Справа № 454/2849/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року року суддя Сокальського районного суду Львівської області Т. В. Струс розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на незаконні дії та бездіяльність державного виконавця Сокальського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області,

в с т а н о в и в:

03.03.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Сокальського районного суду Львівської області зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Сокальського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області Квашинської З.Л. в якій просить: визнати незаконними дії державного виконавця та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 09.04.2019р. у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду.

При вирішенні питання щодо можливості прийняття скарги ОСОБА_1 до розгляду, встановлено наступне.

Відповідно до ст.477 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу, як суд першої інстанції.

Відповідно до п. «а» ч.1 ст.449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод.

В той час, із змісту скарги та долученої відповіді начальника Сокальського РВ ДВС від 03.02.2020р. встановлено, що скаржник про порушення своїх прав дізналась що найменше 30.01.2020р., коли скеровувала у відділ ДВС лист щодо проведених 09.04.2019р. виконавчих дій та винесеної у зв`язку із цим постанови про стягнення виконавчого збору.

Згідно ч.2 ст.448 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.

Однак, заявником до скарги не додано клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження з додатками.

Згідно ст.120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ст.122 ЦПК України, строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно ст.123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язаний його початок.

Таким чином, враховуючи, що скаржник дізнався про винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору зокрема із листа начальника відділу Сокальської ДВС від 03.02.2020р., строк, передбачений п. «а» ч.1 ст.449 ЦПК України, останнім днем звернення до суду зі скаргою є 13.02.2020р., а тому скаржник, звернувшись 03.03.2020р. до Сокальського районного суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо винесення вказаної постанови пропустив строк такого звернення.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Разом з тим, відповідного клопотання про поновлення строку скаржником не надано.

Згідно ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішеннях ЄСПЛ, постановлених за результатами розгляду справ «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулювання з боку держави.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст.6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Згідно ст.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що скаржником ОСОБА_1 пропущено строк звернення до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Сокальського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області Квашинської З.Л., суддя вважає за необхідне скаргу залишити без розгляду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.ст.10, 120, 122, 123, 126, 127, 257, 260, 448, 449 ЦПК України,

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на незаконні дії та бездіяльність державного виконавця Сокальського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подачі апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т. В. Струс