_4 заперечують (а.с.167).
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив суду, що добре знає позивачів по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , мешкає з ними по сусідству, а саме за адресою: АДРЕСА_2 . їй також відомо, що у позивачів є донька ОСОБА_7 , яка поводиться не дуже добре, веде аморальний спосіб життя. Після народження дитини ОСОБА_8 зникла, залишила малолітню доньку своїм батькам, позивачам у справі. Близько 2-3 роки ОСОБА_10 не бачила, її малолітню доньку виховують позивачі ОСОБА_11 , вони онуку доглядають, дитина охайна, у чистому одязі, нагодована. Позивачів характеризує свідок виключно з позитивної сторони, наголошує, що позивачі ОСОБА_11 алкогольні напої не вживають, працьовиті, за характером спокійні, врівноважені, доброзичливі.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що позивачі по справі ОСОБА_11 їй дуже добре знайомі, проживають з нею по сусідству, знає їх вже близько 15 років, нічого поганого про них повідомити не може, має лише позитивні відгуки. Стосовно доньки позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свідок повідомила, їх доньку ОСОБА_8 бачила близько трьох років тому, де вона перебуває їй невідомо, до своєї малолітньої дитини ОСОБА_7 не навідується, будь-якої уваги їй не приділяє, вихованням доньки не займається. Малолітня ОСОБА_5 , якій наразі п`ять років, називає бабусю ОСОБА_2 мамою. Дитина дитячий садок не відвідує, її вихованням займаються позивачі.
Всебічно та повно дослідивши матеріали цивільної справи № 311/1832/19, вислухавши в судовому засіданні пояснення позивачів, представника позивачів адвоката Кара Р.Т., представника третьої особи Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Давиденка В.С., показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами даної цивільної справи № 311/1832/19, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, призначення опікунів та стягнення аліментів підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.
Відповідно до ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.41), ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 та батьком якої записаний « ОСОБА_1 » та матір`ю записана « ОСОБА_2 », позивачі по справі, про що Шевченківським районним у місті Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 24 листопада 1994 року зроблено відповідний актовий запис №1382 (а.с.41).
Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Відділом РАЦС Шевченківського райвиконкому м.Запоріжжя від 13.12.1991 року, ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_14 , про що 13.12.1991 року складено актовий запис №974, та після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_14 змінено на прізвище « ОСОБА_11 », та копія вказаного Свідоцтва міститься в матеріалах справи (а.с.17).
Отже, позивачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є дідусем та бабусею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відповідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Кам`янською сільською радою Василівського району Запорізької області за №657 від 13.03.2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 03 лютого 2006 року по теперішній час, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.8).
Згідно з Довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданої Кам`янською сільською радою Василівського району Запорізької області за №658 від 13.03.2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 03 лютого 2006 року по теперішній час, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.10).
Як вбачається з Довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Кам`янською сільською радою Василівського району Запорізької області за №659 від 13.03.2019 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 03 лютого 2006 року по теперішній час, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.11).
ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28.10.2005 року приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Харченко Ю.Г., який зареєстрований в реєстрі за №1672 та копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.34), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №1664151 від 28.10.2005 року (а.с.35,38), а також копією технічного паспорту на вищевказаний житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого Василівським районним бюро технічної інвентаризації станом на 07.06.2004 року (а.с.38-40).
Відповідно до Довідки, виданої Кам`янською сільською радою Василівського району Запорізької області за №656 від 13.03.2019 року, вбачається, що згідно даних погосподарської книги Кам`янської сільської ради №16 (2016-2020 р.р.) особовий рахунок № НОМЕР_4 , домогосподарство по АДРЕСА_1 (голова ОСОБА_1 ) має у користуванні присадибну земельну ділянку площею 0,21 га, яка використовується за призначенням. Сільськогосподарських тварин в приватній власності об`єкта господарювання немає (а.с.9).
Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЗП №144015, виданого 04.05.2006 року Василівським районним відділом земельних ресурсів, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,2141 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.37).
Згідно Довідки за №01-26/154 від 20.12.2019 року, виданої Дошкільним навчальним закладом (Ясла-Садок) комбінованого типу №145 «Дружна Сімейка» Запорізької міської ради Запорізької області, ОСОБА_1 з 11.12.2019 року працює двірником (наказ від 10.12.2019 року за №147 к/тр) основним працівником з навантаженням на одну1 ставку (а.с.169).
Як вбачається з Довідки про доходи за №570, виданої Василівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Василівському об`єднаному управлінні ПФУ в Запорізькій області і отримує пенсію за віком, розмір якої за період з 01.01.2019 року по 31.03.2019 року складає 4491,00 гривень, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.13).
Відповідно до Довідки про доходи за №1365 від 05.12.2019, виданої Василівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Василівському об`єднаному управлінні ПФУ в Запорізькій області і отримує пенсію за віком, розмір якої за період з 01.07.2019 року по 31.12.2019 року складає 9458,00 гривень, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.170).
Згідно Довідки №383 від 19.03.2019 року, виданої Василівською районною філією Запорізького обласного центру зайнятості, ОСОБА_7 станом на 19.03.2019 року на обліку як безробітна у центрах зайнятості України не перебуває, матеріальна допомога по безробіттю не проводиться, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.21).
Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЗП №005425, виданого Новомиколаївською районною державною адміністрацією 30.05.2002 року, ОСОБА_15 на підставі розпорядження Новомиколаївської райдержадміністрації Ради народних депутатів від 25 березня 2002 року за №70, передано у приватну власність земельна ділянка площею 4,00 га, розташована на території Новоіванківської сільської ради Новомиколаївського району для ведення особистого селянського господарства, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.33).
Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори в порядку заміщення державного нотаріуса Новомиколаївської державної нотаріальної контори Дмитрієвою Н.П. від 12.02.2018 року, ОСОБА_1 отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_15 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , у вигляді спадкового майна, яке складається з: прав власності на земельну ділянку, площею 3,997 гектарів, що належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП №005425, зареєстровано в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на змелю за №2830, виданого Новомиколаївською районною державною адміністрацією Запорізької області 30.05.2002 року. Свідоцтво про право на спадщину за законом видано ОСОБА_1 зареєстровано в реєстрі за №111 (а.с.30), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №113701004 від 12.02.2018 року (а.с.31,32)
Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 20.03.2019 року, складеного депутатом Кам`янської сільської ради Василівського району Запорізької області Кузьміною Т.П., підпис якої засвідчено секретарем Кам`янської сільської ради Семеренко С.В., в присутності ОСОБА_2 та сусідів: ОСОБА_16 , ОСОБА_12 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: заявник - ОСОБА_2 , чоловік - ОСОБА_1 , донька - ОСОБА_17 (лише зареєстрована), онука - ОСОБА_4 , син - ОСОБА_18 (лише зареєстрований, фактично мешкає за адресою АДРЕСА_3 ). У даному акті зазначено, що будинок глинобитний, обкладений цеглою, вкритий шифером, пічне опалення, зручності у будинку. Також зазначено, що ОСОБА_2 , 1964 року народження проживає разом з чоловіком ОСОБА_1 , 1957 року народження (пенсіонер) та онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12. ОСОБА_17 , 1994 року народження фактично не проживає з народження доньки, зі слів свідків інколи навідувалась, взагалі участі у вихованні дитини не приймала. ОСОБА_18 , 1984 року народження лише зареєстрований, ніколи не проживав за цією адресою (а.с.44).
Згідно характеристики на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надану депутатом Кам`янської сільської ради Василівського району Запорізької області Кузьміною Т. П ., підпис якої засвідчено секретарем Кам`янської сільської ради Семеренко С.В., гр. ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2004 року, разом з чоловіком ОСОБА_1 . Вона не працює, займається вихованням онуки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яку покинула її донька ОСОБА_8 . За свідченнями сусідів це працьовита, ввічлива, товариська жінка. Алкоголь не вживає, гарна господиня та домогосподарка, любить куховарити. Онуку виховує з чоловіком ОСОБА_1 , оскільки місцезнаходження доньки їй невідоме. Малолітня ОСОБА_5 вихована, легко йде на контакт, привітна, завжди охайна, чиста, по сезону одягнена. За роки проживання в с.Кам`янське ОСОБА_2 зарекомендувала себе виключно з позитивного боку (а.с.45).
Як вбачається з характеристики на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надану депутатом Кам`янської сільської ради Василівського району Запорізької області Кузьміною Т.П., підпис якої засвідчено секретарем Кам`янської сільської ради Семеренко С.В., ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2004 року (він пенсіонер), мешкає разом з дружиною ОСОБА_2 , 1964 року народження та виховує онуку ОСОБА_4 . За час проживання в с.Кам`янське скарг та нарікань від сусідів не надходило. ОСОБА_1 скромний, не конфліктний, доброзичливий, працьовитий та спокійний чоловік, алкоголь не вживає. По можливості підробляє на дачних ділянках, а також сусідів (копає, рубає дрова), обробляє свою присадибну земельну ділянку (а.с.46).
Відповідно до висновку про стан здоров`я ОСОБА_1 , наданого Василівською амбулаторією загальної практики сімейної медицини КНП «Василівський центр ПМСД» ВРР ЗО від 02.04.2019 року, позивач ОСОБА_1 не має захворювань, які б перешкоджали призначенню його опікуном, на алкогольну та наркотичну залежність останній не страждає, перебуває на «Д» обліку з діагнозом: Гіпертонічна хвороба ІІ високого ризику, психічних захворювань немає (а.с.15,16,20,22).
Згідно довідки Міністерства внутрішніх справ України (серії ІАА №1132128), ОСОБА_1 за обліками МВС України станом на 17.04.2019 року до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи непогашеної судимості немає, в розшуку не перебуває (а.с.43).
Відповідно до висновку про стан здоров`я ОСОБА_2 , наданого Василівською амбулаторією загальної практики сімейної медицини КНП «Василівський центр ПМСД» ВРР ЗО від 02.04.2019 року, позивач ОСОБА_2 не має захворювань, які б перешкоджали призначенню її опікуном, на алкогольну та наркотичну залежність остання не страждає, на обліку не перебуває, психічних захворювань немає (а.с.18,19).
Згідно довідки Міністерства внутрішніх справ України (серії ІАА №1132130), ОСОБА_2 за обліками МВС України станом на 16.04.2019 року до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи непогашеної судимості немає, в розшуку не перебуває (а.с.43).
Відповідно до Акту про факт непроживання особи за місцем реєстрації №743 від 220.03.2019 року, складеного депутатом Кам`янської сільської ради Василівського району Запорізької області Кузьміною Т.П., підпис якої засвідчено секретарем Кам`янської сільської ради Семеренко С.В. в присутності сусідів: ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , вбачається, що ОСОБА_17 , 1994 року народження зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає за даною адресою з 2017 року по теперішній час, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.14).
Згідно з характеристики на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надану депутатом Кам`янської сільської ради Василівського району Запорізької області Кузьміною Т.П., підпис якої засвідчено секретарем Кам`янської сільської ради Семеренко С.В., гр. ОСОБА_7 на даний час за адресою: АДРЕСА_1 не проживає. Зі слів батьків вдома вона не з`являлась більше року. Під час останнього приїзду була в неадекватному (можливо наркотичному) стані. ОСОБА_3 навчалась у Кам`янській загальноосвітній школі, вона систематично прогулювала уроки, в школу не з`являлась, а проводила час у сумнівних компаніях. Сім`ю неодноразово відвідували працівники школи та члени опікунської ради, але це позитивного результату не дало і вона виявила бажання перейти на навчання до Василівської вечірньої школи. У 2014 році народила доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько дитини невідомий. Три місяці була вдома, дитину доглядала, а потім кинула дівчинку на матір і зникла у невідому напрямку. У 2017 році з`явилася і пообіцяла, що зміниться, має твердий намір виховувати дитину, але невдовзі знову зникла. Зі слів батьків місце її знаходження їм невідоме (а.с.47).
Відповідно до Актів обстеження умов проживання від 13.03.2019 року та 29.05.2019 року, сформованих у складі спеціаліста ССД Давиденко В.С., головного спеціаліста ССД Жуковець А.І., начальника відділу спеціальної роботи Василівського РУССОМ Кольчик І.А., інспектора ЮП Василівського ВП Бульби Г.В., було проведено обстеження умов проживання родини ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Даним Актом встановлено, що житло розміщено на першому поверсі одноповерхового будинку, та складається з шести кімнат: дві жилі кімнати, коридор, їдальня, кухня та кімната з санвузлом. В будинку тепло, опалення пічне, наявний запас дров. В кімнатах чисто, два спальних місця, є крісла, шафи, холодильник, телевізор. Продукти харчування наявні з запасом. Ванна кімната є прохідною. Дитина забезпечена одягом відповідно до віку та сезону, наявна велика кількість іграшок, дитина спить на одному ліжку з бабусею (планується купівля окремого ліжка). За цією адресою проживають та мають постійне місце реєстрації: донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дідусь - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , бабуся - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована, але фактично не проживає. Зі слів бабусі та дідуся, мати ОСОБА_3 тривалий час не проживає з донькою, не піклується про неї, не виховує, де саме проживає невідомо. ОСОБА_4 до дошкільного навчального закладу не влаштована, рівень знань відповідно до віку (на час обстеження дівчина була мовчазна), та копія вказаного Акту міститься в матеріалах справи (а.с.150,151).
Відповідно до Висновку за №01-12/377 від 26.07.2019 року, складеного Службою у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, як органом опіки та піклування, зазначено про те, що мати дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання не відоме. Інформація про батька дитини записана зі слів матері згідно ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. За інформацією Кам`янської сільської ради ОСОБА_3 через три місяці після народження дитини покинула її на своїх батьків. Періодично вона приїжджала до батьків та дитини, а потім знову виїжджала до м.Запоріжжя. На сьогодні за адресою реєстрації матір дитини не проживає, її місцеперебування невідомо. За інформацією позивачів, з часу народження їх онуки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати дитини батьківських обов`язків відносно доньки не виконує: не виховує її, не цікавиться життям, навчанням, здоров`ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, матеріально не утримує. Зі слів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мати дитини вживає наркотичні речовини та веде асоціальний спосіб життя. Службою у справах дітей було обстежено умови проживання родини ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 та з`ясовано, що ОСОБА_7 за вказаною адресою не проживає, а малолітня ОСОБА_5 виховується і утримується дідусем та бабусею. ОСОБА_5 до дитячого садочка не влаштована. З метою всебічного та детального розгляду питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , зазначене питання було винесене на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини 17.07.2019 року за участю позивачів. На засідання Комісії була запрошена відповідач по справі. Попередньо, в телефонному режимі, вона зазначила, що знає про позбавлення її батьківських прав відносно доньки та відключила телефон. Мати дитини на засіданні Комісії була відсутня. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проінформували членів Комісії, що їх онука з народження проживає з ними. ОСОБА_3 вихованням, розвитком малолітньої доньки не займається та не цікавиться, матеріально не утримує, веде асоціальний спосіб життя. Після з`ясування всіх обставин, вивчивши матеріали справи, враховуючи відсутність матері дитини та думку позивачів, члени Комісії з питань захисту прав дитини шляхом голосування прийняли колегіальне рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_4 . Виходячи з викладеного, орган опіки та піклування Василівської райдержадміністрації Запорізької області, діючи виключно в інтересах дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно її малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.69-70).
Зазначений висновок повністю узгоджується з іншими матеріалами справи та наданими суду доказами.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, у зв`язку з чим, враховуючи те, що факт ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 підтверджується зібраними у справі доказами.
Відповідно до вимог статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.164 СК України матір може бути позбавлена батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Отже, позбавлення відповідачки батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме систематичне нехтування матір`ю ОСОБА_3 своїми батьківськими обов`язками щодо участі у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4 , матеріальному забезпеченні доньки, духовному зростанні доньки, взагалі будь-якої участі у житті дитини, що повністю узгоджується з зібраними у справі письмовими доказами, показаннями в судовому засіданні свідків, а тому суд вважає, що до відповідачки слід застосувати таких крайній захід як позбавлення батьківських прав, що, на думку суду, є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст.150 СК України, тому суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, що в свою чергу слугуватиме захисту прав дитини у вирішенні всіх її життєвих питань, прав, гарантованих державою соціальний захист як дитини, позбавленої батьківського піклування.
Згідно з правилами частин третьої та четвертої статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою (піклування над неповнолітньою особою), якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна (піклувальника) за поданням органу опіки та піклування.
Згідно з ч.ч.2,3,4 ст.63 Цивільного кодексу України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника; при призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного.
За правилом статті 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.244 СК України опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа, при призначенні якої органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з положеннями частин третьої та четвертої статті 60 ЦК України, якщо судом над дитиною встановлюється опіка чи піклування, то аліменти необхідно стягувати на користь особи, що призначається опікуном або піклувальником.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» (зі змінами та доповненнями), діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовились батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти.
Визначення механізму провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, зокрема, набуття дитиною статусу дитини-сироти, або дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей, які залишились без батьківського піклування, регулюється Правилами опіки та піклування, затвердженими Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.
Згідно з положеннями пункту 2.2 Правил опіки та піклування, опіку (піклування) може бути встановлено і при житті батьків неповнолітніх дітей зокрема у випадках, коли батьки понад шість місяців не проживають разом з дитиною та без поважних причин не беруть участі в її вихованні та утриманні, не виявляють щодо дитини батьківської уваги та турботи або підкинули (залишили) дитину, і це підтверджено відповідними актами, складеними органами внутрішніх справ.
Відповідно до пункту 3.1 Правил, для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник.
При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним.
Опікун призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.
Переважне право серед кількох осіб, які бажають стати опікунами чи піклувальниками над однією і тією ж дитиною, надається: родичам дитини незалежно від місця їх проживання; особам, у сім`ї яких проживає дитина на час, коли стосовно неї виникли підстави щодо встановлення опіки чи піклування.
При цьому, за умови досягнення нею відповідного віку (10 років), враховуються побажання самої дитини.
Положення статті 243 СК України, які відповідають положенням статті 58 ЦК України, згідно з якими опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування, враховуються судом у їх взаємозв`язку, зокрема, із положеннями пункту 2.2 Правил опіки та піклування, які передбачають підстави встановлення опіки при житті батьків неповнолітніх дітей у випадку, коли батьки понад шість місяців не проживають разом з дитиною та без поважних причин не беруть участі в її вихованні та утриманні, залишили дитину.
Стаття третя Конвенції про права дитини визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
За приписами частини четвертої статті 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С.проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
Судом встановлено, що понад шість років відповідач ОСОБА_3 не проживає разом зі своєю малолітньою донькою та без поважних причин не бере участі в її вихованні та утриманні, залишила дитину на виховання батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та з якими весь час проживає малолітня ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_12. Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 онукою ОСОБА_5 займалися з їх народження, мають намір далі утримувати та виховувати її, вони є дієздатними особами, не визнані неблагонадійними, люблять свою онуку, створюють їй відповідні умови для її розвитку, навчання. Відмова ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у призначенні опікунами над онукою ОСОБА_5 призведе до втрати нею безпечного, спокійного та стійкого середовища.
Отже, з урахуванням позитивного висновку органу Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно її доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також приймаючи до уваги надані позивачами по справі чисельні характеризуючі матеріали, медичні документи на підтвердження свого стану здоров`я, документальні підтвердження їх матеріального та сімейного становища, суд вважає, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідають вимогам щодо кандидатів в опікуни та можуть бути опікунами малолітньої онуки ОСОБА_4 , а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині встановлення опіки позивачів щодо малолітньої онуки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Указані обставини встановлені судом за наслідками повного та всебічного дослідження обставин справи, які перевірені доказами, та оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку.
Відповідно до ст.ст. 8,11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя тощо.
Відповідно до ст.ст.25, 27, 29 Конвенції про Права дитини, ратифікованої Постановою ВР від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці визнають права дитини, яка віддана компетентними органами на піклування з метою догляду за нею, її захисту або фізичного чи психічного лікування, на періодичну оцінку лікування, наданого дитині, і всіх інших умов, пов`язаних з таким піклуванням про дитину. Держави-учасниці погоджуються щодо того, що освіта дитини має бути спрямована на: розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі; виховання поваги до прав людини та основних свобод, а також принципів, проголошених у Статуті Організації Об`єднаних Націй; виховання поваги до батьків дитини, її культурної самобутності, мови і національних цінностей країни, в якій дитина проживає, країни її походження та до цивілізацій, відмінних від її власної; підготовку дитини до свідомого життя у вільному суспільстві в дусі розуміння, миру, терпимості, рівноправності чоловіків і жінок та дружби між усіма народами, етнічними, національними і релігійними групами, а також особами з корінного населення.
Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.
Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей.
Наразі суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 безвідповідально ставиться до питання виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не піклуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками.
Згідно з наданими позивачами та третіми особами доказами, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан її здоров`я, хоча б мала це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
На підставі викладеного, суд дійшов переконливого висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно її малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; що повністю відповідає інтересам дитини.
Суд звертає увагу відповідачки на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст.169 Сімейного кодексу України).
Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, а також враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надала, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на неї ст.150 СК України, відносно малолітньої дитини.
Згідно положень ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Згідно з вимогами ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно.
Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно з ч.2 ст.182 СК України.
Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.
У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно ч.1 ст.179 СК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»), аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.
Враховуючи вищевикладене, ретельно досліджені судом матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків по справі, суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню та суд вважає необхідним позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_10 відносно малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , за тими підставами, що відповідачка ОСОБА_3 самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_4 , взагалі не проявляє до дитини батьківської турботи, байдуже ставиться до її виховання, про фізичний і духовний розвиток дитини не піклується, тривалий час не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, за місцем проживання дитину не відвідує.
Таким чином, суд приходить до висновку, що мати ОСОБА_3 повністю ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання власної доньки ОСОБА_5 , що підтверджується у повному обсязі дослідженими в судовому засіданні вищенаведеними доказами, які є належними та допустимими, тому суд вважає необхідним, виключно в інтересах малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , позбавити відповідачку ОСОБА_10 батьківських прав відносно її малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; також суд вважає необхідним встановити опіку над малолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та призначити позивачів: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за їх згодою, опікунами малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Разом з тим, суд вважає необхідним позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на користь обох позивачів задовольнити частково, та стягнути з відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь одного з позивачів, а саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 - в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідачки щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 22 травня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.
При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідачка ОСОБА_3 є працездатною особою, доказів щодо знаходження на її утриманні інших членів сім`ї, відповідачем суду не надано. Та суд вважає, що саме такий розмір стягнутих аліментів буде достатнім для утримання малолітньої дитини і відповідачка взмозі його виплачувати, оскільки розмір є незначним, він може забезпечити лише незначну частину першочергових потреб дитини.
В частині заявлених позовних вимог про стягнення з відповідачки ОСОБА_3 аліментів у тій же самій ј (однієї четвертої) частки на користь іншого позивача ОСОБА_2 , окрім позивача ОСОБА_1 , суд вважає необхідним відмовити за необґрунтованістю заявлених позовних вимог в цій частині.
Керуючись ст.ст.8,124 Конституції України, ст.ст.25,27,29 Конвенції про Права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, п.2 ч.1 ст. ст. 164, 165, 166, 167, 171, 180, 182, 183, 191, 243, 244 Сімейного кодексу України, ст.ст.8,11 Закону України „Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року, ст. ст. 13, 43, 81, 89, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, Орган опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, призначення опікунів та стягнення аліментів - задовольнити частково.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , уродженку міста Запоріжжя, громадянку України, відносно малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Встановити опіку над малолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Призначити ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_1 опікунами малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (уродженки м.Запоріжжя, громадянки України, не працюючої, останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) - аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 - в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходів) відповідачки щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 22 травня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Василівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено - 28 лютого 2020 року.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області Ю.В. СИДОРЕНКО