ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/867/20 Номер провадження 22-ц/814/1237/20Головуючий у 1-й інстанції Фадєєва С.О. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Карпушина Г.Л., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 березня 2020 року в справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності свідоцтва про шлюб,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви

13 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просила встановити факт належності їй свідоцтва про шлюб, виданого 19 грудня 1958 року відділом записів актів цивільного стану виконкому Петроградської районної ради депутатів трудящих м. Ленінграда серія НОМЕР_1 .

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , але їй відмовлено у призначенні пенсії в разі втрати годувальника та виплаті одноразової допомоги за померлого чоловіка тому, що в свідоцтві про шлюб невірно зазначено її ім`я.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 березня 2020 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності свідоцтва про шлюб відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, а у відкритті провадження слід відмовити згідно частини 1 статті 186 ЦПК України.

Узагальнені вимоги апеляційної скарги

Не погодившись з ухвалою суду її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .

У апеляційній скарзі просить зазначену ухвалу скасувати, та ухвалити нове рішення, яким встановити факт належності їй свідоцтва про шлюб, що видане 19 грудня 1958 року відділом записів актів цивільного стану Виконкому Петроградської районної ради депутатів трудящих м. Ленінграда серія НОМЕР_2 .

Позиція учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

У апеляційні скарзі ОСОБА_1 вказує на порушення судом норм процесуального права, вважає, що суд не взяв до уваги приписи частини 2 статті 315 ЦПК України, а положення статті 186 ЦПК України не містять підстав для відмови у відкритті провадження.

Крім того, посилається фактично на неможливість і недоцільність звернення до органів, які видали свідоцтво про шлюб та вказує на те, що внаслідок прийняття оскаржуваної ухвали вона позбавлена можливості призначення пенсії в разі втрати годувальника та отримання одноразової допомоги на поховання.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Щодо явки сторін в апеляційний суд

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Встановлені обставини справи

Із заяви та доданих матеріалів вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

При цьому, їй відмовлено у призначенні пенсії в разі втрати годувальника та виплаті одноразової допомоги за померлого чоловіка тому, що в свідоцтві про шлюб, яке видане 19 грудня 1958 року відділом записів актів цивільного стану виконкому Петроградської районної ради депутатів трудящих м. Ленінграда (серія НОМЕР_2 ) невірно зазначено її ім`я.

Норми права, які підлягаю застосуванню

Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно положень пункту 5 частини 2 вказаної вище статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України становлено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Разом з тим, згідно частини 3 статті 315 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Згідно частини 4 статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У абзаці абзацу 2 пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» висловлена права позиція, згідно якої заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі паспорта чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ.

Позиція апеляційного суду

Оскільки ОСОБА_1 у заяві ставить питання про встановити факт належності їй свідоцтва про шлюб, виданого 19 грудня 1958 року відділом записів актів цивільного стану виконкому Петроградської районної ради депутатів трудящих м. Ленінграда (серія НОМЕР_1 ), суд першої інстанції із урахуванням положень частини 3 статті 315 ЦПК України прийшов до правильного висновку тому, що згідно із приписами цієї норми процесуального права встановлення факту належності особі свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженню не підлягають.

Щодо доводів апеляційної скарги

Відносно доводів про порушення норм права

Посилання в апеляційній скарзі на порушення норм процесуального права, а саме те, що суд не взяв до уваги приписи частини 2 статті 315 ЦПК України, де встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлено також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, є безпідставним виходячи із таких мотивів.

Як уже зазначалося, згідно із положеннями частини 3 статті 315 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Тобто, частиною 3 статті 315 ЦПК України чітко визначино, що дана категорія справи не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні.

Щодо положень частини 2 статті 315 ЦПК України, то дана норма є загальною по відношенню до частини 3 статті 315 ЦПК України, а відтак підлягає застосуванню спеціальна норма, яка чітко встановлює, які справи не підлягають судовому розгляду в окремому провадженні.

Аргументи ОСОБА_1 про те, що стаття 186 ЦПК України не передбачає відмови у відкритті провадження за обстивин, які вказані в ухвалі, не дають підстав для задоволення апеляційної скарги.

Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За положеннями частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частина 2 статті 19 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

В силу приписів частини 3 статті 315 ЦПК України заява ОСОБА_1 не підлягає судовому розгляду за правилами окремого провадження, але заява не містить даних, з яких вбачається спір про право, який підлягає розгляду саме в порядку цивільного судочинства, що давало б можливість відмовити у відкритті провадження за частиною 4 статті 315 ЦПК України.

Закриття провадження у справі з тих підстав, що дана категорія справ не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, відповідає позиції Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 05 лютого 2020 року справа № 500/1136/16-ц.

Тобто, суд вірно відмовив у відкритті провадження з визначених в ухвалі підстав.

Відносно інших доводів апеляційної скарги

Посилання в апеляційній скарзі про неможливість та недоцільність звернення до органів реєстрації актів цивільного стану не ставить під сумнів правильність рішення суду першої інстанції, так як положення частини 3 статті 315 ЦПК України не пов`язують неможливість розгляду справи про встановлення належності свідоцтва, яке видається органами реєстрації актів цивільного стану, із будь-якими обставинами, в тому числі, на які вказує заявник.

Аргументи ОСОБА_1 про те, що внаслідок прийняття оскаржуваної ухвали вона позбавлена можливості признання пенсії в разі втрати годувальника та отримання грошової допомоги на поховання не відповідають обставинам справи, оскільки підставою для відмови у призначенні вказаної пенсії та виплат на поховання стали обтавини, викладені у розпорядженнях органів Пенсійного фонду України, а не ухвала суду, яка постановлена із дотриманням вимог чинного законодавства.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 , не позбавлена можливості оскаржити дії посадових осіб в порядку адміністративного судочинства.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції постановив судове рішення із дотриманням норм процесуального права, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростували, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не задовольняє вимоги заяви, не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 11 червня 2020 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Г.Л. Карпушин

О.О. Панченко