ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5658/20 Справа № 183/6672/19 Суддя у 1-й інстанції - Городецький Д. І. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16 грудня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1000,00 грн, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, надав ОСОБА_1 кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого, станом на 15 вересня 2019 року, виникла заборгованість за кредитом у розмірі 15 611,29 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 0,00 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 1637,32 грн, заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 0,00 грн, пені за прострочення зобов`язання в розмірі 12 335,31 грн, пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн- в розмірі 419,07 грн, фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 грн та процентної складової штрафу в розмірі 719,59 грн.

Враховуючи зазначене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 611,29 грн та стягнути судові витрати (а.с.2-4).

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2020 року в задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено(а.с. 45-51).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором (а.с.53-57).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2020 року, підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Закрите акціонерне товариство «ПриватБанк», правонаступником якого за установчими документами визнається позивач, Акціонерне товариство «ПриватБанк», 26 листопада 2014 року відкрив відповідачу ОСОБА_1 рахунок на умовах договору, укладеного відповідно до ст.ст. 634, 1066 ЦК України в формі приєднання позичальником до "Умов та правил надання банківських послуг", та "Тарифами Банку", що викладені на банківському сайті, що обов`язкові для сторін згідно з ст. 629 ЦК України, і підтверджується підписаною відповідачем заявою.

На цих умовах позивач зобов`язався виконувати розпорядження про перерахування і видачу відповідних сум з цього рахунка та проводити інші операції за рахунком, ініційовані ОСОБА_1 згідно з п.1.14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" за допомогою платіжної картки "Універсальна". При цьому, відповідно до п. 1.1.7.3 та п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, а якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Позивач за цим договором згідно з ст.ст. 1054, 1056, 1069 ЦК України зобов`язався в майбутньому кредитувати рахунок під проценти за ставкою 36,00 % річних, встановивши кредитний ліміт на картку у розмірі 500,00 грн, який згодом було збільшено банком.

Згідно довідки-розрахунку Банку, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, в зв`язку з чим, станом на 15 вересня 2019 року, виникла заборгованість за кредитом у розмірі 15 611,29 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 0,00 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 1637,32 грн, заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 0,00 грн, пені за прострочення зобов`язання в розмірі 12 335,31 грн, пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн в розмірі 419,07 грн, фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 грн та процентної складової штрафу в розмірі 719,59 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні вимог ст.77, 78 ЦПК України на підтвердження умов укладеного між сторонами кредитного договору.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у разі укладення кредитного договору неустойка (штраф, пеня) поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як вбачається з матеріалів справи, 16 грудня 2010 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.9).

Згідно довідки про умови кредитування з використання кредитки Універсальна 30 днів пільгового періоду, яка підписана відповідачем, вбачається, що сторони також погодили умови сплати процентів, неустойки (пені) за несвоєчасне невиконання зобов`язання, а також погодили, що у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-якими із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш як на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. та 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії (а.с.10).

Таким чином, із зазначеної анкети та довідки про умови кредитування з використання кредитки Універсальна 30 днів пільгового періоду, які підписані відповідачем, вбачається, що сторони погодили розмір кредитного ліміту та відповідальності у вигляді неустойки (пеня,штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми.

Відповідачем вимоги договору не виконані, грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом в повному обсязі не повернуто, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість, станом на 15 вересня 2019 року, у розмірі 15 611,29 грн, яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 1 637,32 грн, пені за прострочення зобов`язання в розмірі 12 335,31 грн, пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн в розмірі 419,07 грн, фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 грн та процентної складової штрафу в розмірі 719,59 грн.

Визначаючи розмір боргу, колегія суддів виходить з розрахунку, який надано Банком, оскільки відповідачем цей розрахунок не спростований і свій не надано.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач не спростував факт отримання кредитної картки та отримання за нею кредитних коштів, користувався кредитними коштами (що вбачається із розрахунку заборгованості та із витягу з рахунку щодо руху кошті за кредитним договором б/н від 16 грудня 2010 року) та частково сплачував заборгованість за договором, отже, не заперечував факт укладення кредитного договору, тому колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 1 637, 32 грн.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості.

Так, Банк, просить стягнути штраф (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн та штраф (процентна складова) в розмірі 719,59 грн.

Колегія суддів зазначає, що згідно довідки про умови кредитування з використання кредитки Універсальна 30 днів пільгового періоду, сторони погодили, що у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-якими із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш як на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. та 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає запотрібне стягнути з відповідача на користь позивача штраф (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії у розмірі 81, 86 грн.

Щодо вимог Банку про стягнення заборгованості за пенею, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення пені за порушення умов договору слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15.

А тому позовні вимоги про стягнення зі відповідача нарахованої пені, не підлягають задоволенню, з вище вказаних підстав.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 16 грудня 2010 року у розмірі 2219,18 грн, яка складається із: 1 637, 32 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; штраф (фіксована частина) - 500 грн, та штраф (процентна складова ) - 81, 86 грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат, сплачених при подачі позовної заяви та апеляційної скарги пропорційно до суми задоволених позовних вимог в розмірі 682,68 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2020 року скасувати.

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 16 грудня 2010 року у розмірі 2219,18 грн, яка складається із: 1 637, 32 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; штраф (фіксована частина) - 500 грн, та штраф (процентна складова ) - 81, 86 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 682,68 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: