Справа № 627/1361/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - Вовк Л.В.

з участю секретаря - Бібленко І.С.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника- ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи - Гришко В.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Краснокутськ Харківської області в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби України в Харківській області , в особі Краснокутського районного сектору головного управління державної міграційної служби України в Харківській області ,

у с т а н о в и в :

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, обґрунтовуючи заяву тим, що встановлення даного факту заявникові необхідно для отримання паспорта громадянина України .

В заяві ОСОБА_1 вказав , що він народився в 1970 році у с.В`язова Краснокутського району Харківської області. В 1991 році документований паспортом громадянина СРСР , який згодом втрачений. На даний час заявник має намір отримати паспорт громадянина України , однак для отримання паспорта йому необхідно підтвердити належність до громадянства .

У судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали , просять задовольнити.

Представник заінтересованої особи Краснокутського РС ГУДМС України в Харківській області проти задоволення заяви не заперечував , просив ухвалити рішення на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків , вивчивши письмові докази по справі, дійшов до наступного.

Так, у порядку ч. 2 ст. 293 ЦПК України (в редакції Закону від 03.10.2017 року), суди встановлюють факти, що мають юридичне значення.

Наведений у ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Належність до громадянства та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (03 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав, також є громадянами України.

Отже, виходячи з норм чинного законодавства, юридичне значення має саме факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України - 24.08.1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» - 13.11.1991 року.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч.2 ст. 256, яка змінена на ст. 315 ЦПК, суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 315 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р., 13 листопада 1991 року.

У п. 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.В`язова Краснокутського району Харківської області , що підтверджує витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 13.07.2018 року та заява ОСОБА_1 про видачу паспорта від 05.08.1991 року (форма №1).

Довідка Краснокутського РС ГУ ДМС України в Харкцівській області свідчить про те, що ОСОБА_1 документований паспортом СРСР серії ХIV НОМЕР_1 від 05.08.1991 року Краснокутським РВ ВС в Харківській області.

Відповідно до довідки В`язівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 13.05.2019 року, ОСОБА_1 народився та проживав в с.В`язова, в 1988 році призваний до лав Радянської армії, повернувся після служби в 1990 році . Останній разі прибув на територію В`язівської сільської ради в грудні 1992 року з Черкаської області.

Як свідчить довідка В`язівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 11.12.2019 року, ОСОБА_1 станом на 1991 р. був зареєстрований і проживав по АДРЕСА_1 .

Згідно копії трудової книжки НОМЕР_2 від 29.02.1992 року, ОСОБА_1 був прийнятий в члени колгоспу імені Кутузова в 1987 року водієм та звільнений з роботи у вересні 1992 року за власним бажанням. Після чого в 1992 році прийнятий на роботу на Одеську залізничну дорогу.

Допитані по справі свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили в судовому засіданні ,що дійсно їх брат ОСОБА_1 народився та весь час проживав на території В`язівської сільскої ради Краснокутського району Харківської області .

Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Заявник підтвердив належними доказами факт його постійного проживання на території України станом до 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року.

Встановлення юридичного факту , необхідно заявнику для звернення до міграційної служби із заявою про встановлення належності до громадянства України відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.3 Закону України « Про громадянство України » , а згодом отримати паспорт громадянина України.

Оскільки саме від встановлення факту проживання заявника на території України до 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року залежить виникнення його особистих прав, повно та всебічно дослідивши обґрунтованість наявності такого права, суд вважає , що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 264, 265, 293, 315 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 - з а д о в о л ь н и т и.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,уродженця с.В`язова Краснокутського району Харківської області, на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його оголошення та в порядку ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 06.03.2020 року.

Найменування учасників справи :

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований по АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа Головне управління державної міграційної служби України в Харківській області, юридична адреса : вул.Римарська ,24 м.Харків ,61057.

Суддя Л.В. Вовк