ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1402/20 Справа № 185/2873/18 Суддя у 1-й інстанції - Зінченко А. С. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Вербківська сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 є власником сусідньої земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Земельна ділянка, яка знаходиться у позивача в користуванні не приватизована у зв`язку з тим, що між позивачем та відповідачем існує спір про межу між земельними ділянками. ОСОБА_2 05.02.2015 року оформив право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_3 площею 0,25 га, кадастровий номер :02:002:0429, що підтверджується свідоцтвом про право власності № 33312797 від 09.02.2015 р., але з порушенням чинного законодавства України, яке полягає у тому, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідачу не був погоджений з позивачем, як із суміжним землекористувачем, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.08.2017 р. у справі №185/3728/16-ц було визнано протиправним та скасовано рішення Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області сорок четвертої позачергової сесії від 16.10.2014 р. №876-44/VI про затвердження меж присадибних ділянок та надання сільському голові ОСОБА_3 права підпису проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 та визнано недійсним витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.02.2015 р. щодо передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,25га кадастровий номер :02:002:0429.

У зв`язку з чим, позивач просив суд визнати недійсним свідоцтво про право власності №33312797 від 09.02.2015 р., яке видано Реєстраційною службою Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:002:0429, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,25га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:002:0429, яке було здійснене 05.02.2015 року, номер запису про право власності 8652995, та стягнути судовий збір у розмірі 1409,60 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та на неправильне застосування норм матеріального права.

ОСОБА_2 відповідно до ст. 360 ЦПК України подав відзив, в якому просив апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2019 року без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надало пояснення щодо апеляційної скарги ОСОБА_4 та просить ухвалити законне, справедливе та об`єктивне рішення по даній справі.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_4 , не скористалися.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії договору дарування житлового будинку від 05.09.2003 року за р. №1408, копії витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно від 08.02.2005 року, будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Відповідно до п. 1 зазначеного договору ОСОБА_1 отримав у дар будинок розташований на присадибній земельній ділянці присадибних земель Вербківської сільської ради (розмір не зазначено).

Згідно акту обміру земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 31.03.2011 року, комісією в складі сільського голови Холоденко Л.П., головного бухгалтера сільської ради Шинкаренко Л.В., юриста сільської ради Швайко Ю.А., землевпорядника сільської ради Оксень О.О., в присутності представника землекористувача ОСОБА_5 провели обстеження земельної ділянки (подвір`я), яка належить ОСОБА_1 , згідно по господарських книг Вербківської сільради Павлоградського району Дніпропетровської області загальний розмір земельної ділянки складає 0,52 га, довжина подвір`я 33.3м., ширина від вулиці АДРЕСА_4 , від городу 13.6, фактична площа подвір`я складає 0,0505 га.

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 19.07.2013 року, комісією в складі голови земельної комісії Вербківської сільради Троценко В.Л., депутатів сільради Бузоверя М.І., Пічуріна В.П., заступника сільського голови Білич Л.О., юриста сільської ради Чернявської Л.В., фахівця сільської ради Запорожець В.В., в присутності представника землекористувача ОСОБА_5 , провели обстеження земельної ділянки (подвір`я), яка належить ОСОБА_1 , земельна ділянка не приватизована, згідно по господарських книг Вербківської сільради Павлоградського району Дніпропетровської області загальний розмір земельної ділянки складає 0,52 га, члени комісії дійшли згоди залишити розміри подвір`я без змін, довжина подвір`я 33.3м., ширина від вулиці АДРЕСА_4 , від городу 13.6, фактична площа подвір`я складає 0,0505 га.

Рішенням від 03.04.2002 року № 5 Вербківська сільрада Павлоградського району Дніпропетровської області по заяві жительки с. Вербки ОСОБА_6 вирішила зобов`язати ОСОБА_2 у місячний термін знести самовільно збудовані дерев`яні споруди з домоволодіння ОСОБА_6 та зробити відповідні зміни у технічній документації у Павлоградському БТІ. Рішенням Місцевого суду Павлоградського району від 15.11.2001 зобов`язано Павлоградське БТІ внести зміни в технічну документацію щодо літньої кухні Г, яке внесена до технічної документації домоволодіння по АДРЕСА_3 .

Рішенням Вербківської сільради Павлоградського району Дніпропетровської області від 29.05.2014 року №825-39/VI скл. затвердили акт обстеження земельної ділянки ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 від 28.05.2014 року, акт обміру земельної ділянки (подвір`я) ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 від 31.03.2011 року, акт обстеження земельної ділянки (подвір`я) ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 від 19.07.2013 року.

Відповідно до технічного звіту з топографо-геодезичної зйомки ПП «Геолайф» від 22.04.2019, зроблено на замовлення ОСОБА_1 , зазначено схеми з прив`язками земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , за яких вбачається розмір земельної ділянки 0,3430 га та її межування з земельними ділянками ОСОБА_2 , Вербківської сільської ради, ОСОБА_7 , землями с. Вербки.

Відповідно до довідки Вербківської сільської ради № 1466 від 02.05.2019 зазначено, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 , яка знаходиться в користуванні ОСОБА_1 , складає 0,52 га.

З досліджених, наданих позивачем письмових доказів, суд встановив, що право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , до позивача перейшло відповідно до договору дарування від 05.09.2003 року за р. №1408, в якому зазначено, що будинок розташований на присадибній земельній ділянці присадибних земель Вербківської сільської ради, але розмір земельної ділянки не зазначено. В усіх наданих актах обстеження (обміру) земельної ділянки по АДРЕСА_1 , є посилання на погосподарські книги Вербківської сільради Павлоградського району Дніпропетровської області, де зазначено загальний розмір земельної ділянки позивача - 0,52 га, та відповідно до довідки Вербківської сільської ради № 1466 від 02.05.2019 зазначено, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 , яка знаходиться в користуванні ОСОБА_1 , складає 0,52 га, але зазначені документи не є документами які встановлюють право власності чи право користування земельною ділянкою у встановленому законом порядку з визначенням її розміру.

Технічним звітом з топографо-геодезичної зйомки ПП «Геолайф» від 22.04.2019, зробленим на замовлення ОСОБА_1 , зазначено схеми з прив`язками земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , за яких вбачається розмір земельної ділянки 0,3430 га та її межування з земельними ділянками ОСОБА_2 , Вербківської сільської ради, ОСОБА_7 , землями с. Вербки, що також не підтверджує розмір земельної ділянки ОСОБА_1 0,52 га, та зміну розміру його земельної ділянки саме за рахунок землі відповідача розміром 0,25 га, а не інших суміжних земель, чи накладення земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.10.2017 року № 99358938, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.02.2015, технічного паспорта, експлікації приміщень до плану житлового будинку, копії свідоцтва про право власності, житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_3 , земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (державна реєстрація 05.02.2015).

Відповідно до акту обміру земельної ділянки по АДРЕСА_3 від 28.05.2014 року, який затверджений рішенням Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 29.05.2014 року за № 824-39/ VI скл. комісією в складі депутатів сільради Бузоверя М.І., Пічуріна В.П., юриста сільської ради Чернявської Л.В., землевпорядників сільради Васильченко Л.А., Сенченко А.С, заступника сільського голови Білич Л.О., касира сільської ради Запорожець В.В.,головного архітектора Павлоградського району Коценко В.В., в присутності ОСОБА_2 згідно зроблених замірів земельною комісією земельна ділянка по АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_2 фактично відповідає площі, яка вказана в погосподарській книзі Вербківської сільради. Відповідно записів по господарських книг площа земельної ділянки, що належить ОСОБА_2 не змінювалась з 1989 року.

Вербківська сільрада Павлоградського району Дніпропетровської області рішенням від 29.05.2014 року за № 826-39/ VI скл. вирішила надати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність 0,2500 га та зобов`язано ОСОБА_2 замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в землевпорядній організації відповідно до вимог чинного законодавства.

Висновком сектору містобудування та архітектури Павлоградської районної держадміністрації від 04.11.2014 року за № 284/13-12/14, та ГУ Дерземагенством у Дніпропетровській області від 05.12.2014 за № 6/03-5150, погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_3 на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

Рішенням Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області № 944-48/VI від 27.01.2015 затверджено проект землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку загальною площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, передано у приватну власність вищевказану земельну ділянку за рахунок земель комунальної власності.

Відповідно до копії рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.04.2012 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Вербківська сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області, Відділ Держкомзему у Павлоградському районі Дніпропетровської області про зобов`язання вчинити певні дії по погодженню меж задоволено, визнано незаконною відмову ОСОБА_1 від погодження меж земельної ділянки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5 та підпису акту погодження меж земельної ділянки, дозволено продовження виготовлення технічної документації що посвідчують право на земельну ділянку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , без погодження меж цієї земельної ділянки з боку ОСОБА_1 .

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.06.2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.04.2012 року скасовано та ухвалено нове, в якому відмовлено у позовних вимогах ОСОБА_2 .

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.03.2018 року, яке набрало законної сили, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Вербківської сільської об`єднаної територіальної громади Павлоградського району Дніпропетровської області, про визнання недійсної державної реєстрації права власності на земельну ділянку відмовлено.

Враховуючи вищезазначене рішення, суд прийшов до висновку, що вимога даного позову про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку є похідною від первісної вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності, та не тотожною вимозі, вирішеної рішенням від 21.03.2018, тому провадження в цій частині закриттю не підлягає.

Рішенням про затвердження меж присадибних земельних ділянок від 16.10.2014 року № 876/44/ VI скл. надано сільському голові ОСОБА_3 право підпису технічної документації із землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право на земельну ділянку землекористувачу ОСОБА_2 , замість сусіда ОСОБА_8 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.08.2017 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Вербківської сільради Павлоградського району Дніпропетровської області сорок четвертої позачергової сесії від 16.10.2014 року №876-44ІV про затвердження меж присадибних ділянок та надання сільському голові права підпису проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 . Визнано недійсним витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.02.2015 року щодо передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :02:002:0429.

Зазначеним рішенням встановлено, що саме надання права іншій особі ніж землевласнику або землекористувачу погоджувати суміжні межі земельних ділянок є протиправним. Так рішенням встановлено, що оскільки погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача з боку ОСОБА_1 відбулося у формі відмови, то саме таке «погодження» повинно бути прийнято і враховано органами місцевого самоврядування при підготовці технічної документації із землеустрою щодо складання документу, який посвідчує право на земельну ділянку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на недоведеність позовних вимог, зокрема, на те, що позивачем не надано доказів порушення відповідачем його права користування земельною ділянкою (перехід частини земельної ділянки позивача у власність відповідача), так позивачем не надано доказів перебування у його користуванні чи власності земельної ділянки розміром 0,52 га, та визначенні її на місцевості з закріпленням меж в натурі з описом межових знаків чи лінійних межових споруд і їх прив`язок до існуючих будівель чи пунктів державної геодезичної мережі, та доказів того, що відповідач при отриманні у власність земельної ділянки розміром 0,25 га, яка є суміжною, захопив частину саме його земельної ділянки, так як відповідно до технічного звіту з топографо-геодезичної зйомки ПП «Геолайф» від 22.04.2019 земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 , розміром 0,3430 га, межує з земельними ділянками ОСОБА_2 , Вербківської сільської ради, ОСОБА_7 , землями с. Вербки.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що ОСОБА_2 під час приватизації належної йому земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , право позивача як суміжного землекористувача було порушено, так як ОСОБА_2 не погодив з ним межу, що на його думку призвело до того, що частина земельної ділянки, яка повинна була перейти у його власність, відійшла до відповідача.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта, з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 05.09.2003 року, в якому зазначено, що вищезазначений будинок позивача розташований на земельній ділянці присадибних земель Вербківської сільської ради, розмір якої договором дарування не визначений.

В свою чергу, ОСОБА_2 є власником суміжної земельної ділянки площею 0,25 га та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до акту обміру та обстеження належної відповідачу земельної ділянки по АДРЕСА_3 від 28.05.2014 року, який був затверджений рішенням Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 29.05.2014 року за № 824-39/VI скл., згідно зроблених замірів земельною комісією, належна відповідачу земельна ділянка по АДРЕСА_3 , фактично відповідає площі, яка вказана в погосподарській книзі Вербківської сільської ради та становить 0,25 га. Площа земельної ділянки не змінювалась з 1989 року (а.с. 58).

Таким чином, вищезазначене свідчить про те, що ОСОБА_2 не було передано у власність земельну ділянку у більшому розмірі, ніж у тому розмірі, який був у відповідача у користуванні до її приватизації, а отже розмір земельної ділянки не змінився та не збільшився за рахунок суміжної земельної ділянки позивача.

Натомість, як встановив суд першої інстанції, позивачем не надано доказів перебування у його користуванні чи власності земельної ділянки розміром 0,52 га, та визначенні її на місцевості. А надані позивачем довідка Вербківської сільської ради № 1466 від 02.05.2019 року та акти обстеження (обміру) земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , в яких зазначено загальний розмір земельної ділянки позивача 0,52 га, не є документами, які встановлюють право власності чи право користування земельною ділянкою у встановленому законом порядку з визначенням її розміру.

Також, необгрунтованим є посилання апелянта на технічний звіт з топографо-геодезичної зйомки ПП Геолайф від 22.04.2019 р., оскільки з зазначеного звіту вбачається лише фактичний розмір земельної ділянки позивача, який на момент проведення топографо-геодезичної зйомки складає 0,3430 га, а також межування з належною відповідачу земельної ділянки та земельними ділянками Вербківської сільської ради, ОСОБА_7 і землями с. Вербки. Такий звіт не підтверджує зміну розміру земельної ділянки позивача саме за рахунок земельної ділянки ОСОБА_2 , а не інших суміжних земель, чи накладення земельної ділянки відповідача на земельну ділянку позивача.

Крім того, стороною позивача під час розгляду справи не заявлялось клопотання про призначення та проведення судової експертизи, на підставі якої можливо було визначити наявність чи відсутність накладень земельних ділянок сторін, а відповідно і факт порушення прав позивача, як суміжного землекористувача. Проте, на роз`яснення суду щодо призначення такої експертизи, позивач відмовився заявляти відповідне клопотання.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Безпідставними є твердження апелянта про те, що при приватизації земельної ділянки відповідачем не погоджувались межі з позивачем, як з суміжним землекористувачем.

Так, рішенням суду Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.08.2017 встановлено погодження ОСОБА_1 меж земельної ділянки суміжного землекористувача, яке відбулося у формі відмови, тому посилання позивача на порушення порядку погодження, як на підставу визнання свідоцтва недійсним, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, саме по собі погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови (якщо вони озвучені). Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж у формі згоди не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення, видане в подальшому свідоцтво незаконними. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів. Не надання позивачем своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача не може бути перепоною для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації.

Таким чином, позивач повинен був довести, що має місце порушення меж його земельної ділянки та накладання належної відповідачеві земельної ділянки на земельну ділянку, яка знаходиться у його користуванні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обгрунтовано ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих позивачем.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова