Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" листопада 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої - судді Маслак В.П.,

при секретарі судового засідання Рабчинській Я.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , за участі третіх осіб: Комунальне підприємство "Дитяча лікарня ім. В.Й. Башека" Житомирської міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про знесення самочинно виконаної забудови, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому (з урахуванням уточненої заяви) просить зобов`язати відповідача ОСОБА_4 знести самочинно виконану прибудову до кімнати №126 житлового будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала, що вона та треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_3 є користувачами кімнат житлового будинку АДРЕСА_1 . Відповідачем 11 років тому самочинно виконано перепланування секції загального користування розміром 29,4 кв.м. Так, відповідачем виконано прибудову розміром 12 кв.м. та фактично збудовано ще одну кімнату в приміщенні загального користування. Відповідачем також самочинно зайнято один із санвузлів, на двері якого встановлено замок. Відповідач ОСОБА_4 забороняє мешканцям кімнат №№ НОМЕР_1 користуватись балконом, санвузлом, світлом чи іншими засобами загального користування. Крім того, батарея опалення, яка розташована в секції загального користування, на даний час знаходиться в добудованому відповідачем приміщенні, в зв`язку з чим користувачі кімнат №№ НОМЕР_1 відчувають деякі незручності в опалювальний період. Позивачу відомо, що проектно-кошторисна документація на зазначене самочинне будівництво в Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища для погодження не надходила. ОСОБА_1 зазначає, що добудова до кімнати АДРЕСА_2 виконана відповідачем з порушенням будівельних норм та правил, без відповідних дозволів та без згоди власника будинку. Відповідачем порушені архітектурні, санітарні, пожежні норми, в зв`язку з чим просить позов задовольнити.

ОСОБА_4 у відзиві на позовну заяву проти позову заперечила, посилаючись на те, що позивач не є фахівцем в галузі містобудівельної діяльності, не має обов`язку контролю в цій галузі, не володіє нормами законодавства, що регулюють перепланування приміщення. Обставини, наведені позивачем у позові, на думку відповідача, не відповідають дійсності, оскільки саме позивач та треті особи ( ОСОБА_5 , ОСОБА_3 ) заставили приміщення загального користування своїми речами, батарея опалення розташована у приміщенні загального користування та доступна всім мешканцям. Обов`язок контролю в галузі містобудівельної діяльності покладено на Державну будівельно-архітектурну інспекцію (надалі по тексту ДАБІ). В матеріалах позовної заяви відсутні звернення позивача до ДАБІ, відсутні жодні приписи, складені на ім`я відповідача, щодо знесення забудови.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. На запитання головуючого судді представник позивача пояснив, що з приводу самочинно виконаної забудови позивач не зверталась до ДАБІ.

Третя особа ОСОБА_3 позов підтримала та просила його задовольнити.

Заява представника третьої особи Комунального підприємства "Дитяча лікарня ім. В.Й. Башека" Житомирської міської ради Романенко М.В. від 30.10.2020р. про розгляд справи без її участі суд до уваги не приймає, оскільки відсутні докази на підтвердження повноважень ОСОБА_6 . З цих же підтав, за відсутності документів на підтвердження повноважень ОСОБА_6 , суд не прийняв та повернув пояснення щодо позову та відзиву на позовну заяву від 02.11.2020р., що були надані суду від імені третьої особи Комунального підприємства "Дитяча лікарня ім. В.Й. Башека" Житомирської міської ради.

Відповідач ОСОБА_4 в клопотанні від 17.11.2020р. просила розгляд справи відкласти у зв`язку з хворобою.

Зважаючи на те, що відповідачем не було подано доказів в обгрунтування заявленого клопотання, суд не вбачає підстав для його задоволення.

Третя особа ОСОБА_5 в засідання суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд враховує наступне.

Згідно ордеру №77 від 10.10.2003р. Житомирської дитячої міської лікарні Бондарчук В.П. отримала житлову площу кімнату АДРЕСА_3 , розміром 17,8 кв.м. (а.с.4).

Відповідно до ордеру №100 від 24.09.2005р. Житомирської дитячої міської лікарні ОСОБА_3 отримала житлову площу кімнату АДРЕСА_4 , розміром 12 кв.м. (а.с.5).

Як вбачається зі свідоцтва від 11.03.2008р. про право власності, виданого Виконкомом Житомирської міської ради на підставі рішення Житомирської міської ради народних депутатів від 22.10.1992р., будівля гуртожитку в АДРЕСА_5 в особі міської ради на праві комунальної власності (а.с.39).

З свідоцтва № НОМЕР_2 від 20.11.2019р. про право власності на житло вбачається, що приміщення квартири спільного заселення, кімната № НОМЕР_3 по АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_7 (а.с.95).

Як зазначено у примітці вказаного свідоцтва у спільному користуванні к.123-126 знаходяться коридори, умивальник, туалети, кладові; к.119-127 знаходиться кухня.

Зі свідоцтва № НОМЕР_4 від 29.11.2019р. про право власності на житло вбачається, що приміщення квартири спільного заселення, кімната № НОМЕР_5 по АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 та членам її сім`ї ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (а.с.96).

Як зазначено у примітці вказаного свідоцтва у спільному користуванні к.123-126 знаходяться коридори, умивальник, туалети, кладові; к.119-127 знаходиться кухня.

Відповідно до свідоцтва № НОМЕР_6 від 12.11.2019р. про право власності на житло приміщення квартири спільного заселення, кімната № НОМЕР_7 по АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 та членам її сім`ї ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (а.с.97).

Як зазначено у примітці вказаного свідоцтва у спільному користуванні к.123-126 знаходяться коридори, умивальник, туалети, кладові; к.119-127 знаходиться кухня.

В позовній заяві позивач вказує на те, що відповідач самочинно виконала перепланування секції загального користування, збудувавши ще одну кімнату, з порушенням будівельних норм та правил, без відповідних дозволів, створюючи незручності іншим мешканцям у користуванні приміщенням секції загального користування. В зв`язку з чим просить зобов`язати відповідача знести самочинно виконану прибудову до кімнати АДРЕСА_2 .

Вирішуючи питання на предмет задоволення позову, суд звертає увага на таке.

Приписами ст.41 Конституції України встановлено, зокрема, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Змістом права власності є правомочності щодо права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За змістом частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до пункту 17 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК.

Згідно з ч.1 статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

З урахуванням змісту ст.376 ЦК та п.17 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», ч.1 ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, та положеннями процесуального закону, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-180цс14.

Як визначено ч. 1 п. 22 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Відповідно до ч. 1, 3-5 п.24 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Якщо технічна можливість перебудови об`єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна.

Таким чином, за позовом громадянина рішення про знесення самочинного будівництва може бути ухвалено на підставі ст. 391 ЦК України в разі доведеності ним відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України факту створення йому перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном при неможливості усунення цих перешкод в інший спосіб.

В цивільному судочинстві поняття доказів охоплює: будь-які фактичні дані, що мають значення для цивільного провадження (змісту); процесуальну форму їх закріплення (спосіб існування у матеріалах справи) та відповідний носій відомостей (джерело). Усі зазначені елементи перебувають у взаємозв`язку та в своїй єдності утворюють поняття доказів. Отже докази це єдність фактичних даних (відомостей про факти) та їх процесуальних джерел.

Так, згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 не доведено належними та достатніми доказами здійснення відповідачем самочинної прибудови до кімнати № НОМЕР_8 житлового будинку АДРЕСА_1 та, відповідно, порушення права на користування та розпорядження майном.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач не зверталась до органу державного архітектурно-будівельного контролю із заявами щодо встановлення факту здійснення відповідачем самочинного будівництва. Відповідно, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення відповідачем самочинного будівництва.

З урахуванням вищезазначених норм чинного законодавства, за позовом громадянина рішення про знесення самочинного будівництва може бути ухвалено в разі доведеності ним факту створення йому перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном при неможливості усунення цих перешкод в інший спосіб.

Оскільки таких доказів позивачем не надано, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76 - 91, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Головуючий суддя В. П. Маслак