Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 6/641/112/2020 Справа № 641/2239/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2020 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Богдан М.В.

за участю секретаря Цюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла боржника,-

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В. звернувся до суду з поданням, в якому просить надати дозвіл для примусового проникнення приватного виконавця до володіння боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема до нежитлового приміщення 53а, 55, 56а, 57а, 57-:-62, загальною площею 626,3 кв.м в будівлі літ. «В» за адресою: АДРЕСА_2 , для проведення виконавчих дій з опису та арешту майна належного боржнику, для примусового виконання наказу № 922/2295/18 виданого 11.03.2019 Господарським судом Харківської області про стягнення в солідарному порядку з ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» 775944,97 грн. заборгованості по капіталу, 24785,86 грн. відсотків, 2763,54 грн. відсотки за неправомірне користування кредитом, 19386,61 грн. пені та 12343,21 грн. судового збору.

Вимоги подання обґрунтовує тим, що на виконанні у приватного виконавця перебуває вказаний виконавчий лист Господарського суду Харківської області. Вказав про наявність обставин, що ускладнюють виконання виконавчого документу, а боржник ухиляється від виконання виконавчого документу.

У поданні приватний виконавець просив розглянути справу за його відсутності.

Суд, розглянувши подання приватного виконавця про примусове входження до житла, дослідивши подані докази у справі, встановивши виниклі правовідносини, дійшов наступного висновку.

На виконанні приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. знаходиться наказ № 922/2295/18 виданий Господарським судом Харківської області про стягнення в солідарному порядку з ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» 775944,97 грн. заборгованості по капіталу, 24785,86 грн. відсотків, 2763,54 грн. відсотки за неправомірне користування кредитом, 19386,61 грн. пені та 12343,21 грн. судового збору.

Постановою приватного виконавця від 07.11.2019 року відкрито виконавче провадження №60530304 за вказаним виконавчим документом.

Копія вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження отримана боржником 11.11.2019 про що свідчить матеріали подання.

Постановою приватного виконавця від 17.03.2020 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у АТ «ПРОКЕРДИТБАНК», відкриті на ім`я боржника ОСОБА_1 , однак на даних банківських рахунках не достатньо коштів для виконання наказу суду.

Згідно відповіді МВС України, боржник не має зареєстрованих транспортних засоби.

Згідно інформації Держаного реєстру прав на нерухоме майно на ім`я боржника зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення 53а, 55, 56а, 57а, 57-:-62, загальною площею 626,3 кв.м в будівлі літ. «В» за адресою: АДРЕСА_2 .

Приватним виконавцем 17.03.2020 року складено акт про не надання останньому допуску до нежитлових приміщень для проведення виконавчих дій а саме: приміщень 53а, 55, 56а, 57а, 57-:-62, загальною площею 626,3 кв.м в будівлі літ. «В» за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено уст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 ст.311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року,Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Судом за наявними в матеріалах доказами встановлено, що боржник не була належним чином повідомлена про необхідність бути присутньою та надати доступ до приміщення з метою перевірки майнового стану та здійснення виконавчих дій, які відбудуться 17 березня 2020 року о певній годині часу за адресою: м. Харків, вул. Вишнева, 27, приміщення 53а, 55, 56а, 57а, 57:-62, докази про направлення такої вимоги приватний виконавець не надав.

Виходячи із вищевикладеного, доводи приватного виконавця є необґрунтованими, а саме для задоволення подання про примусове входження до житла, приватний виконавець мав би надати докази умисного ухилення боржника від виконання рішення суду та вимог приватного виконавця, а також необхідності проникнення до житла.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла боржника за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення 53а, 55, 56а, 57а, 57:-62.

Керуючисьст. 439 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла боржника за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення 53а, 55, 56а, 57а, 57:-62.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

Суддя -М. В. Богдан