Справа № 306/1091/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 лютого 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Мацунича М.В.,

за участі секретаря Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 02 вересня 2019 року (головуючий суддя Уліганинець П.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості безпідставно утримуваного майна, -

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, посилаючись на положення ст. ст. 387, 391, 697 ЦК України, просив стягнути з ОСОБА_2 20000,00 грн. у відшкодування вартості безпідставно утримуваного майна

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Свалявського районного суду від 12.01.2017 у справі № 306/2108/16-ц позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено частково. Розірвано договір купівлі-продажу шаблі часів Першої світової війни, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за допомогою засобів дистанційного зв`язку. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачені за товар кошти у сумі 15000,00 грн. В решті позову відмовлено.

У рішенні Свалявського районного суду від 12.01.2017 у справі № 306/2108/16-ц зазначено, що 30.04.2015 ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_1 шаблю часів Першої світової війни за 20000,00 грн. Договір про придбання товару був укладений на відстані через засоби дистанційного зв`язку, а саме - через інформаційні мережі, Інтернет, що не суперечить вимогам пунктів 8, 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», і ОСОБА_3 шаблю отримав.

ОСОБА_1 зазначав, що таке рішення виконано, ним сплачено 15000,00 грн, що стверджується постановою державного виконавця від 19.02.2019 ВП № 54390721, проте ОСОБА_4 шаблю йому не повернув.

Позивач вважає, що майно відповідачем втрачене, а тому просить стягнути з відповідача вартість такого майна в сумі 20 000,00 грн.

Рішенням Свалявського районного суду від 02 вересня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

На це рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевий суд помилково дійшов висновку, що шабля 03.06.2015 була вилучена у ОСОБА_2 працівниками поліції, оскільки ОСОБА_2 сам відніс її до поліції. Вважає, що ОСОБА_2 став власником шаблі на підставі укладеного між ними договору купівлі-продажу, право власності відповідача не припинилося, ОСОБА_2 передав шаблю поліції за своєю ініціативою як речовий доказ. Оскільки договір купівлі-продажу розірвано, вказує, що шабля підлягає поверненню ОСОБА_1 . Так як шабля у ОСОБА_2 відсутня, тому вважає, що з відповідача слід стягнути 20 000,00 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , посилаючись на законність та обґрунтованість рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмвляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що придбана відповідачем у позивача шабля у володінні ОСОБА_2 не перебуває, а тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_2 звертався до ОСОБА_1 з позовом про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення сплаченої за товар грошової суми та відшкодування моральної шкоди.

За результатом розгляду спору у справі № 306/2108/16-ц ухвалено рішення Свалявського районного суду від 12.01.2017, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено частково. Розірвано договір купівлі-продажу шаблі часів Першої світової війни, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за допомогою засобів дистанційного зв`язку. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачені за товар кошти у сумі 15000,00 грн. В решті позову відмовлено.

Вказане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 22.06.2017.

Цим рішенням, що має силу преюдиції, встановлено, що 30.04.2015 ОСОБА_2 придбав через мережу інтернет у ОСОБА_1 офіцерську нагородну шаблю часів Першої світової війни і перерахував на його рахунок кошти в сумі 20 000 грн.

При огляді шаблі позивач виявив, що вона не відповідає його потребам, зателефонував ОСОБА_1 з вимогою повернути гроші. Відповідач погодився з недоліками товару, повернув 5000 грн., а решту повернути відмовився.

03.06.2015 позивач звернувся до поліції із заявою про шахрайство з боку відповідача ОСОБА_1 . По даному факту було відкрито кримінальне провадження № 0000499 від 14.06.2015, проведено експертизу шаблі і долучено її до матеріалів справи в якості речового доказу.

Згідно висновку експерта № 16/493 від 11.06.2015 предмет схожий на шаблю, загальною довжиною близько 88 см, що містився в чохлі з маркувальним позначенням « ОСОБА_5 », вилучений 03.06.2015 у ОСОБА_2 , є шашкою, виготовленою із застосуванням заводського обладнання по типу шашки офіцерського зразка 1909 року, є холодною клинковою зброєю, колюче-рублячої дії.

Придбаний товар (шабля) є неналежної якості, що визнав також і сам ОСОБА_1 , та повернув частину сплачених за нього коштів в сумі 5000 грн. Решта суми не повернута, а тому місцевий суд розірвав укладений договір купівлі-продажу та зобов`язав відповідача повернути решту суми, а саме 15 000 грн.

Вказані обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 82 ЦПК України).

Дане судове рішення виконано, ОСОБА_1 сплачено 15000,00 грн, що стверджується постановою державного виконавця від 19.02.2019 ВП № 54390721 (а.с. 8).

Також встановлено, що протоколом огляду місця події від 03.06.2015 шабля вилучена у ОСОБА_2 працівниками поліції ( а.с. 28-29).

Постановою старшого прокурора прокуратури Свалявського району від 24.09.2015 визначено підслідність кримінального провадження № 0000499 від 14.06.2015 за Олександрійським МВ УМВС України в Кіровоградській області (а.с.24). 30 травня 2016 року Свалявським відділенням поліції Мукачівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області речовий доказ по кримінальному провадженню № 0000499 шашка (шабля) вилучена у громадянина ОСОБА_2 , направлена начальнику Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області (а.с.92).

Згідно повідомлення начальника Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 12.12.2019 (отриманого позивачем після ухвалення оскаржуваного рішення), речовий доказ по кримінальному провадженню № 0000499 офіцерська нагрудна шабля зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області. Для отримання речового доказу необхідно надати копію вироку суду з рішенням про повернення цього майна (а.с.93).

Таким чином, шаблі, яка була предметом договору купівлі-продажу, укладеного між сторонами, у відповідача немає, а тому вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 вартості шаблі в сумі 20 000,00 грн є безпідставними.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач просив зазначити у рішенні апеляційного суду про повернення йому шаблі.

Колегія суддів зазначає, що предметом даного цивільного спору є стягнення коштів, а рішення щодо речових доказів у кримінальному провадженні ухвалюється судом за результатами розгляду саме кримінального провадження.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Свалявського районного суду від 02 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 березня 2020 року.

Головуюча: Судді: