ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадщину, мотивуючи вимоги тим, що його матері ОСОБА_4 по праву власності належить земельна ділянка пл. 0,61 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , з якої земельна ділянка пл. 0,2500 га, кадастровий номер №:01:002:0075, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та земельна ділянка пл. 0,3600 га, кадастровий номер №:01:002:0074, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. 11.02.2010 року ОСОБА_4 було складено заповіт, відповідно до якого земельну ділянку в розмірі 0,61 га згідно державного акту заповіла позивачу в розмірі 0,21 га, ОСОБА_2 в розмірі 0,20 га, ОСОБА_5 в розмірі 0,20 га. ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача ОСОБА_4 померла.

Реалізуючи своє право на спадщину, позивач звернувся до нотаріальної контори та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,21 га нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено по причині того, що в заповіті, посвідченому Бортниківською сільською радою Фастівського району Київської області 11.02.2020 року реєстр №1 на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , вказана земельна ділянка розміром 0,61 га (згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №818187), а насправді в цьому ж державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №818187, виданого 16.12.2009 року Управлінням земельних ресурсів Фастівського району, вказана площа земельної ділянки 0,2500 га.

Також позивач зазначив, що відповідачі по справі - це його племінниці, згідно заповіту матері жилий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 буде належати відповідачам, а відповідно земельна ділянка пл. 0,2500 га, кадастровий номер №:01:002:0075, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, має відійти відповідачам, а земельна ділянка пл. 0,3600 га, кадастровий номер №:01:002:0074, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, з якої 0,21 га має відійти позивачу, а 0,15 га має відійти відповідачам, що відповідає заповіту матері відносно цієї земельної ділянки.

На підставі зазначеного, позивач просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку пл. 0,2100 га, цільове призначення якої - ведення особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_1 , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №818186, виданого 16.12.2009 року Управлінням земельних ресурсів Фастівського району Київської області, як спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13 квітня 2020 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 01 червня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідачі в судовому засіданні проти позову не заперечували.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 28.01.2014 року Виконавчим комітетом Бортниківської сільської ради Фастівського району Київської області, серія НОМЕР_1 /а.с.5/.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на земельну ділянку пл. 0,61 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , з якої земельна ділянка пл. 0,2500 га, кадастровий номер №:01:002:0075, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та земельна ділянка пл. 0,3600 га, кадастровий номер №:01:002:0074, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки /а.с.9-10/.

11 лютого 2010 року ОСОБА_4 був складений заповіт, відповідно до якого все належне їй майно, де б воно не було, з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Земельну ділянку в розмірі 0,61 га, згідно державного акта на землю серії ЯИ №818187 заповіла ОСОБА_1 в розмірі 0,21 га, ОСОБА_2 в розмірі 0,20 га, ОСОБА_5 в розмірі 0,20 га та земельний пай в розмірі 3,865 га заповіла ОСОБА_1 в розмірі 1,9325 га, ОСОБА_2 в розмірі 0,96625 га, ОСОБА_5 в розмірі 0,96625 га /а.с.7/.

Реалізуючи своє право на спадщину, позивач звернувся до нотаріальної контори та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,21 га нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено по причині того, що в заповіті, посвідченому Бортниківською сільською радою Фастівського району Київської області 11.02.2020 року реєстр №1 на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , вказана земельна ділянка розміром 0,61 га (згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №818187), а насправді в цьому ж державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №818187, виданого 16.12.2009 року Управлінням земельних ресурсів Фастівського району, вказана площа земельної ділянки 0,2500 га.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тому набув право спадкування, але в зв`язку з тим, що в заповіті посвідченому Бортниківською сільською радою Фастівського району Київської області 11.02.2020 року реєстр №1 на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , вказана земельна ділянка розміром 0,61 га (згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №818187), а насправді в цьому ж державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №818187, виданого 16.12.2009 року Управлінням земельних ресурсів Фастівського району, вказана площа земельної ділянки 0,2500 га, тому немає можливості переоформити на своє ім`я спадщину, саме тому у суду є всі підстави для визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування на спадкове нерухоме майно не існує.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 328, 392, 1218, 1268 ЦК України та статтями 10-13.75-81 265 Цивільного процесуального кодексу України, Постанова Пленуму Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадщину - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на земельну ділянку пл. 0,2100 га, цільове призначення якої - ведення особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_1 , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №818186, виданого 16.12.2009 року Управлінням земельних ресурсів Фастівського району Київської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржено до Київської апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст. ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. ХIIІ «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Л.М. Ковалевська