Справа № 127/4963/20
Провадження № 22-ц/801/850/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 рокуСправа № 127/4963/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Денишенко Т.О., Рибчинського В.П.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної архітектурно - будівельної інспекції України про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 березня 2020 року, постановлену у складі судді Борисюк І. Е. в приміщенні суду в м. Вінниця, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Державної архітектурно - будівельної інспекції України про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 березня 2020 року передано цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної архітектурно - будівельної інспекції України про відшкодування моральної шкоди за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що дана справа не підсудна Вінницькому міському суду Вінницької області, а тому повинна бути передана на розгляд до Печерського районного суду м. Києва відповідно до частини другої статті 27 ЦПК України за місцем знаходження відповідача.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що згідно з частиною третьою статті 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається в порядку частини другої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною другою статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Виняток з вказаного правила становить альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).

Як видно зі справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Державної архітектурно - будівельної інспекції України про відшкодування моральної шкодита зазначив, що в. о. директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області було грубо порушено право позивача на звернення, про що свідчить постанова Апеляційного суду Вінницької області від 05 серпня 2017 року, якою визнано винним в. о. директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною сьомою статті 212 КУпАП; та постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року у справі № 802/267/16-а, якою визнано бездіяльність в. о. директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, що полягала у неналежному розгляді заяви ОСОБА_1 від 01 лютого 2016 року протиправною. Зобов`язано Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області розглянути скаргу ОСОБА_1 ..

Як зазначено в позові, внаслідок протиправних дій посадової особи в. о. директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, які він зазнав через відчуття напруги, втраченої надії, незахищеності перед суб`єктом владних повноважень. Захищаючи своє порушене право у судовому порядку, позивач витратив значних зусиль та часу для його відновлення.

У позові ОСОБА_1 визначив підсудність справи на підставі частини сьомої статті 28 ЦПК України, пославшись на те, що позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що дана справа не підсудна Вінницькому міському суду Вінницької області, а тому повинна бути передана на розгляд до Печерського районного суду м. Києва відповідно до частини другої статті 27 ЦПК України за місцем знаходження відповідача (м. Київ, бульвар Лесі Україніки, 26).

Відповідно до статті 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Так, в розумінні чинного законодавства України, Департамент архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області не є ні філією, ні представництвом, відомості щодо нього не включені до єдиного державного реєстру. Департамент архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області - це територіальний орган Державної архітектурно - будівельної інспекції України, через який, зокрема, Держархбудінспекція здійснює свої повноваження.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що відповідачем у даній справі є Держава Україна в особі Державної архітектурно - будівельної інспекції України, яка є центральним органом виконавчої влади і є юридичною особою, місцезнаходження якої - м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що відповідно до частини третьої статті 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди, суд апеляційної інстанції не вважає такими, що дають правові підстави для скасування ухвали суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно частини третьої статті 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, яка не пов`язана з відшкодуванням шкоди заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, тому підстав для визначення підсудності справи за вибором позивача немає.

Так, зі змісту позовної заяви видно, що правовою підставою позову є положення статті 1174 ЦК України, згідно якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Отже, аргументи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність постановленої ухвали суду першої інстанції не впливають.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 березня 2020 року у даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський