ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 88-ц/803/18/20 Справа № 202/4126/17 Головуючий у першій інстанції: Мороз В.П. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року у цивільній справі по апеляційній скарзі Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара, про зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара, посилаючись на те, що 26 грудня 1989 року між сторонами було укладено безстроковий трудовий договір. Трудові відносини оформлено наказом від 03 січня 1990 року. З вересня 2008 року позивачу була припинена виплата заробітної плати. Оскільки укладений 26 грудня 1989 року безстроковий трудовий договір не був припинений або розірваний в установленому законом порядку, він є таким, що діє. Тому позивач просила зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити належну за безстроковим трудовим договором від 26 грудня 1989 року заробітну плату та нарахування, передбачені законом.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2017 року у складі судді Мороза В. П. позов задоволено. Зобов`язано Університет нарахувати та виплатити ОСОБА_1 нараховану за безстроковим договором від 26 грудня 1989 року заробітну плату викладача кафедри з усіма належними надбавками, індексаціями та компенсаціями з 04 вересня 2008 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову (а.с. 131-136 т.1). .

Постановою Верхового Суду від 10 травня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року залишено без змін (а.с. 35-37 т.2).

14 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського апеляційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року. Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2017 року було зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити їй з 04 вересня 2008 року зарплату за безстроковим трудовим договором, укладеним 26 грудня 1989 року у порядку узгодженого переведення позивача з районного відділу освіти. Апеляційний суд рішення скасував, встановивши, що прийняття і звільнення ОСОБА_1 відбулось за строковим договором. 04 грудня 2019 року заявник подавала заяву про перегляд за нововиявленою обставиною визнання відповідачем факту укладення 26 грудня 1989 року саме безстрокового договору. Ухвалою від 06 лютого 2020 року суд відмовив в перегляді, пославшись на те, що заявлена обставина не є нововиявленою, існувала під час розгляду справи, досліджена судом, а в постанові від 26 грудня 2017 р. встановлено факти роботи «за строковим трудовим договором» і звільнення за п. 2 ст. 36 КЗпП України. З ухвали від 06 лютого 2020 року вбачається, що суд дослідив наказ про зарахування заявника на роботу за строковим договором. Відповідач не знайомив ОСОБА_1 з таким наказом, тому він є нововиявленою обставиною (фактом). Правовим наслідком такої нововиявленої судом 06 лютого 2020 року обставини є оплата обох договорів: одного з 26 грудня 1989 року за безстроковим договором, а іншого - про зарахування за строковим договором і звільнення за останнім 03.09.2008 року за п. 2 ст. 36 КЗпП України (а.с. 127 т.2).

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення їм судових повісток, які долучені до матеріалів справи. Від ОСОБА_1 будь-яких звернень щодо наявності поважних причин неявки в судове засідання та відкладення розгляду даної справи до апеляційного суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, зміст заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вказаної заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ст. 423 ЦПК підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Пунктом 1 частини 3 статті 429 ЦПК України передбачено, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

За змістом ч. 4 ст. 429 ЦПК України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Встановлено, що у постанові Верховного Суду від 10 травня 2018 року зазначено, що наказом від 03 січня 1990 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу викладачем кафедри іноземних мов для інженерно-технічних спеціальностей з 26 грудня 1989 року.

Наказом від 19 червня 2006 року ОСОБА_1 була звільнена з посади у зв`язку із закінченням строку дії контракту з 30 серпня 2006 року.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2006 року ОСОБА_1 відмовлено в поновленні на роботі. Даним рішенням установлено, що ОСОБА_1 працювала в університеті за строковими трудовими договорами і була звільнена у зв`язку із закінченням строку дії контракту.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2007 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2006 року скасовано та поновлено ОСОБА_1 на роботі з виплатою їй належних коштів.

Ухвалою Верховного Суду України від 06 серпня 2008 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2007 року скасовано із залишенням в силі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2006 року.

Після отримання Університетом вказаної ухвали Верховного Суду України було видано наказ від 02 вересня 2008 року, яким ОСОБА_1 звільнено з роботи 03 вересня 2008 року за пунктом 2 статті 36 КЗпП України, у зв`язку із закінченням строку дії контракту. ОСОБА_1 в Університеті не працює з 04 вересня 2008 року.

Вказане звільнення позивачем оскаржувалось в судовому порядку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2009 року, у задоволені позову ОСОБА_1 про визнання наказу від 02 вересня 2008 року недійсним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено. Вказаними рішеннями встановлено факт припинення трудових правовідносин між сторонами.

У постанові Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року, яку заявник просить переглянути за нововиявленими обставинами, також встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових стосунках з відповідачем за строковим трудовим договором.

Постановою Верховного Суду від 10 травня 2018 року визначено, що посилання позивача на безстроковий характер трудових відносин спростовується встановленими фактичними обставинами справи та зібраними у справі доказами.

Відповідно до наведеного, обставини, зокрема щодо виду трудового договору, детально досліджувались судами, а також були відомі ОСОБА_1 на час розгляду справи по суті.

Викладене свідчить про безпідставність доводів заявника, що наказ про прийняття ОСОБА_1 на роботу за строковим трудовим договором є нововиявленою обставиною в розумінні ст. 423 ЦПК України.

Крім того, зі змісту ухвали Дніпровського апеляційного суду від 06.02.2020 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара про зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату, - не вбачається дослідження судом нового письмового доказу - наказу про зарахування ОСОБА_1 на роботу.

До заяви ОСОБА_1 від 14.02.2020 року про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами будь-яких доказів не долучено.

З урахуванням викладеного, колегія приходить до висновку про відсутність підстав для перегляду постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року у даній цивільній справі у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Колегія також звертає увагу, що постановою Верховного Суду від 10 травня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року залишено без змін (а.с. 35-37 т.2).

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata принципу остаточності рішень суду. Цей принцип передбачає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду тільки тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення ЄСПЛ від 3.04.2008 у справі «Ponomaryov v. Ukraine», п.40).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 18.11.2004 у справі «Pravednaya v. Russia», пп.27, 28).

Отже, заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року у цивільній справі №202/4126/17 необхідно залишити в силі.

Керуючись ст. ст. 423-429 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року у цивільній справі №202/4126/17 за апеляційною скаргою Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара, про зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді