Провадження № 2/417/133/20
У х в а л а

іменем україни

"26" березня 2020 р. с. Марківка Луганської області

Суддя Марківського районного суду Луганської області Логвіненко Т.Г., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дітей за межі України без згоди батька,

В С Т А Н О В И В:

10.02.2020 року до Марківського районного суду Луганської області із Сватівського районного суду Луганської області за підсудністю надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дітей без згоди батька.

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 13.02.2020 року зазначену позовну заяву залишено без руху та позивачу було запропоновано протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути зазначені недоліки, оскільки заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175,177 ЦПК України, роз`яснені наслідки.

Так відповідно до зазначеної ухвали Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя дійшов висновку про те, що позов підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позов подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Як вбачається з позовної заяви позивач не зазначила поштовий індекс позивача та відповідача, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі) відповідача, відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти позивача та відповідача.

Згідно з ч.1ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Позивачем не додано до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору.

Відповідно до п. 10 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно п. 8 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (далі Правила №57). Пунктом 3 Правил №57 встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Відповідно до пп. 1 п. 4 вказаних Правил, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених один з батьків нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

З аналізу вищевказаних положень випливає, що даною нормою передбачена можливість ухвалення судом рішення про надання дозволу на одноразовий виїзд за кордон особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з зазначенням держави та конкретного часового проміжку перебування в ній.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 3 Конвенції Об`єднаних націй Про права дитини (ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Так, при розгляді судами такої категорії справ, суд має визначити відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, визначити надання одноразового дозволу на виїзд неповнолітнього за кордон без згоди та супроводу одного із батьків з визначенням його початку і закінчення, дослідити докази необхідності виїзду дитини за кордон та обґрунтування терміну виїзду.

Дозвіл на виїзд дитини за межі України без згоди батька не позбавленого батьківських прав надається кожного разу окремо (тобто на кожен раз), при цьому в дозволі зазначається країна, місце перебування та строк, на який дитина буде знаходитися за кордоном.

Встановлено, що в своїх позовних вимогах позивач не обґрунтувала терміну виїзду, а просить надати дозвіл у будь-який час до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку.

Відповідно до цілей Гаазької конвенції, суть якої полягає у тому, що один із батьків не має права одноосібно приймати рішення про зміну місця проживання дитини або переміщення дитини на необмежений час у інше місце, зокрема, вивозити її в іншу державу або не повертати дитину до держави її постійного місця проживання.

Окрім того, позивачем в позовній заяві не зазначено доказів, що підтверджують ту обставину, що відповідач в добровільному порядку не надає дозволу на виїзд дитини за кордон.

Згідно з ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах, за подання до суду: позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік», станом на 01.01.2020 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2102 грн.

Зважаючи на це, позивачу необхідно сплатити судовий збір в сумі 840,80 грн., або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти н користь його неповнолітніх дітей у розмірні 25% з усіх видів заробітку на кожну дитину в той час як судовим рішення такі аліменти вже стягнуто, тому позивачу необхідно уточнити та/або обґрунтувати позовні вимоги.

Капія ухвали від 13.02.2020 отримана позивачем 06.03.2020, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, але до теперішнього часу не усунуто недоліки у встановлений строк, не направлено клопотання про продовження строку для усунення недоліків.

Таким чином, до теперішнього часу вказані судом недоліки позивачем не усунуті, ухвала Марківського районного суду від 13.02.2020 року не виконана; позивач не вжила будь-яких заходів для виконання належним чином ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, строк наданий судом для їх усунення сплив, від позивача не надійшло клопотання про його продовження, тому позовну заяву необхідно визнати не поданою та повернути позивачу.

Керуючись ст.ст.175,177,185 ЦПК суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дітей за межі України без згоди батька - вважати неподаною і повернути заявнику.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Луганської області шляхом подання через Марківський районний суд Луганської області апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Т.Г.Логвіненко