Справа № 367/9762/19
Провадження № 2/367/3062/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участю секретаря Стародубець О.І.,

заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві позивач зазначає, що 13.12.2018 року передав ОСОБА_2 в борг кошти у сумі 700 доларів США про що ОСОБА_2 власноручно написав та передав йому розписку про отримання в борг 700 доларів США. При передачі грошових коштів домовились, що відповідач поверне борг протягом шести місяців з дня отримання коштів в борг, про що вказано у розписці від 13.12.2018 року. Таким чином слідує, що відповідач зобов`язався повернути борг до 14.06.2019 року, однак не повернув їх. Згідно ст. 1050 ЦК України та вказівок Верховного Суду, 3 % річних розраховуються у урахуванням боргу 700,00 доларів США, помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання, а саме з 14.06.2018 року по день ухвалення судового рішення. Зазначає, що надає розрахунок 3% річних на день подачі позову 700*545 днів*3/100/365=31,56 доларів США, але просить здійснити перерахунок 3% річних станом на день ухвалення рішення. Просить стягнути з відповідача борг за договором позики від 13.12.2018 року у сумі 700 доларів США та 3% річних від суми заборгованості за весь час прострочення до дати ухвалення рішення, судові витрати у сумі 768,40 сплаченого судового збору та 3000,00 грн витрат на правову допомогу.

В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву в якій позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення та розглядати справу в його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.12.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 700 доларів США, зобов`язався повернути кошти протягом 6 місяців, що підтверджується розпискою від 13.12.2018 року.

В обгрунтування своїх вимогпозивачем долучено до матеріалів справи оригінал розписки від 13.12.2018 року.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6 -63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Аналізуючи укладений між сторонами договір позики, який оформлено у вигляді розписки 13.12.2018 року, обсяг та зміст прав і обов`язків сторін, які передбачені зазначеним договором, вбачається, що при оформлені розписки відповідач погодився з його умовами, факт передачі грошових коштів здійснено під час оформлення розписки.

Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, відповідачем ОСОБА_2 не було виконано зобов`язань за борговою розпискою, заборгованість не погашено у визначений строк, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 700 доларів США.

Щодо вимоги позивача стягнути з відповідача 3 % річних від суми боргу за період з 14.06.2019 по день ухвалення рішення суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні.

3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Дана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року справа № 373/2054/16-ц.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За приписами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 14.06.2019 до дня винесення рішення, проте останнім надано у позові розрахунок 3% річних за період з 14.06.2019 року по 12.12.2019 року (день подачі позовної заяви), який становить 31,56 доларів США, іншого розрахунку суду не надано.

Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд не може самостійно здійснити розрахунок або перевірити розрахунок позивача до дня ухвалення рішення, оскільки такого не надано. Тому до стягнення з відповідача підлягають 3 % річних саме за наданим позивачем розрахунком за період з 14.06.2019 року по 12.12.2019 року, який становить 31,56 доларів США.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч.2 ст.134 ЦПК України).

Пункт 9 частини 3 статті 175 ЦПК України також передбачає подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи, позивачем разом із поданням першої заяви по суті не було подано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18, неподання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи разом із першою заявою по суті спору є підставою для відмови у відшкодуванні таких судових витрат.

За вказаних обставин, оскільки позивачем не надано доказів, які документально не підтверджують витрати на правову допомогу у даній справі, суд у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат слід відмовляє у зв`язку із безпідставністю.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 768,40 грн судових витрат з оплати судового збору.

Керуючись ст.11, 16, 526, 527, 530, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст.4,10, 76, 133, 134, 141, 175, 247, 259, 264, 265, 268, 273, 281-282, 283-289, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 суму заборгованості за договором позики від 13.12.2018 року в розмірі 700 доларів США та 3% річних за період з 14.06.2019 року по 12.12.2019 року в розмірі 31,56 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 768,40 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Ірпінським міським судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Позивач має право оскаржити рішення до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н.Ф. Карабаза