Справа № 132/4459/18
Провадження № 22-ц/801/746/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Аліменко Ю. О.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 рокуСправа № 132/4459/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

за участю секретаря судового засідання: Кузьменка Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №132/4459/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Калинівська «Сільгосптехніка» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемешівка Агро Плюс», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Мельниківської сільської ради Немирівського району Вінницької області про визнання договору оренди землі недійсним

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Калинівська «Сільгосптехніка» на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 28 січня 2020 року про закриття провадження у справі, повний текст якої складено постановлену у складі судді Аліменка Ю.О.,

встановив:

В грудні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі- ТОВ) «Калинівська «Сільгосптехніка» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Лемешівка Агро Плюс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Мельниківська сільська рада про визнання недійсним договору оренди землі.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що згідно з договором від 07 вересня 2011 року № 349, укладеного між позивачем та ОСОБА_2 , орендодавець передала позивачу в оренду земельну ділянку розміром 2,1806 га, кадастровий номер :02:001:0084 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Сальницької сільської ради Калинівського району Вінницької області строком на 5 років. Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Калинівському районі 04 липня 2012 року за № 05150, тому строк дії договору закінчувався 04 липня 2017 року.

В червні 2017 року позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 померла, а право власності на земельну ділянку перейшло в порядку спадкування до ОСОБА_1 , в зв`язку з чим останньому 28 червня 2017 року було направлено лист з додатковою угодою №1 від 27 червня 2017 року до договору оренди землі. Відповідач додаткову угоду не підписав. З інформаційної довідки з державного реєстру прав власності на нерухоме майно від 21 серпня 2017 року позивачу стало відомо, що орендована ним земельна ділянка до закінчення строку дії договору оренди була передана ОСОБА_1 в оренду ТОВ «Лемешівка Агро Плюс» за договором оренди від 30 березня 2017 року строком на 7 років, право на яке було зареєстроване Мельниківською сільською радою 01 квітня 2017 року. Станом на 27 листопада 2018 року спірна земельна ділянка перебуває у користуванні позивача.

Вважає, що такими діями відповідачів було порушено його право оренди на спірну земельну ділянку, в тому числі переважне право позивача на укладення договору оренди на новий строк.

З цих підстав, керуючись статтями 203,215 ЦК України, статтею 33 Закону України «Про оренду землі», просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки б/н від 30 березня 2017 року, кадастровий номер :02:001:0084, площею 2,1806 га, який укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Лемешівка Агро Плюс» та визнати укладеною додаткову угоду №1 від 27 червня 2017 року до договору оренди земельної ділянки від 07 вересня 2011 року №349, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Калинівському районі Вінницької області 04 липня 2012 року за № 05150 про оренду земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0084 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Сальницької сільської ради Калинівського району Вінницької області площею 2,1806 га в редакції, викладеній в позовній заяві.

09 грудня 2019 року від представника позивача - Катрича П.С. надійшла заява про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання укладеною додаткової угоди №1 від 27 червня 2017 року до договору оренди земельної ділянки від 07 вересня 2011 року №349 , яку обґрунтовано тим, що позивачу стало відомо про те, що був здійснений поділ спірної земельної ділянки з присвоєнням кожній новій земельній ділянці кадастрового номера, в зв`язку з чим попередня земельна ділянка вже не існує, а тому відсутній предмет спору. В іншій частині позов підтримав (а.с. 179).

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 28 січня 2020 року закрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ТОВ «Калинівська «Сільгосптехніка» до ОСОБА_1 , ТОВ «Лемешівка Агро Плюс», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Мельниківської сільської ради Немирівського району Вінницької області про визнання договору оренди землі недійсним.

Зобов`язано Управління Державної казначейської служби України у Калинівському районі Вінницької області повернути ТОВ «Калинівська «Сільгосптехніка» (ідентифікаційний код 03567303) сплачений судовий збір у розмірі 3524 грн. 00 коп., на підставі платіжного доручення № 512 від 17.09.2018 року.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що недійсним може бути визнано лише договір, який є чинним на момент спору. Оскільки внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0084, утворилося дві нові земельні ділянки, яким присвоєно кадастрові номери, земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0084 не існує, а тому договір оренди землі від 30 березня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та орендарем ТОВ «Лемешівка Агро Плюс», припинив своє існування (є нечинним). У зв`язку з припиненням існування оспорюваного договору, відсутній предмет спору, що є підставою для закриття провадження у справі відповідно до п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ТОВ «Калинівська «Сільгосптехніка» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що спір стосується визнання на майбутнє недійсним договору оренди землі з моменту його укладення. Тобто предметом спору є не земельна ділянка, як об`єкт права власності, а визнання недійсним правочину, на підставі якого вона була передана в оренду. Виходячи з чого, припинення договору у зв`язку з поділом земельної ділянки не може розцінюватися як підстава для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору. Припинення сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

По справі встановлено, що 07 вересня 2011 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Калинівська «Сільгосптехніка» було укладено договір оренди №349 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в с. Сальник Калинівського району Вінницької області, загальною площею 2, 1806 га кадастровий номер :02:001:0084 строком на п`ять років.

Договір зареєстрований Відділом Держкомзему у Калинівському районі Вінницької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 04 липня 2012 року за № 005150 (а.с. 108).

На підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області від 21 лютого 2017 року ОСОБА_1 набув право власності на цю земельну ділянку після смерті ОСОБА_4 (а.с. 21, 91,92 ).

03 липня 2017 року ТОВ «Калинівська «Сільгосптехніка» направила ОСОБА_1 лист-повідомлення з проектом додаткової угоди №1 від 27 червня 2017 року до договору оренди землі №349 від 07 вересня 2011 року з проханням підписати додаткову угоду.

ОСОБА_1 примірник підписаної додаткової угоди ТОВ «Калинівська «Сільгосптехніка» не повернув.

30 березня 2017 року ОСОБА_1 передав ТОВ «Лемешівка Агро Плюс» в оренду земельну ділянку загальною площею 2,1806 га кадастровий номер :02:001:0084 строком на сім років (а.с. 88-90).

01 квітня 2017 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Мельниківської сільської ради Немирівського району Яремко І.М. внесено запис про державну реєстрацію договору оренди землі, індексний номер 34639845 від 05 квітня 2017 року (а.с. 18).

Під час розгляду справи судом першої інстанції 19 вересня 2019 року відбувся поділ земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0084, яка розташована на території Сальницької сільської ради Калинівського району Вінницької області, в результаті чого утворилося дві земельні ділянки і розділ ОНМ закритий, що підтверджується довідкою № 1 від 23 вересня 2019 року, наданої державним реєстратором Мельниківської сільської ради Калинівського району Вінницької області Яремко І.М. (а.с.147).

Згідно з повідомленням відділу у Калинівському районі міжрайонного управління у Калинівському та Липовецькому районах Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 30 версеня 2019 року за вх. № 8947, згідно з інформацією, яка наявна у відділі земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0084 віднесена до архівного шару в результаті її поділу на наступні земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:001:0256 - 1,0903 га, для ведення товарного с/г виробництва та :02:001:0257 - 1,0903 га, для ведення товарного с/г виробництва, які знаходяться на території Сальницької сільської ради Калинівського району Вінницької області (а.с. 150-155).

На підставі вищевказаних доказів, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0084 припинила існування, а тому припинено договір оренди землі від 30 березня 2017 року, який є предметом спору, тому відсутній і предмет спору у цій справі.

ТОВ «Калинівська «Сільгоспотехніка» звернулося до суду за захистом свого права, порушеного відповідачами внаслідок передачі новим орендодавцем ОСОБА_1 іншому орендареві земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивача до закінчення попереднього договору оренди та з підстав порушення переважного права позивача на поновлення договору оренди на новий строк.

Правовою підставою позовних вимог були положення статей 203,215 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Способами захисту порушеного права є визнання недійсним договору оренди землі від 30 березня 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Лемешівка Агро Плюс», а також визнання укладеною додаткової угоди №1 від 27 червня 2017 року до договору оренди земельної ділянки від 07 вересня 2011 року №349, тобто поновлення права позивача шляхом поновлення договору оренди.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про оренду землі» ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі» ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років (ст.ст. 18,19 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За змістом ст. 31 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно із частиною четвертою статті 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За змістом статті 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

У разі смерті орендодавця перебіг строків, визначених частинами другою, п`ятою, шостою, восьмою цієї статті, зупиняється до моменту повідомлення орендаря про перехід права власності на земельну ділянку.

З дня, коли орендарю стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку до спадкоємця або територіальної громади, перебіг зазначених строків продовжується з урахуванням строку, що минув до їх зупинення.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Закриваючи провадження у справі через відсутність предмета спору, суд першої інстанції не врахував таке.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Пороте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Частиною першою статті 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Статтею 236 Цивільного кодексу України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. І відповідно до статті 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

У постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 905/1227/17 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування норми права, викладеного в раніше ухваленій постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року у справі № 918/144/15 (провадження № 3-1143гс15), та сформулювала висновок згідно з яким розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення в майбутньому з позовом про визнання такого договору недійсним.

Оскільки предметом спору у справі є недійсність договору і такий договір визнається недійсним з моменту вчинення, припинення такого договору не може розцінюватися як підстава для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Зважаючи на те, що право позивача як орендаря земельної ділянки, зокрема переважне право на поновлення договору оренди, не визнається, існує невизначеність у правах і обов`язках сторін, поділ земельної ділянки та утворення в зв`язку з цим нових земельних ділянок сам по собі не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі.

Закриваючи провадження у справі в цілому щодо усіх позовних вимог, суд першої інстанції не мотивував своїх висновків щодо вимоги про визнання укладеною додаткової угоди №1 від 27 червня 2017 року до договору оренди земельної ділянки від 07 вересня 2011 року №349 і не вирішив клопотання представника позивача Катрича П.С. від 09 грудня 2019 року про закриття провадження у справі лише в частині визнання укладеною додаткової угоди №1 від 27 червня 2017 року.

З урахуванням того, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України є підстави для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Під час розгляду справи суд першої інстанції повинен з`ясувати усі фактичні обставини справи, з якими закон пов`язує визнання правочинів недійсними та поновлення договору оренди, відповідність обраного позивачем способу захисту права вимогам статті 5 ЦПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 374, 379, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Калинівська «Сільгосптехніка» задовольнити.

Ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 28 січня 2020 року про закриття провадження у справіскасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25 березня 2020 року.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник