Справа №718/3466/19
Провадження №2/718/972/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.03.2020 рокуКіцманський районний суд Чернівецької області
у складі: головуючого - судді Нерушка Т.І.
секретаря - Пентелюк І.І.
з участю: позивача - ОСОБА_1
представника позивача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи - Органу опіки та піклування Кіцманської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали заявлені вимоги з наведених підстав.
Позивач ОСОБА_1 пояснила також, що відповідач залишив її 05.01.2013 року на дев`ятому місяці вагітності, дочку вона народила ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач до пологового будинку не приходив, дочку не забрав, на христинах говорив, що буде, але не з`явився, у 2013 році вона зверталась із позовом про стягнення аліментів, своє батьківство відносно дочки відповідач оспорював у 2014 році, дитину він не визнає, не відвідує, не спілкується, коли дочка йшла у перший клас, він не з`явився, дочку відповідач бачив один єдиний разу жовтні 2013 року.
Представник позивача ОСОБА_2 зазначив також, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, дитину не відвідує, не утримує, не спілкується, дитину не визнає, своє батьківство у 2014 році оспорював,
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.
Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення позивача та її представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 29.11.2012р. перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27.02.2014р.
Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає із матір`ю.
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02.12.2013р. відповідач ОСОБА_3 зобов`язаний сплачувати мені аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 500 гривень щомісячно до її повноліття.

Згідно довідки-розрахунку від 22.12.2019р. заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.10.2019р. становить 36209 гривень.

Свідок ОСОБА_5 показала, що у позивачки є дочка семи років, у шлюбі позивачка була кілька місяців, чоловік її залишив, дитину він з пологового будинку не забрав, впродовж семи років відповідача вона взагалі не бачила.

Згідно показань свідка ОСОБА_6 відповідача вона бачила лише на весіллі, до дитини він взагалі не з`являється, аліменти не сплачує, з дитиною не спілкується, ніякого інтересу до дитини не проявляє.

Як показала свідок ОСОБА_7 , відповідач протягом семи років до дитини не з`являється, не хотів забирати дитину з пологового будинку, потім поїхав, привіз і одразу поїхав, після того жодного разу до дитини не з`явився, ні на день народження, ні тоді, коли дитина йшла у перший клас, він не телефонує, не цікавиться дитиною, аліменти не сплачує, взагалі не бажає цієї дитини.

Згідно довідки Кліводинського ДНЗ від 20.02.2019р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з лютого 2015 року відвідує ясла-сад, її батько ОСОБА_3 не відвідує заклад, не приймає участі у батьківських зборах, не відвідує свята та масові заходи, не приводить дитину до садка.

Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов від 01.10.2019р. малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає із матір`ю, умови проживання задовільні, зі слів заявниці батько ОСОБА_3 участі в утриманні та вихованні дочки не приймає, з дочкою не спілкується.

Відповідач ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_1 , батьками, бабусею та сестрою, та позитивно характеризується за місцем проживання.

Висновком Органу опіки та піклування Кіцманської райдержадміністрації за № 1.01-20/7-436 від 06.11.2019р. визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця с.Давидівці Кіцманського району Чернівецької області, відносно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки с.Кліводин Кіцманського району Чернівецької області.

Відповідач ОСОБА_3 у 2014 році звертався до суду із позовом про оспорювання свого батьківства відносно дочки ОСОБА_4 (справа № 718/1789/14-ц), ухвалою суду від 18.11.2014р. позовну заяву залишено без розгляду.

Як передбачено частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду встановлено, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини.

Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини та ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Савіни проти України" від 18.12.2008р. наголошується на тому, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про права дитини.

Також, як випливає з правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п. 95 рішення від 08.04.2004р. у справі «Хазе проти Німеччини», сам по собі той факт, що дитина може бути поміщена в більш сприятливу для її виховання середу, не виправдовує примусові заходи щодо відібрання її у біологічних батьків; потрібна наявність інших обставин, які свідчать про необхідність такого втручання у право батьків на сімейне життя разом з їхньою дитиною, яке закріплене у ст. 8 Конвенції про захист прав людини.

Відповідно до ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Як передбачено ч.2 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Права та обов`язки батьків визначені статтями 150, 151, 153-156 СК України та в сукупності декларують такі обов`язки батьків, як виховання дітей, турбота про їх фізичний розвиток, підготовка до самостійного життя, матеріальне утримання, захист прав та інтересів дитини тощо.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дочки ОСОБА_4 , зокрема, що він свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а тому заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

На підставі ст.ст. 7, 19, 150, 151, 153-156, 164, 165 Сімейного кодексу України, ст.14 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 3, 8, 9 Конвенції про права дитини, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 6, 7, 10, 11, 12, 13, 17, 18, 76-81, 141, 223, 259, 263, 264, 265 268, 280-284, 288, 289, 352, 354 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця с.Давидівці Кіцманського району Чернівецької області, батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканки с.Кліводин Кіцманського району Чернівецької області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 768,40 гривень у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не будуть подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 11 березня 2020 року.

Суддя: Т.І.Нерушка