Справа № 297/373/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого Ільтьо І. І.,

за участі секретаря Гарані О. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних нарахованих на суму боргу,

В С Т А Н О В И В:

Представник Акціонерного товариства Альфа-Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення за період з 20.12.2016 року по 20.12.2019 року 3 % річних в розмірі 48519,49 грн.; заборгованості за інфляційними витратами в розмірі 157245,65 грн., стягнення судових витрат в розмірі 3086,48 грн., посилаючись на те, що 14.09.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №№08/299/39. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 63000 швейцарських франків. Відповідач належним чином зобов`язання не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість по кредитному договору, яка становила 531235,26 грн. Рішенням Берегівського районного суду від 23.02.2010 року позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення заборгованості задоволено. Оскільки заборгованість за кредитним договором №08/299/39 від 14.09.2007 року була стягнута судом станом на 23.02.2010 року, вважає, що за період прострочення виконання рішення суду стягувач на підставі ст. 625 ЦК України має право стягувача з боржника 3% річних за період з 20.12.2016 року по 20.12.2019 року. Тому просить стягнути з відповідача на підставі ст.625 ЦК України 48519,49 грн. 3 % річних заборгованості та 157245,65 грн. заборгованості за інфляційними витратами.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач відзив щодо позову не подав.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу прострочення виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ч.3ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини ,що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).

Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту.

Із матеріалів справи вбачається, що 14.09.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №08/299/39, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в розмірі 63000 швейцарських франків.

Рішенням Берегівського районного суду від 23.02.2010 року позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення заборгованості задоволено та стягнуто 531 235,26 грн. та 1952 грн. судових витрат.

Положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позивачем проведено розрахунок заборгованості за договором кредиту, відповідно до якого сума заборгованості становить: 48519,49 грн. 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України за період з 20.12.2016 по 20.12.2019 року та 157245,65 грн. - інфляційні витрати.

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем суду не представлено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позовні вимоги підлягають до повного задоволення, то з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 3086,48 грн..

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 625, 1050, 1054, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 141 ЦПК України, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 в користь Акціонерного товариства Альфа-Банк, місцезнаходження якого: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, , п/р НОМЕР_2 , заборгованість за кредитним договором за період з 20.12.2016 року по 20.12.2019 року в розмірі 48519 (сорок вісім тисяч п`ятсот дев`ятнадцять) гривень 49 коп. 3 % річних та 157245 (сто п`ятдесят сім тисяч двісті сорок п`ять) гривень 65 коп. інфляційних витрат та 3086 грн. 48 коп. витрат по оплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ільтьо І. І.