ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/1242/18 Номер провадження 22-ц/814/985/20Головуючий у 1-й інстанції Лизенко І.В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників процесу апеляційну скаргу Кредитної спілки "Полтава і полтавці"

на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 30 січня 2020 року

у справі за позовом Кредитної спілки "Полтава і полтавці" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 року КС "Полтава і полтавці" звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 19.04.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №57, у відповідності до якого позивач прийняв на себе зобов`язання надати боржнику кредит у сумі 35 000 грн., строком на 28 місяців з 19.04.2011 по 19.08.2013, а боржник взяв на себе зобов`язання повернути кредит згідно графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною договору з процентною ставкою за користування кредитом 0,16% щоденно на залишок основної суми кредиту, також на забезпечення виконання зобов`язання було укладено договір іпотеки нерухомого майна. 26.02.2018 рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області у цивільній справі №546/211/15-ц було відмовлено у задоволенні позову КС «Полтава і полтавці» про звернення стягнення на предмет іпотеки за необґрунтованістю. Вважає, що зверненням до суду з цим позовом строк позовної давності перервано, він почав перебіг заново з 26.02.2018, тому строк позовної давності не пропущено.

У зв`язку тим, що відповідач продовжує порушувати свої зобов`язання за договором, позивач просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором за період з 20.02.2012 року по 28.11.2018 року, яка становить 137 613,95 грн. та складається з: 28 610,65 грн. - боргу за тілом кредиту; 73 802,40 грн. - відсотків за користування кредитом; 29 383,14 грн. - інфляційного збільшення суми кредиту; 5 817,76 грн. - 3% річних.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 30 січня 2020 року у задоволенні позову Кредитної спілки "Полтава і полтавці" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором - відмовлено.

Позивач КС "Полтава і полтавці" подав апеляційну скаргу на вказане рішення, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги спілки задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що cуд першої інстанції помилково дійшов висновку щодо дійсності договору відступлення права вимоги по кредиту та втрату такого права позивачем, оскільки інша сторона договору відступлення ОСОБА_2 є фізичною особою та не може надавати фінансові послуги, тобто такий правочин є недійсним в силу закону (нікчемний правочин) та визнання його недійсним в судовому порядку не вимагається.

У письмових поясненнях стосовно апеляційної скарги ОСОБА_1 просить рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 30 січня 2020 року залишити без змін, а скаргу КС "Полтава і полтавці" без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено у письмовій формі кредитний договір № 57 від 19 квітня 2011 року, за яким позивачем надано ОСОБА_1 кредит для споживчих потреб у розмірі 35 000,00 грн., який він зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 0,16 % щоденно на залишок основної суми кредиту (а.с.6-7).

Згідно п. 1.3. вказаного договору строк користування кредитом встановлено протягом 28 місяців з 19.04.2011 по 19.08.2013.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від основної суми кредиту з наступного дня після надання кредиту позичальнику (зарахування на рахунок позичальника або видача готівкою) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування на рахунок кредитодавця або внесення в касу кредитодавця готівкою) включно.

Згідно п.4.2. договору сторони погодили строки, розміри поточних платежів на погашення кредиту та виплати процентів, відповідно до Графіку розрахунків (додаток №1 цього договору).

Графік розрахунків позивачем суду не надано.

Згідно наведеного у позовній заяві розрахунку заборгованість за цим кредитним договором за період з 20.02.2012 по 28.11.2018 становить 137 613,95 грн. та складається з 28 610,65 грн. - боргу за тілом кредиту; 73 802,40 грн. - відсотків за користування кредитом (28610,65 х 0,16% добових х 2474 днів); 29 383,14 грн. - інфляційного збільшення суми кредиту; 5 817,76 грн. - 3% річних. З розрахунку вбачається, що позивачем не застосовано потрійне збільшення розміру відсотків, передбаченого договором за порушення строку виконання зобов`язання.

Згідно наланої відповідпчем копії договору відступлення права вимоги №12 від 15.06.2017 (а.с. 65) Кредитна спілка «Полтава і полтавці» (кредитор) передала, а ОСОБА_2 (новий кредитор) прийняв на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за: кредитним договором №57 від 19.04.2011 року, укладеним між первісним кредитором та ОСОБА_1 (боржник 1); договором іпотеки б/н від 19.04.2011 року, укладеним між первісним кредитором та ОСОБА_1 (п.1.1. договору). Станом на 15.06.2017 загальна сума заборгованості боржника перед первісним кредитором за основним договором складає 172 258,45 грн., з яких 28 610,65 грн. - заборгованість за основним договором 1, 126 710,71 грн - відсотки за основним договором 1, 16 937,09 грн. - 16 937,09 грн. (п.1.3. договору).

На виконання вимог ч.1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор передав новому кредитору документи, які засвідчують його права за основними договорами 1 та 2 та інформацію, яка є важливою для здійснення цих прав (п.3.1. договору).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. (ст. 516 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Таким чином, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Як вбачається із змісту договору №12 від 15.06.2017 року про відступлення права вимоги позивач КС «Полтава і полтавці» передав право вимоги за кредитним договором №57 від 19.04.2011 року новому кредитору ОСОБА_2 . У розділі 2 договору про відступлення права вимоги визначена ціна, яку новий кредитор сплачує за передачу права вимоги по кредитному договору №57 від 19.04.2011 року на користь КС «Полтава і полтавці».

16.06.2017 року КС «Полтава і полтавці» письмово повідомило ОСОБА_1 про зміну кредитора у зобов`язанні та відступлення права вимоги за кредитним договором ОСОБА_2 із зазначенням реквізитів нового кредитора для погашення заборгованості. (а.с. 67).

Доказів про те, що договір про відступлення права вимоги №12 від 15.06.2017 року є нікчемним або не є чинним в силу його розірвання, визнання недійсним або його припинено з інших підстав, суду надано не було.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність у позивача КС «Полтава і полтавці» підстав для звернення із вимогами про погашення заборгованості за кредитним договором, право вимоги за яким уже було відступлено.

Доводи апеляційної скарги щодо недійсності договору про відступлення права вимоги на увагу не заслуговують, оскільки доказів того, що такий договір визнавався недійсним суду надано не було.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Кредитної спілки "Полтава і полтавці" підлягає залишенню без задоволення, а рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 30 січня 2020 року- залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Кредитної спілки "Полтава і полтавці" - залишити без задоволення.

Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 30 січня 2020 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов