Справа № 496/1073/20
Провадження № 2/496/1171/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П., вивчивши матеріали цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3 про визнання договору недійсним та поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Ляшан С.А. звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору недійсним та поділ спільного майна подружжя.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі судом встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 ЦПК України.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Згідно п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Така ж позиція зазначена в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Так, позивачкою не зазначено та не надано всіх доказів, що підтверджують обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги, зокрема щодо набуття та наявності майна, щодо якого виник спір, а також його вартості.

Як роз`яснено у пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК).

Згідно з вимогами ст.69 Сімейного Кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, позивачу необхідно зазначити, якими саме доказами підтверджується придбання майна, що є предметом даного спору, під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а також зазначити, якими доказами підтверджується спільна участь подружжя коштами або працею в набутті спірного майна.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

В позовній заяві представником позивача щодо ціни позову вказано, що точну ціну позову не можливо визначити на момент подання позову.

Представником позивача не викладено обґрунтування та не зазначено доказів і не вказано підстав звільнення від доказування обставин, а саме неможливості отримання інформації у порядок та спосіб, що визначений діючим законодавством щодо визначення вартості майна та зазначення ціни позову.

Тому, представником позивача не зазначено жодної обставини щодо способу отримання доказів, яким обґрунтовується заявлена ним позовна вимога, а саме: не зазначено чи звертався він до відповідних органів чи структур із запитами щодо встановлення повної інформації про спірне рухоме майно, його ринкову вартість, технічну характеристику, наявність чи відсутність відповідних договорів, щодо спірного майна, та не зазначено про відмову відповідних органів у наданні позивачу запитуваної інформації.

Окрім того, відповідно до ст.274 ЦПК України, справа про поділ майна подружжя, може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження, яке також може відбуватися без повідомлення сторін по справі, за наявними у матеріалах справи доказами.

Однак, як встановлено з позовної заяви, позивач не надаючи повного об`єму доказів для вирішення справи, не заявляє жодного клопотання необхідного для правильного вирішення спору, наприклад, про проведення експертизи чи витребування доказів, тощо.

Також, в порушення п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України представником позивача не зазначено щодо наявності у нього або іншої особи оригіналів наданих доказів.

Згідно ч. 6 ст. 177 ЦПК України до заяви про визнання акту чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акту чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акту чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

В позовній заяві представник позивача просить визнати недійсним та скасувати договір купівлі-продажу в ТСЦ №5152/2019/1797177 від 28.11.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Однак в порушення вимог ст.177 ЦПК України, до позовну не додано вище вказаного договору купівлі-продажу в ТСЦ №5152/2019/1797177 від 28.11.2019 року на підтвердження вказаних обставин, також не надано відповідного клопотання щодо його витребування.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позову без руху і надає позивачеві строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачеві час для усунення виявлених недоліків.

З врахуванням викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3 про визнання договору недійсним та поділ спільного майна подружжя - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк заява буде визнана неподаною та повернута відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Галич