Провадження № 2/643/4874/20
УХВАЛА

про залишення позову без руху

14.12.2020

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Домэкс»

до 1. Компанії «Masket»

2. ОСОБА_1

про стягнення 17 005, 54 євро, що становить еквівалент 559 312, 21 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Домэкс» звернулось до Московського районного суду м. Харкова з позовом до Компанії «Masket» та ОСОБА_1 про стягнення 17 005, 54 євро, що становить еквівалент 559 312, 21 грн.

Розглянувши позовну заяву з доданими до неї документами на предмет наявності правових підстав для відкриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що реалізація особою права на подання позову до суду здійснюється шляхом дотримання визначеної процесуальним законом процедури (порядку) захисту порушених прав, яка передбачає виконання чітких та передбачуваних вимог Цивільного процесуального кодексу України щодо форми, змісту позовної заяви, документів, які додаються до неї, недотримання яких має негативні наслідки для позивача, зокрема, передбачені статтею 185 Цивільного процесуального кодексу України.

Тобто норми процесуального права побудовані на чіткій позиції дисциплінованості як суду так і учасників справи. Дане покладено в основу засад цивільного судочинства з метою спрощення судового розгляду справи, скорочення судового розгляду, а також розвитку поваги в учасників справи один до одного так і до суду. Крім того, означена концепція направлена на уникнення можливості сторонам зловживання наданими їм процесуальними правами.

Вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені статтями 175, 177 Цивільного процесуального України.

При цьому, якщо подана позовна заява не відповідає таким вимогам, приписами частини 1 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Цивільним процесуальним кодексом України.

В даному випадку, подана позовна заява не відповідає вимогам статей 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху з посиланням на положення статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 8 частини 3 статті 175 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно з частиною 5 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Разом з тим, до позовної заяви позивачем не додано доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме:

-Контракту № 28-03/2017 від 28.03.2017, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Домэкс» та Компанією «Masket»;

-Договору поруки від 02.10.2019, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Домэкс» та ОСОБА_1 ;

-Інвойсу № 19 від 02.10.2019;

-Міжнародної товарно-транспортної накладної № 0091146 від 08.10.2019;

-Інвойсу № 21 від 12.12.2019;

-Товарно-транспортної накладної № 521879 від 19.12.2019;

-Акту звірки взаєморозрахунків.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом не дотримані вимоги частини 5 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Також, суд зазначає, що згідно з пунктом 3 частини 3 статті 175 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено до стягнення 17 005, 54 євро, з яких 9 455, 00 євро основного боргу та 7 550, 54 євро штрафних санкцій.

Проте, в порушення вимог пункту 3 частини 3 статті 175 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява не містить обґрунтованого розрахунку заявлених до стягнення штрафних санкцій.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 3 статті 175 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Разом з тим, зазначаючи у позовній заяві як відповідачів Компанію «Masket» та ОСОБА_1 , у прохальній частині позову позивач просить суд стягнути солідарно з Компанії «Masket» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮФ «Дана Плюс» 17 005, 54 євро, з яких 9 455, 00 євро основного боргу, 7 550, 54 грн. євро штрафних санкцій.

Таким чином, прохальна частина поданої позовної заяви не містить позовних вимог до відповідача-2 ОСОБА_1 , тоді як Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮФ Дана Плюс» позивачем взагалі у позовній заяві в якості відповідача не зазначено.

Наявність вищевказаних недоліків позовної заяви позбавляє суд можливості визначитися із конкретними вимогами позивача та обраним способом захисту, відтак не дозволяє визначити правильність обраної юрисдикційної підсудності, а також позбавляє можливості суд визначитись, чи маються на розгляді тотожні справи між тими самим сторонами з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Частиною 1 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Вказані положення процесуального законодавства мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (стаття 129 Конституції України), так і аналогічних приписів статей 2, 12 Цивільного процесуального кодексу України.

Так, згідно з пунктом 2 частини 3 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Положеннями частини 2 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 49 Цивільного процесуального кодексу України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Комплексний аналіз вищевказаних норм процесуального права свідчить про те, що частиною 1 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України встановлено обов`язок саме позивача додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів з метою забезпечення їх права ознайомитись з такою позовною заявою та надати відзив на неї відповідно до статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Якщо відповідачі забажають скористатися таким правом на подання відзиву, йому кореспондується відповідний обов`язок надіслати всім іншим учасникам судового розгляду копії відзиву (пункт 2 частини 5 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України) з метою забезпечення їх права ознайомитись з цим відзивом, в чому і полягає забезпечення в даному випадку рівності процесуальних прав та обов`язків сторін та інших учасників справи.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Однак, позивачем до позовної заяви не надано копії позовної заяви та копій всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів.

Крім того, в силу приписів частини 4 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (стаття 1 Закону України «Про судовий збір»).

Статтею 2 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно з приписами частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, позивачем до позовної заяви не надано жодних доказів на підтвердження сплати судового збору за подання позову.

При цьому, суд зазначає, що положеннями частини 1 статті 6 Закону України «Про судовий збір» унормовано, що за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Враховуючи наведене позивачу необхідно надати до суду докази про сплату судового збору, з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого НБУ на день сплати ним судового збору, у відповідному розмірі, з урахуванням вимог Закону України «Про судовий збір» та згідно розміру ціни позову 17 005, 54 євро.

Згідно з частинами 1, 2 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин, оскільки подана позовна заява не відповідає вимогам статей 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне залишити її без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись статтями 177, 185, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Домэкс» залишити без руху.

2.Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю «Домэкс» строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3.Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю «Домэкс» спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

-подання до суду доказів, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги, а саме: Контракту № 28-03/2017 від 28.03.2017, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Домэкс» та Компанією «Masket»; Договору поруки від 02.10.2019, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Домэкс» та ОСОБА_1 ; Інвойсу № 19 від 02.10.2019; Міжнародної товарно-транспортної накладної № 0091146 від 08.10.2019; Інвойсу № 21 від 12.12.2019; Товарно-транспортної накладної № 521879 від 19.12.2019; Акту звірки взаєморозрахунків;

-подання до суду уточненої позовної заяви з приведенням викладених у прохальній частині позову позовних вимог у відповідність з мотивувальною частиною позову та зазначенням позовних вимог до відповідача-2 ОСОБА_1 ;

-подання до суду копії позовної заяви та копій всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів;

-подання до суду обґрунтованого розрахунку заявлених до стягнення штрафних санкцій;

-подання до суду оригіналу платіжного документа про сплату судового збору, з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого НБУ на день сплати позивачем судового збору, у відповідному розмірі, з урахуванням вимог Закону України «Про судовий збір» та згідно розміру ціни позову 17 005, 54 євро.

4. Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (частина 3 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України).

5. Відповідно до статті 261 Цивільного процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

6. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Новіченко