№ провадження 2-др/495/23/19
УХВАЛА

про відмову в прийнятті додаткового рішення

"19" березня 2020 р. м. Білгород Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого одноособово судді Прийомовой О.Ю.

за участю секретаря Іванченко А.С.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Білгород Дністровському Одеської області заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гамар Валерія Івановича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Шаболат» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків,

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2019 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Шаболат» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків, відмовлено.

28 жовтня 2019 року адвокат відповідача Рибальченко В.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду, вказуючи, що ним здійснювалося представництво відповідача ОСОБА_1 на підставі договору правової допомоги від 03.01.2019 року.

Під час попереднього судового засідання представником відповідача було додано орієнтований розрахунок сум, він був долучений судом та прийнятий до відмова позивачем, заперечень не надходило.

В судовому засіданні, що відбувалося 19.09.2019 року, представником відповідача, адвокатом Гамар В.І. було подано усуну заяву про стягнення на користь відповідача сум судових витрат (витрати на професій ну правничу допомогу), що будуть понесені відповідачем у відповідності до укладеного договору з адвокатом та підтвердженні актом виконання робіт.

22.10.2019 року між клієнтом та захисником було підписано акт виконання робіт до договору про надання правової допомоги від 03.01.2019 року на загальну суму 9 605,00 грн.

Витратна частина узгодженого акту виконання робіт засвідчила, що захисник виконав, а клієнт прийняв до відома виконанні послуги з договору про надання правової допомоги, з яких ознайомлення з матеріалами справи 1921,00 грн. (години) консультація клієнта 1921 грн. (2 години) та участь у 6 судових засіданнях, що було узгоджено сторонами та визначено у попередньому розрахунку судових витрат на суму 5 763,00 грн.

На підставі вищевикладеного просить суд ухвалити додаткове рішення в частині розподілу судових витрат, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальності «Агрофірма «Шаболат» на користь ОСОБА_1 судові витрати на загальну суму 9605,00 грн.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Гамар В.І. в судове засідання не з`явилися, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, однак причини неявки суду не відомі.

Суд розглядає заяву про ухвалення додаткового рішення у відсутність учасників справи, що не суперечить ч.4 ст. 270 ЦПК України, згідно до якої неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Матеріалами справи встановлено, що 12 грудня 2018 року товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Шаболат» через свого представника звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків.

Згідно, ордеру серії ОД №090979, представництво інтересів відповідача ОСОБА_1 в суді здійснював адвокат Гамар В.І.

23 жовтня 2019 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Шаболат» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків, відмовлено.

Відповідач просить суд ухвалити додаткове рішення, за яким стягнути з позивача ТОВ «Агрофірма «Шабо» судові витрати в сумі 9 605,00 грн., з яких, витрати на професійну правничу допомогу на суму 9605,00 грн.

В якості обґрунтування вказаних вимог приєднано до матеріалів справи, копію попереднього розрахунку суми судових витрат гр. ОСОБА_1 , копію додатку до договору від 03.01.2019 року, акт від 22.10.2019 року.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Однак, належних та допустимих доказів оплати відповідачем послуг адвоката не надано, матеріали справи не містять ані квитанцій про сплату послуг, ані платіжного доручення, що свідчило б про фактично понесені відповідачем витрати на правничу допомогу.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року.

Відповідно до ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи усе вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги відповідача про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 141, 270, 258, 260, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гамар Валерія Івановича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Шаболат» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали суду буде складений 24 березня 2020 року.

Суддя: