МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. №2/521/1131/20
15 квітня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
Головуючого - судді Сегеди О.М.,
при секретарі - Колесник Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН АП!», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої неналежним виконанням договору надання туристичних послуг,
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН АП!» (далі - ТОВ «ДЖОІН АП!»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ), посилаючись на те, що 21 червня 2018 року між ФОП ОСОБА_2 , яка діяла від імені та за дорученням ТОВ «ДЖОІН АП!» в особі виконавчого директора ОСОБА_3 , та позивачкою, яка діяла за усним дорученням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діяла в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6 , був укладений договір про надання туристичних послуг №21062018 від 21 червня 2018 року.
Вказувала, що виконала свою частину зобов`язання зі сплати ціни договору у повному обсязі, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №12 від 20 червня 2018 року та квитанцією до прибуткового касового ордера №13 від 21 червня 2018 року, підписаними та скріпленими печаткою ФОП ОСОБА_2 .
Позивачка стверджувала, що відповідач в порушення істотних умов договору №21062018 від 21 червня 2018 року, в односторонньому порядку без погодження з нею змінив місце вильоту до місця надання послуги з передбаченого даним договором м. Одеса на міжнародний аеропорт Бориспіль - м. Київ, повідомивши про це за декілька днів до початку туристичної поїздки та запевнивши, що витрати на трансфер будуть компенсовані турагентом.
В зв`язку з зазначеним, вона була вимушена скористатися послугами приватного перевізника, ФОП ОСОБА_7 , який здійснив перевезення з м. Одеса до м. Києва та в подальшому у зворотному напрямку.
Ухвалою суду від 18 листопада 2019 року провадження у вищевказаній справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання (а.с. 44-45).
Ухвалою суду від 18 лютого 2020 року було закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 81-82).
Позивачка та її представник, яка діє на підставі ордеру від 11 листопада 2019 року, в судове засідання не з`явилися, надавали клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 51, 77-79, 90-92, 101, 102-105).
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, у встановлений судом строк відзиву на позов не надав (а.с. 50, 60, 76).
Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, у встановлений судом строк пояснень на позов не надала (а.с. 48, 49, 59, 74, 75, 89).
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивачки, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «ДЖОІН АП!» про відшкодування шкоди слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главами 47, 48 розділу І, розділом ІІ, главою 63 розділу ІІІ книги п`ятої ЦК України, Законом України «Про туризм», Законом України «Про захист прав споживачів», тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими вказані правовідносини регулюються.
Судом встановлено, що ТОВ «ДЖОІН АП!» є юридичною особою, яка діє на підставі Статуту (а.с. 63-68).
Згідно детальної інформації про фізичну особу - ОСОБА_2 з 02 вересня 2016 року зареєстрована, як фізична особа - підприємець, вид діяльності: діяльність туристичних агентств (основний); діяльність туристичних операторів; діяльність з надання інших послуг бронювання та пов`язана з цим діяльність (а.с. 61-62).
Встановлено, що 21 червня 2018 року між турагентом ФОП ОСОБА_2 , яка діє на підставі Агентського договору на реалізацію турпродукту від імені та за дорученням ТОВ «ДЖОІН АП!» в особі виконавчого директора ОСОБА_3 , та позивачкою, яка діяла за усним дорученням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , був укладений договір про надання туристичних послуг №21062018 від 21 червня 2018 року (а.с. 7-15).
Договір про надання туристичних послуг №21062018 від 21 червня 2018 року був підписаний ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а також скріплений печаткою ФОП ОСОБА_2 .
При цьому в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують повноваження ФОП ОСОБА_2 на укладення Договору про надання туристичних послуг №21062018 від 21 червня 2018 року від імені ТОВ «ДЖОІН АП!», а саме Агентський договір на реалізацію турпродукту від імені та за дорученням ТОВ «ДЖОІН АП!» в особі виконавчого директора ОСОБА_3. , та доручення ТОВ «ДЖОІН АП!» на ім`я ФОП ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.
Згідно ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.
Зі змісту п. 2.1. договору №21062018 від 21 червня 2018 року вбачається, що туроператор через турагента зобов`язується забезпечити надання комплексу туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується на умовах даного договору прийняти та оплатити їх.
Пунктом 2.1. даного договору передбачено ряд істотних умов, а саме: строк перебування у місці надання туристичних послуг із зазначенням дат початку та закінчення туристичного обслуговування - з 25 серпня 2018 року по 01 вересня 2018 року; характеристика транспортних засобів, що здійснюють перевезення, зокрема їх вид і категорія, а також дата, час і місце відправлення та повернення - авіапереліт YE 2301 (B-737-300) 25.08.2018 02:30 ODS - 05:00 BCN-2B/ YE 2302 (B-737-300) 01.09.2018 06:00 BCN-2B - 10:30 ODS; готель та інші аналогічні засоби розміщення - Best Autohogar 3*; види і способи забезпечення харчування за системою сніданки; страхування туристів, інших ризиків, пов`язаних з наданням туристичних послуг.
Згідно ст. 1 Закону України «Про туризм» туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше, ніж дві такі послуги, що реалізуються або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо).
Статтею 5 Закону України «Про туризм» встановлено, що туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність із реалізації туристичного продукту туроператорів і туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону.
У договорі на туристичне обслуговування зазначаються істотні умови договору: 1) строк перебування у місці надання туристичних послуг із зазначенням дат початку та закінчення туристичного обслуговування; 2) характеристика транспортних засобів, що здійснюють перевезення, зокрема їх вид і категорія, а також дата, час і місце відправлення та повернення (якщо перевезення входить до складу туристичного продукту); 3) готелі та інші аналогічні засоби розміщення, їх місце розташування, категорія, а також строк і порядок оплати готельного обслуговування; 4) види і способи забезпечення харчування; 5) мінімальна кількість туристів у групі (у разі потреби) та у зв`язку з цим триденний строк інформування туриста про те, що туристична подорож не відбудеться через недобір групи; 6) програма туристичного обслуговування; 7) види екскурсійного обслуговування та інші послуги, включені до вартості туристичного продукту; 8) інші суб`єкти туристичної діяльності (їх місцезнаходження та реквізити), які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту; 9) страховик, що здійснює обов`язкове та/або добровільне страхування туристів за бажанням туриста, інших ризиків, пов`язаних з наданням туристичних послуг; 10) правила в`їзду до країни (місця) тимчасового перебування та перебування там; 11) вартість туристичного обслуговування і порядок оплати; 12) форма розрахунку (ч. 4 ст. 20 Закону України «Про туризм»).
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (ст. 901 ЦК України).
Зі змісту договору №21062018 від 21 червня 2018 року, укладеного між сторонами, вбачається узгодження ними всіх його істотних умов, про що свідчать підписи останніх у цьому договорі (а.с. 15).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послугою вважається діяльність виконавця послуг з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин укладений між споживачем і виконавцем.
Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Статтею 902 ЦК України передбачено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Згідно з ч. 7 ст. 20 Закону України «Про туризм» кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі, погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків.
Відповідно до ч. 8 ст. 20 Закону України «Про туризм» туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування.
Частиною 11 ст. 20 Закону України «Про туризм» передбачено, якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін.
Позивачка стверджувала, що відповідач в порушення істотних умов договору №21062018 від 21 червня 2018 року, в односторонньому порядку без її згоди змінив місце вильоту до місця надання послуги з передбаченого даним договором м. Одеса на міжнародний аеропорт Бориспіль - м. Київ, повідомивши її про це за декілька днів до початку туристичної поїздки в телефонному режимі та запевнивши, що витрати на трансфер будуть компенсовані турагентом.
Судом встановлено, що всупереч п. 2.1. договору №21062018 від 21 червня 2018 року переліт до місця надання туристичних послуг здійснювався сполученням Київ-Барселона рейсом YE 5301, дата вильоту - 25 серпня 2018 року о 03:10 годині, дата прибуття - 25 серпня 2018 року о 06:00 годині та зворотнім рейсом сполученням Барселона-Київ YE 5302, дата вильоту - 01 вересня 2018 року о 07:50 годині, дата прибуття - 01 вересня 2018 року о 12:30 годині (а.с. 19, 20, 21).
В ході судового розгляду справи встановлено, що понесені позивачкою витрати на перевізника відповідачем їй компенсовані не були, доказів, що спростовують зазначене суду не надано.
Статтею 30 Закону України «Про туризм» визначено види відповідальності за порушення законодавства в галузі туризму, зокрема ненадання, несвоєчасне надання або надання туристові інформації, що не відповідає дійсності; порушення вимог стандартів, норм і правил у галузі туризму; порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг.
Згідно ст. 33 Закону України «Про туризм», суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про туризм», за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором.
Відповідно до п. п. 3.4.3. та 3.4.4. договору №21062018 від 21 червня 2018 року турист має паво на отримання комплексу туристичних послуг відповідно до прийнятого та оформленого листа бронювання. Відшкодування збитків, заподіяних внаслідок невиконання або неналежного виконання умов договору іншою стороною при дотриманні вимог п. 8 цього Договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.
Аналогічна норма міститься у ч. 12 ст. 20 Закону України «Про туризм», згідно якої туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 03 липня 2013 року у справі №6-42цс13, майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 квітня 2019 року підтримав правову позицію Верховного Суду України, викладену вище, та зазначив, що у разі встановлення судом фактів видачі туроператором ваучера, який є формою письмового договору на туристичне обслуговування, зміни туроператором в односторонньому порядку істотних умов договору на туристичне обслуговування та невжиття ним необхідних заходів про попередження туриста щодо такої зміни, відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб`єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор.
На підставі викладеного, суд вважає, що дійсно, особою, яка уклала договір про надання туристичних послуг №21062018 від 21 червня 2018 року в односторонньому порядку фактично було змінено одну з істотних умов договору №21062018 від 21 червня 2018 року, а саме місце, час вильоту та прильоту, про що не було своєчасно повідомлено позивачку.
Тобто, факт неналежного виконання пп. 2 п. 2.1. договору №21062018 від 21 червня 2018 року суд вважає доведеним, доказів, що спростовують зазначене суду не надано.
Разом з тим, судом було встановлено, що в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують повноваження ФОП ОСОБА_2 на укладення Договору про надання туристичних послуг №21062018 від 21 червня 2018 року від імені ТОВ «ДЖОІН АП!», а саме Агентський договір на реалізацію турпродукту від імені та за дорученням ТОВ «ДЖОІН АП!» та доручення ТОВ «ДЖОІН АП!» на ім`я ФОП ОСОБА_2 .
Крім того, грошові кошти за туристичні послуги були також отримані не ТОВ «ДЖОІН АП!», а ФОП ОСОБА_2 .
Таким чином, встановлені обставини виключають відповідальність ТОВ «ДЖОІН АП!» перед позивачкою за неналежне виконання умов договору про надання туристичних послуг №21062018 від 21 червня 2018 року, тому підстави для стягнення з останнього збитків, завданих неналежним виконанням умов вказаного договору, відсутні.
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що ТОВ «ДЖОІН АП!» не є належним відповідачем у справі, оскільки договір про надання туристичних послуг №21062018 від 21 червня 2018 року не підписував, та грошові кошти за туристичні послуги не отримував, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.
Суд вважає, що належним відповідачем у справі повинна бути ФОП ОСОБА_2 , оскільки саме вона укладала договір про надання туристичних послуг №21062018 від 21 червня 2018 року та отримувала грошові кошти за туристичні послуги.
Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень.
Своїм правом бути присутнім у судових засідання учасники справи розпорядилися на свій розсуд.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з ТОВ «ДЖОІН АП!» збитків, завданих неналежним виконанням умов вказаного договору, задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судовий збір у справі складає 768,40 грн., які не були сплачені позивачкою при зверненні до суду в силу ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів».
Керуючись ст. 15, 16, 526, 610, 611, 638, 902, 1000, 1003 ЦК України, ст. ст. 1, 5, 20, 30, 33 Закону України «Про туризм» ,ст. ст. 12, 13, 81, 259, 223, 263-265, 280, 284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН АП!», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої неналежним виконанням договору надання туристичних послуг - залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 15 квітня 2020 року.
Суддя: О.М. Сегеда