Номер провадження: 22-ц/813/82/20
Номер справи місцевого суду: 522/3295/17
Головуючий у першій інстанції Тарасов А. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі - Сороколет Ю.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

від позивача акціонерного товариства «Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» - не з`явились,

від відповідача ОСОБА_1 не з`явились,

переглянувши справу №522/3295/17 за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банку України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 9 жовтня 2017 року у складі судді Тарасова А.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії, звернувшись 20 лютого 2017 року до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на невиконання зобов`язань за Договором відновлювальної кредитної лінії №693-н від 5 травня 2006 року просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість станом на 4 лютого 2017 року в сумі 218206,62 грн., що складається із пені за прострочені проценти за користування кредитом у період з 4 лютого 2014 року по 4 лютого 2017 року, стягнути судові витрати в сумі 3273,10 грн. (а.с.1-2).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 3 березня 2017 року відкрито провадження у справі (а.с.28).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 9 жовтня 2017 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов задоволено (а.с.52-53).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2019 року заяву представника в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а.с.92-93).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника в інтересах ОСОБА_1 на рішення суду.

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові (а.с.96-99).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у відсутності обґрунтування висновків суду; в істотній зміні судової практики, яка полягає у тому, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, що якщо боржником не виконано рішення суду про стягнення заборгованості та фактично він продовжує користуватися кредитними коштами, банк не має права вимагати від позичальника сплати відсотків за договором, нарахованих після його припинення і прийняття рішення про стягнення заборгованості тощо.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судове рішення ухвалено у 2017 року, а зміна судової практики відбулася у 2018 році, тобто після ухвалення рішення; відповідач зловживав процесуальними правами і за переглядом судового рішення звернувся після приведення такого до виконання. Предметом позову було стягнення не відсотків за користування кредитними коштами, а стягнення пені за простроченими відсотками, які було стягнуто з відповідача за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 4 лютого 2014 року та за якими було надано розстрочку виконання, яка не виконувалась з боку позивача (а.с.103-110).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті вимог з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» () та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) укладено Договір відновлювальної кредитної лінії №693-н від 5 травня 2006 року, за яким надано кредит в сумі 48500,00 доларів США під 11,25% річних з остаточним терміном повернення кредиту 5 травня 2011 року (а.с.4-7).

Рішенням Приморського районного суд м. Одеси від 5 листопада 2010 року в справі №2-10020/10 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії за Договором відновлювальної кредитної лінії №693-н від 5 травня 2006 року заборгованість в загальній сумі 32562,03 доларів США в гривневому еквіваленті на день ухвалення судового рішення, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 9090,0 доларів США, залишку заборгованості за кредитом в сумі 19206,78 доларів США, боргу за відсотками в сумі 3196,35 доларів США, пеню за простроченим кредитом в сумі 789,29 доларів США, пеню за простроченими відсотками в сумі 279,61 доларів США; крім того, звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 ; стягнуто судові витрати (а.с.8-9).

Станом на 1 березня 2012 року ОСОБА_1 виконав рішення Приморського районного суду м. Одеси від 5 листопада 2010 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 4 лютого 2014 року в справі №522/3452/13-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії за Договором відновлювальної кредитної лінії №693-н від 5 травня 2006 року заборгованість станом на 25 грудня 2013 року по простроченими процентам в сумі 10294,91 доларів США, що еквівалентно 82287,22 грн. за користування кредитом у період з 1 лютого 2006 року по 25 грудня 2013 року; надано розстрочку виконання рішення тривалістю 50 місяців зі сплатою рівними частинами щомісячно в сумі 206,00 доларів США (а.с.10).

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 4 лютого 2014 року виконано частково, останній платіж в сумі 206,00 доларів США здійснено 17 липня 2014 року.

Згідно розрахунку заборгованості за Договором №693-н від 5 травня 2006 року значиться:

строковий борг по кредиту 0,0 доларів США,

прострочений борг по кредиту 0,0 доларів США,

прострочені проценти за користування кредитом за період з 1 червня 2006 року по 4 лютого 2017 року 9470,91 доларів США,

пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 4 лютого 2014 року по 4 лютого 2017 року 0,0 доларів США,

пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 4 лютого 2014 року по 4 лютого 2017 року 10264,53 доларів США (а.с.11, 12-15).

Розрахунок пені за прострочені проценти за користування кредитом за період з 4 лютого 2014 року по 4 лютого 2017 року проведено за період після ухвалення рішення Приморського районного суду м. Одеси від 5 листопада 2010 року в справі №2-10020/10 про стягнення достроково заборгованості за Договором відновлювальної кредитної лінії №693-н від 5 травня 2006 року, після фактичного повного виконання цього рішення, тобто судового рішення про дострокове стягнення заборгованості, та після ухвалення рішення Приморським районним судом м. Одеси від 4 лютого 2014 року в справі №522/3452/13-ц, яким стягнуто проценти, нараховані на підставі Договору відновлювальної кредитної лінії №693-н від 5 травня 2006 року за період після дострокового стягнення заборгованості. При цьому розрахунок пені проведено на підставі положень Договору відновлювальної кредитної лінії №693-н від 5 травня 2006 року, що вбачається з додатків до розрахунку заборгованості (а.с.12-15).

Таким чином, щодо ОСОБА_1 мало місце дострокове стягнення судовим рішенням заборгованості за кредитним договором, яке виконано, станом на 1 березня 2012 року заборгованість по кредиту була відсутня, отже, з достроковим погашенням заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а банк втратив можливість нарахування з ОСОБА_1 відсотків, неустойки тощо за кредитним договором. Судове рішення про задоволення вимог банку надає кредитору лише право на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України.

Вимоги про стягнення за прострочені проценти за користування кредитом за період з 4 лютого 2014 року по 4 лютого 2017 року пені в сумі 10264,53 доларів США не пред`явлені з підстав частини 2 статті 625 ЦК України, розрахунок пені та процентів, на яку така нараховано, проведено на підставі умов кредитного договору, що не відповідає закону, не узгоджується з судовою практикою, на яку орієнтує Верховний Суд.

Таким чином, із заявлених правових підстав позовні вимоги про стягнення пені як заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 9 жовтня 2017 року скасувати.

В задоволенні позову акціонерного товариства «Державний ощадний банку України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Є.С.Сєвєрова