Справа № 212/8985/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Пустовіта О.Г., за участю секретаря судового засідання Мігрін Н.С., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг, у порядку спрощеного провадження з викликом сторін в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» про відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

В жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» про відшкодування моральної шкоди в розмірі 150000,00 грн.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2019 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу час для усунення недоліків.

08 листопада 2019 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява.

В обґрунтування позову зазначив, що його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є учнем 2Б класу школи №124. 02 вересня 2019 року його син відніс до школи №124 довідку за формою № 086-1/0 про стан здоров`я від 02.07.2019, де вказано, що дитина здорова. Мед. сестра школи №124 дала напрям 18.09.2019 року до дільничного дитячого лікаря для того, щоб дитині зробити рентген або пробу ОСОБА_4 на туберкульоз. І без цих аналізів вона не допускає дитину до школи №124 на навчання. 19.09. 2019 дитячий лікар провів огляд і зробив висновок, що дитина здорова. 21.09.2019 р. він звернувся до дільничного дитячого лікаря з цим напрямом. З самого народження дитини ОСОБА_5 вони відмовились від усіх видів щеплень письмово - це є в медичній картці дитини. У них є довідка на ОСОБА_5 від 25.01.2019 р. ЛКК відмова від усіх видів щеплень до 18.12.2029р. з Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Криворізької міської ради. Їм дали напрям на рентген, але це порушення законодавства України робити рентген дитині до 15 років. Вони зробили рентген грудної клітки дитині 21.09.2019 року №5576 ( йому було 7 років). За рентген заплатили 40 грн. Також вони зробили дитині ПЦР на туберкульоз 21.09.2019 року, заплатили 165 грн. Їх примушують 3 роки поспіль робити рентген 05.09.2017р. № 4060; 19.09.2018р. № 4782; 21.09.2019р. № 5576. Він звернувся з заявою до Головного лікаря КНП «ЦПМСД» №3 Криворізької міської ради Пашковської Л.О. про те, що порушується законодавство України. Дитячий лікар порушив законодавство України направивши дитину на рентген без необхідності та завдали шкоду здоров`ю на рівні атомів та молекул організму його сину, змусивши зробити рентген 3 роки поспіль. У відповіді на його звернення сказано, що профілактичні R-обстеження дійсно дітям до 15 річного віку не проводяться, але з метою діагностики захворювань дихання, дітям вони не протипоказані. Порушення дитячим лікарем та в.о. головного лікаря ОСОБА_6 законодавства України може в майбутньому погано відобразитись на здоров`ї його дитини, що завдало йому душевних страждань. Він постійно знаходиться в пригніченому стані, втратив спокій. Його самопочуття та психологічний стан погіршився. Його психічні страждання, пов`язані з душевним болем. Він відчуває страх та відчай. Він хвилюється та нервує з приводу ситуації, що мала місце щодо його дитини та нього особисто. Його постійно переслідують думки про вчинене відповідачем порушення законодавства України щодо нього та його дитини, що в свою чергу приводить до його роздратованості, до замикання в собі та своїх проблемах, а відповідно погіршує його відносини з оточуючими його людьми, його рідними та близькими. Він також вимушений витрачати свій час на те, щоб поновити свої права та права своєї дитини, що викликає від нього додаткових, непередбачених раніш зусиль. Він пішов працювати з 1994 року, платить податки з своєї заробітної плати, працівники КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №3"отримують заробітну плату з його податків. Йому шкода, що працівники медичного закладу та поставились до здоров`я його дитини, змусивши зробити рентген 3 роки поспіль. Виходячи з цього він був змушений звернутись до лікаря-психолога за психологічною допомогою, з емоційними переживаннями.

Ухвалою від 13 листопада 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до вимог ст.178 ЦПК України, представником відповідача був поданий відзив на позов, у якому представник просив у задоволенні позову відмовити повністю за його необґрунтованістю. Заперечення мотивовані тим, що підприємством не вчинялось жодних неправомірних дій чи бездіяльності у відношенні до ОСОБА_3 . Усі обстеження проводились за межами підприємства. Проведення обстежень було свідомою вольовою поведінкою позивача. Довідка лікаря психолога ОСОБА_7 не є доказом спричинення моральної шкоди, окрім того невідомо, де саме ОСОБА_1 та його сину були завдані емоційні переживання. Відсутні підстави відшкодування такої шкоди, адже позивачем не доведено протиправних дій чи бездіяльності підприємства у відношенні до позивача. Своїми хибними доводами та неналежними доказами у справі позивач намагається ввести суд в оману, що призведе до ухвали необґрунтованого рішення у справі. Позивач взагалі не надав жодних належних доказів заподіяння йому моральної шкоди, відсутній причинний зв`язок необхідний для відшкодування такої шкоди, а тому потрібно відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

27 лютого 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач просить суд відзив відповідача не вважати належним та допустимим доказом.

10 березня 2020 року на адресу суду надійшли заперечення на позовну заяву, в яких відповідач просить суд відмовити у позовних вимогах позивача в повному обсязі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлений позов підтримав із підстав указаних у ньому, просив його задовольнити та стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 150000,00 грн.

Представник відповідача Солод Р.Г. у судовому засіданні позов не визнав із підстав указаних у відзиві на позов, просив відмовити у позові за його необґрунтованістю.

Суд, заслухавши позицію представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із таких мотивів.

Судом установлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов`язкового медичного профілактичного огляду від 02.07.2019, ОСОБА_3 є учнем 2-Б класу СШ №124, діагноз: Здоров.

26.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» з проханням розібратись, чому дитячий лікар знаючи, що дітям забороняється рентгеноскопія органів грудної клітки з профілактичною метою направила ОСОБА_5 на рентген.

З відповіді в.о. головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Пашковської Л.О. вбачається, що ОСОБА_3 був недопущений до занять у школі без проведення обстеження на туберкульоз, позивач звернувся до амбулаторії з приводу проведення R-обстеження. Оскільки дитина під час проведення проби ПЦР поводилась агресивно, провести пробу виявилось неможливо, тоді було надане направлення на R-обстеження легень з метою діагностики. На проведенні ПЦР лікар не наполягала, але позивач його зробив. ОСОБА_8 , яка проводиться з метою діагностики туберкульозу в лікувальних закладах здійснюється безкоштовно, але позивач від проведення проби відмовився. Профілактика R-обстеження дійсно дітям до 15 річного віку не проводиться, але з метою діагностики захворювань органів дихання, дітям вони не протипоказані.

Згідно довідки лікаря-психолога Мамонової О.О. від 04.11.2019, ОСОБА_1 дійсно звернувся за психологічною допомогою, для роботи з емоційними переживаннями.

Згідно довідки головного лікаря комунального некомерційного підприємства "Криворізька міська лікарня №9" Криворізької міської ради Климович ОСОБА_9 .В. №15 від 06.01.2020, ОСОБА_10 2011 року народження, в рентгенологічному кабінету КНП "Криворізька міська лікарня №9" КМР за направленнями лікарів комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» проведені наступні діагностичні дослідження органів грудної порожнини: 05.09.2017 - рентгенограма органів грудної порожнини в прямій проекції №4060; 19.09.2018 - рентгенограма органів грудної порожнини в прямій проекції №4782; 21.09.2019 - рентгенограма органів грудної порожнини в прямій проекції №5576. Рентгенологічні дослідження органів грудної порожнини проведені згідно направлень лікарів для виключення туберкульозу легень, про що було вказано в кожному направленні.

Частиною 2 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1)у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4)у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 за №4 (із змінами і доповненнями від 25.05.2001 за № 5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова ПВСУ № 4) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до абзацу другого пункту 5 Постанови ПВСУ № 4 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до абзацу першого пункту 9 Постанови ПВСУ №4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, обов`язок доказування протиправності діяння заподіювача - спричинення моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається із таким позовом.

За змістом ч.ч.1-3 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалена судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Звертаючись до суду з позовом в частині відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1 мотивував позов тим, що проведення R-обстеження його сина, ОСОБА_5 призводило до страждань і душевних хвилювань, тому розмір моральної шкоди позивач оцінив в 150000 грн.

Проте, позивач не надав жодних доказів у підтвердження протиправності діяння відповідача, причинного зв`язку між таким діяння відповідача та завданням моральної шкоди.

Зазначене узгоджується зі правовою позицією, викладеною Першою судовою палаток Касаційного цивільного суду Верховного Суду у рішенні від 12.09.2018 у справі №335/11779/16-ц, де було вказано, що сама лише наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно, визначивши суб`єкта такої відповідальності.

За указаних обставин суд не знаходить підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10-13,141,259,264,265,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Криворізької міської ради: юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Женевська, 6Б, .

Повне рішення виготовлено 25 березня 2020 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт