У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" листопада 2020 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Яровенко О.П.,

при секретарі Локоткової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмила Олегівна, боржник: ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця, -

в с т а н о в и в:

Представник скаржника звернувся до суду з вищевказаною скаргою, в якій просить зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. провести усі необхідні заходи щодо примусової реалізації предмета іпотеки, а саме квартири (адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 ) без отримання попередньої згоди органів опіки та піклування.

В обґрунтування зазначених вимог заявник посилається на те, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ланевенко Л.О. перебуває виконавче провадження про стягнення з боржника на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в розмірі 45 898,56 доларів США заборгованості по відсоткам за кристування кредитом в розмірі 11 779,06 доларів США, що разом складає 57 677,62 доларів США та судові витрати у розмірі 4 411,88 грн. У вересні 2020 року на адресу стягувача надійшов лист приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова В.В. у відповідь на Заяву про передачу іпотечного майна на реалізацію від 25 серпня 2020 року, яким було повідомлено, що вимога стягувача щодо передачі іпотечного майна на реалізацію до ДП «СЕТАМ» не підлягає задоволенню. Посилаючись на норми Інструкції з примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, мотивуванням прийнятого рішення приватний виконавець зазначає, що за вказаною адресою зареєстрованими є неповнолітня дитина - ОСОБА_2 , 24 вересня 2014 року. Вказані обставини не надають змоги приватному виконавцю задовольнити вимоги стягувача. Проте скаржник вважає, що приписами Інструкції не врегульовані питання реалізації іпотечного майна взагалі, оскільки зазначені питання врегульовано виключно положеннями Закону України «Про іпотеку», а за договором іпотеки № PМL-008/622/2006 від 15 серпня 2006 року в іпотеку скаржнику передана квартира за адресою: АДРЕСА_1 . До того ж попередній дозвіл органів опіки та піклування повинен бути наданий у випадку, коли виключно право власності на нерухоме майна або право користування нерухомим майном мають діти, а єдиним власником квартири є ОСОБА_1 . При укладенні договору іпотеки іпотекодавець ОСОБА_1 заявила, гарантував і зобов`язався на користь іпотекодержателя, що відсутні права 6удь-яких третіх осіб щодо предмету іпотеки (будь-якої його частини). Окрім того на момент укладення договору іпотеки неповнолітні діти не були зареєстрована у квартирі. Тому скаржник вважає, що вказаний факт реєстрації не може використовуватися для позбавлення кредитора права отримати задоволення своїх вимог за рахунок конкретного переданого в іпотеку нерухомого майна, що відповідно в свою чергу перешкоджає виконанню законного і справедливого судового рішення.

22 жовтня 2020 року на адресу суду від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова В.В. надійшли пояснення в яких він просив прийняти рішення по скарзі на власний розсуд. Крім того, зазначила, що приватний виконавець керується нормами та вимогами Закону України «Про виконавче провадження», а також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Представник скаржника в судове засідання не з`явився. Про причини неявки суд не повідомили.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав письмові пояснення, у яких просив рішення за скаргою ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняти на розсуд суду.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. Представник ОСОБА_4 подав клопотання про розгляд справи без його участі та просив відмовити в її задоволенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи норму вказаної статті, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі учасників справи, які не з`явилися.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором скасовано та ухвалено в цій частині нове. Стягнуто з ОСОБА_1 на корить Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» заборгованість за кредитним договором в розмірі 45 898,56 доларів США заборгованості по відсоткам за кристування кредитом в розмірі 11 779,06 доларів США, що разом складає 57 677,62 доларів США та судові витрати у розмірі 4 411,88 грн. В іншій частині у задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

16 червня 2020 року приватним виконавцем Лановенуо Л.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 6235988 та стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця.

16 червня 2020 року, постановою про арешт майна боржника, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 1 707 727,12 грн.

Також, 17 жовтня 2019 року, постановою про опис та арешт майна боржника, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. було описано та накладено арешт на квартиру - АДРЕСА_1

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Звертаючи з даною скаргою, представник скаржника обґрунтовує свої вимоги тим, що приватним виконавцем Лановенко О.О. неправомірно не було передано іпотечне майно на реалізацію, оскільки на сьогодні єдиним власником квартири є ОСОБА_1 . Житлові права та інтереси малолітньої дитини, примусовим виконанням рішення суду щодо відчуження предмета іпотеки, не будуть порушені, оскільки дитина проживає з матір`ю за іншою адресою.

Однак, представником боржника до суду було подано постанову Верховного суду Касаційного цивільного суду від 12 листопада 2020 року відповідно до якої касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року в частині вирішення заявлених вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 скасовано, справу направлено в цій частині на новий розгляд до апеляційного суду.

На підставі даної постанови, приватний виконавцем виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О., 26 листопада 2020 року було винесено постанову в рамках виконавчого провадження № 62359889 відповідно до якої закінчено виконавче провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

8) визнання боржника банкрутом;

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України;

15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

16) погашення, списання згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», її дочірньою компанією «Газ України», Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмила Олегівна, боржник: ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця, оскільки на даний час виконавче провадження закінчено та в рамках даного виконавчого провадження будь-яких виконавчих дій, втому числі зобов`язання їх вчинити не допускається.

На підставі викладеного та керуючись статтями Закону України «Про виконавче провадження», ч. 2 ст.ст. 268, 451 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмила Олегівна, боржник: ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 27 листопада 2020 року.

Суддя Н.О. Яровенко