Справа № 589/1879/18
Номер провадження 22-ц/816/1121/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року м.Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Орлова І.В.,

суддів: Левченко Т.А., Собини О.І.,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Контакт плюс»,

третя особа ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Сапіча Володимира Михайловича на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2020 року (суддя Євдокімова О.П., повне рішення складене 25 лютого 2020 року) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Контакт плюс», третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

11 травня 2018 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Контакт плюс» (далі ТОВ «Контакт плюс»)про стягнення 50000 гривень матеріальної шкоди та 150000 гривень моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 січня 2018 року працівник відповідача водій ОСОБА_2 правою стороною автомобіля допустив наїзд на дочку заявниці неповнолітню ОСОБА_4 , яка рухалась по нерегульованому пішохідному переходу. Внаслідок пригоди дитина отримала важкі тілесні ушкодження та потребувала тривалого лікування, витрати на яке становлять 50000 гривень. Крім того, ОСОБА_4 зазнала фізичного болю, перенесла шок, є обмеженою у фізичній активності, у неї продовжують виникати проблеми зі здоров`ям, що приносить дитині моральні страждання, які заявниця оцінює у 150000 гривень.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 адвокат Сапіч В.М. з рішенням суду не погодився та, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі. На думку заявника апеляційної скарги, суд допустив порушення розумного строку розгляду даної справи, безпідставно відкладаючи судові засідання. Вважає помилковим висновок суду про те, що ТОВ «Контакт плюс» не є належним відповідачем у справі, а відсутність вини водія ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді правового значення не має, оскільки шкода здоров`ю була завдана джерелом підвищеної небезпеки.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Контакт плюс» просить апеляційну скаргу представника позивачки залишити без задоволення, а рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2020 року залишити без змін. При цьому вказує на безпідставні твердження заявника апеляційної скарги про порушення розумного строку розгляду справи, оскільки судові засідання у справі відкладались саме за заявою позивача, який не мав можливості прибути у судові засідання. Вважає правильними висновки суду першої інстанції, про те, що позов заявлено до неналежного відповідача, оскільки власником транспортного засобу є Приватне акціонерне товариство «Шосткинський хлібокомбінат» (далі ПрАТ «Шосткинський хлібокомбінат»), цивільно-правова відповідальність якого застрахована, а дія договору страхування не припиняється внаслідок передачі в оренду забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10 січня 2018 року близько 15 год. 10 хв. водій автомобіля «ГАЗ 330202-418», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , рухаючись по АДРЕСА_1 районі будинку АДРЕСА_2 , допустив наїзд на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка раптово вибігла на проїзну частину по пішохідному переходу, внаслідок чого отримала тілесні ушкодження (а.с. 4).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримала численні травми, переломи, забій головного мозку важкого ступеню, травматичний крововилив, забійну рану, гематому, садна та травматичний шок II ступеня (а.с. 7-10).

Постановою слідчого Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області Богун А.П. від 29 грудня 2018 року закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою також встановлено, що згідно висновку автотехнічної експертизи № 19/119/9-1/87е від 15 березня 2018 року водій автомобіля ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути наїзд на пішохода, невідповідностей вимогам ПДР України не допустив (а.с. 81-82).

Власником автомобіля «ГАЗ 330202-418», державний номер НОМЕР_1 є ПрАТ «Шосткинський Хлібокомбінат» (а.с. 29), цивільно-правова відповідальність якого згідно поліса № АК 6868093 обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів застрахована до 14 серпня 2018 року в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» (далі ПрАТ «СГ «ТАС») (а.с. 30).

Згідно вказаного поліса № АК 6868093 страхова сума на одного потерпілого становить: за шкоду заподіяну життю та здоров`ю 200000 гривень, а за шкоду заподіяну майну 100000 гривень.

На підставі договору оренди транспорту № 34/09/17 від 15 вересня 2017 року належний ПрАТ «Шосткинський Хлібокомбінат» автомобіль «ГАЗ 330202-418», державний номер НОМЕР_1 , перебував в оренді у ТОВ «Контакт Плюс» до 31 грудня 2019 року (а.с. 5).

За вказаних вище обставин, водій ОСОБА_2 у момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з ТОВ «Контакт Плюс» та керував орендованим у ПрАТ «Шосткинський Хлібокомбінат» автомобілем «ГАЗ 330202-418», державний номер НОМЕР_1 .

Отже, володільцем джерела підвищеної небезпеки автомобілем «ГАЗ 330202-418», державний номер НОМЕР_1 , на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди було ПрАТ «Шосткинський Хлібокомбінат», цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що сума виплати страхового відшкодування щодо шкоди, заподіяної життю та здоров`ю у розмірі 150000 гривень та матеріальної шкоди у розмірі 50000 гривень не перевищує межі страхової суми, зазначеної у страховому полісі у розмірі 200000 гривень та 100000 гривень відповідно, а тому відсутні законні підстави для стягнення шкоди з відповідача.

Колегія суддів з вказаним висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи підстави заявлених до ТОВ «Контакт Плюс» позовних вимог, заявниця виходила з того, що право на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором законного представника потерпілої вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до роботодавця особи, яка керувала транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, заявниця у своєму позові та впродовж тривалого розгляду даної справи наполягала, що належним відповідачем у справі є саме ТОВ «Контакт Плюс», яке орендує транспортний засіб у ПрАТ «Шосткинський Хлібокомбінат» та є роботодавцем водія ОСОБА_2 . Таким чином, фактично у позові йдеться про загальну підставу відповідальності юридичної особи з шкоду, заподіяну її працівником, що передбачено ст. 1172 ЦК України.

Загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди закріплені в ст. 1166 ЦК України. У тих випадках, коли шкоди завдано працівниками під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків, зобов`язання щодо її відшкодування покладаються на роботодавця (ч. 1 ст. 1172 ЦК України).

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої ст. 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Встановленими у даній справі обставинами підтверджується та не заперечується сторонами, що третя особа ОСОБА_2 у момент дорожньо-транспортної пригоди керував автомобілем під час виконання ним посадових обов`язків. При цьому, вина водія у дорожньо-транспортній пригоді відсутня. При виконанні посадових обов`язків водій ОСОБА_2 , як працівник ТОВ «Контакт Плюс», використовував транспортний засіб, який не належав роботодавцю, а використовувався на відповідній правовій підставі договору оренди. Саме ця обставина виключає застосування ст. 1172 ЦК України, норми якої прив`язуються до трудових відносин, а не до відносин власності, а відтак і виключається правова підстава для притягнення до відповідальності роботодавця, який не є володільцем автомобіля як джерела підвищеної небезпеки. У такому разі застосуванню підлягають норми статей 1187, 1188 ЦК України та спеціального закону Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

На території України заборонена експлуатація транспортних засобів без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (п. 21.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV). У зв`язку з цим, якщо володілець транспортного засобу застрахував цивільно-правову відповідальність і дорожньо-транспортна пригода підпадає під страховий випадок, то шкоду в межах, передбачених договором страхування, має відшкодувати страховик, тобто володілець джерела підвищеної небезпеки, а не особа, яка орендує транспортний засіб.

У доводах заявника апеляційної скарги, а також доводах відповідача, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, містяться твердження, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку про те, що позов заявлено до неналежного відповідача. Водночас, мотиви оскаржуваного рішення суду першої інстанції містять протилежний висновок і зводяться до викладу позиції Великої Палати Верховного Суду, яка міститься у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), згідно якої касаційна інстанція, відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

При цьому, суд першої інстанції власних мотивів відмови у задоволенні позову саме до ТОВ «Контакт Плюс» не навів, хоча і вказав про існування полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу ПрАТ «Шосткинський Хлібокомбінат» та межі страхових виплат, які у ньому зазначені.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Тобто нормами ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець.

Законним володільцем автомобіля «ГАЗ 330202-418», державний номер НОМЕР_1 , на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди було ПрАТ «Шосткинський Хлібокомбінат», цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС».

Згідно з підпунктами «г» і «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо ДТП визначено в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам ПДР; а також якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до п. 3, п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 3, ч. 5 ст. 53 ЦПК України якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Дійшовши фактичного висновку про те, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика, тобто власника транспортного засобу ПрАТ «Шосткинський Хлібокомбінат», суд першої інстанції цю особу до участі у справі не залучив, як і не вирішив питання про залучення учасником справи страхової компанії ПрАТ «СГ «ТАС», проігнорувавши клопотання ТОВ «Контакт Плюс» про залучення страхової компанії у якості третьої особи.

Таким чином, суд першої інстанції в порушення вимог процесуального закону не вирішив питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, не вирішив клопотання про залучення до участі у справі страхової компанії, не роз`яснив позивачці право заявити клопотання про залучення до участі у справі власника забезпеченого транспортного засобу ПрАТ «Шосткинський Хлібокомбінат», не попередив позивачку про наслідки вчинення або невчинення цієї процесуальної дії.

Зазначене має важливе правове значення, оскільки в разі недостатності ліміту цивільно-правової відповідальності страховика, який суд першої інстанції не дослідив та не встановив, у тому числі і не з`ясував обставин виплати страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, решту завданої і доведеної шкоди зобов`язана відшкодувати особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (ст. 1194 ЦК України).

Перелічені порушення процесуального закону призвели до неправильних висновків суду першої інстанції щодо мотивів відмови у задоволенні позову саме до ТОВ «Контакт Плюс» як до неналежного відповідача.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, саме внаслідок не доведення вимог ОСОБА_3 до ТОВ «Контакт Плюс» як до неналежного відповідача позов не підлягає задоволенню, а не з підстав того, що розмір визначеного позивачкою відшкодування матеріальної і моральної шкоди не перевищує ліміт страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу.

Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З огляду на викладене, мотиви рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2020 року про відмову у задоволенні позову про стягнення 50000 гривень матеріальної шкоди та 150000 гривень моральної шкодипідлягають зміні на підставі п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Розподіл судових витрат у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги суд не здійснює, оскільки за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову залишається без змін, а змінюються лише мотиви судового рішення.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Сапіча Володимира Михайловича задовольнити частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19 лютого 2020 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Контакт плюс» про відшкодування моральної і матеріальної шкоди.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає. Дата складення повного тексту постанови 07 травня 2020 року.

Суддя-доповідач І.В.Орлов

Судді: Т.А.Левченко

О.І.Собина