Провадження № 2-о/522/115/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса, Одеської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою, за участю зацікавлених осіб Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса, Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Заява обґрунтовується тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка є матір`ю заявника. 16 листопада 1998 року ОСОБА_2 було складено заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської нотаріальної контори Садовою Т.В. та зареєстрований в реєстрі за №1-2918. Відповідно до вказаного заповіту ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_1 належну їй частину квартири під АДРЕСА_1 . 12 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Приморської нотаріальної контори у місті Одесі із заявою за якою була заведена спадкова справа до майна ОСОБА_2 . На підставі заяви до Книги обліку спадкових справ унесено запис про відкриття спадкової справи за №316л/2019. Заявник стверджує, що на момент смерті ОСОБА_2 він проживав з нею, доглядав її, допомагав по господарству. Однак державним нотаріусом Приморської нотаріальної контори у місті Одесі Масловою М.В. відмовлено у прийняті ОСОБА_1 спадщини у зв`язку з тим, що ним був пропущений строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду 05.11.2019 року провадження по справі відкрито та призначено судове засідання на 10 грудня 2019 року.

Судове засідання 10 грудня 2019 року учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника заявника до суду надійшла заява про відкладення слухання справи у зв`язку зайнятістю адвоката в іншому судовому процесі. Розгляд справи перенесено на 20 лютого 2020 року.

У судовому засіданні 20 лютого 2020 року представник заявника ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

У судове засідання зацікавлена особа представник Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

У судове засідання зацікавлена особа представник Одеської міської ради не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомляв.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки сторін, свідків, дослідивши докази, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 06.05.2018 року, про що складено відповідний актовий запис №4959.

Згідно заповіту від 16 листопада 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської нотаріальної контори Садовою Т.В. зареєстрованого в реєстрі за №1-2918, ОСОБА_2 заповіла належну їй частину квартири під АДРЕСА_1 ОСОБА_1 .

Відповідно до листа за №830/2019/02-14 від 12.06.2019 року державним нотаріусом Приморської нотаріальної контори у місті Одесі Масловою М.В. відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, встановленого ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України.

Згідно документів, які містяться в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , яке видане Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 27 квітня 1960 року.

Згідно довідок, виданих ТОВ «Керуюча компанія Суворовський» від 24 травня 2018 року та ІНФОРМАЦІЯ_2 червня 2019 року, ОСОБА_1 проживає, але не зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 та займає жилу площу 1 кімната у розмірі 29,37 кв.м. з загальної площі 48,50 кв.м.

Крім того, у судовому засіданні були заслухані свідки, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили те, що ОСОБА_1 на момент смерті матері ОСОБА_2 постійно проживав з нею за адресою АДРЕСА_2 .

З урахуванням вищевикладеного суд вважає доведеними обставини щодо постійного проживання спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 та ч. 1 ст. 1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів.

Пунктом 3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року N 296/5 визначено, що у разі відсутності в паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію місця проживання доказом постійного проживання можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкоємцем.

Правовою позицією Касаційного цивільного суду Верховного Суду в Постанові від 04.07.2018 року у справі № 404/2163/16-ц встановлено, що згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У Постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 листопада 2018 року по справі № 336/709/18-ц зазначається, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до ІНФОРМАЦІЯ_3 тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, суд вважає вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 15, 16, 1216, 1217, 1220, 1221, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 5, 76-90, 259, 265, 315-317, 319 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса, Одеської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання : АДРЕСА_3 ) проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з моменту проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 02 березня 2020 року.

Суддя: Ю.Б. Свячена