Справа № 548/2340/19
Провадження № 2/548/118/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2020 Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Старокожко В.П.,

за участю секретаря судових засідань Комаренко В.М.,

представника позивача адвоката Сенкевича В.І.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

представника відповідачки адвоката Донець П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол Полтавської області цивільнц справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємство «Відродження» Хорольського району до ОСОБА_1 про визнання укладенм (поновленим) договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

Товариств з обмеженою відповідальністю Підприємство «Відродження» Хорольського району ( далі по тексту ТзОВ Підприємство «Відродження», або позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 ( далі по тексту ОСОБА_1 , або відповідач) у якому просили визнати договір оренди землі від 26 серпня 2016 року укладений між ТзОВ Підприємство «Відродження» та ОСОБА_1 , щодо земельної ділянки належної відповідачці поновленим на той сами строк і на тих самих умовах, які передбачені договором оренди землі від 26 серпня 2014 року, інше речове право відповідно до якого зареєстроване 01 жовтня 2014 року, та визнати укладеною між ТзОВ Підприємство «Відродження» та ОСОБА_1 , додаткову угоду до договору оренди землі від 26 серпня 2014 року, щодо земельної ділянки належної відповідачці.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26 серпня 2014 року сторонами укладено договір оренди землі, згідно якого ОСОБА_1 передала ТзОВ Підприємство «Відродження» в оренду на 5 років належну відповідачці земельну ділянку площею 2.7703 га, кадастровий номер :00:026:0009 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державну реєстрацію якого проведено 01.10.2014 року.

Вказує, що позивач у визначений в договорі строк, а саме 22 липня 2019 року направив на адресу відповідачки лист та копію додаткової угоди, в якій пропонував укласти договір оренди землі на 7 років з дати його державної реєстрації, з орендною платою 11% від нормативно-грошової оцінки.

Про те отримав відмову в її підписанні, з тих мотивів, що вказану земельну діцлянку відповідачка буде обробляти самостійно.

На повторне звернення позивача до відповідача 11 вересня 2019 року про

За таких обставин, позивач продовжував користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди землі, сплачували орендну плату, правомірно вважали, що договір оренди землі поновився автоматично та добросовісно очікував від відповідача укладення додаткової угоди до договору, тому і звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Представник позивача адвокат Сенкевич В.І. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Донець П.М. заперечив проти задоволення позову та надав суду письмове заперечення відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідач 31 липня 2019 повідомила позивача рекомендованим листом про намір розірвати договір оренди землі по закінченню строку дії договору, з метою самостійного обробітоку належної земельної ділянки та не має наміру укладати договір оренди з іншим орендарем, тому позивач немає переважногоправа на поновлення терміну дії договору оренди на тих же умовах і на той же строк.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.124 ч.4 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно вимог ст.ст.626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків; сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у частинах першій п`ятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, згідно з частинами першою п`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, які передбачені статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами восьмою, дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою, орендар належно виконує свої обов`язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, матиме місце при укладенні договору оренди: з новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право; у разі недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах і укладення з ним договору на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права; укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю в поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати об`єкт оренди для власних потреб.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого Каховською міською державною нотаріальною конторою 11.07.2014 року є власником земельної ділянки, наданої для ведення товарно сільськогосподарського виробництва, площею 2,7703 гектара, розташованої на території Петракіївської сільської ради, кадастровий номер :00:026:0009

11.07.2014 року проведена реєстрація права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 14371720 від 11.07.2014, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 48.

Сторонами не заперечується та обставина, що 26.08.2014 року між ТОВ Підприємство «Відродження» в особі директора Гризодуба І.П. та ОСОБА_1 укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки площею 2,7703 га строком на 5 років (п.8 Договору).

Державну реєстрацію зазначеного договору здійснено 01.10.2014 року.

Акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду від 02.10.2014 року.

Згідно із пунктом 43 Договору договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Таким чином Договір набрав чинності з 01.10.2014 року, ця обставина також не заперечується сторонами.

ТОВ Підприємство «Відродження» у період з 01.10.2014 року по жовтень 2019 року включно використовували належну ОСОБА_1 земельну ділянку, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою позивача ( а.с. 35).

ТОВ Підприємство «Відродження» направляв на адресу Олыйник О.М. лист-повідомлення про поновлення терміну дії договору оренди землі належної выдповідачці та додаткову угоду про поновлення терміну дії договору оренди землі від 26.08.2014 року, які отримано відповідачкою.

В судовому засіданні встановлено, що 31.07.2019 року відповідач ОСОБА_1 повідомила ТОВ Підприємство «Відродження», шляхом напису на листі-повідомлення позивача : «Я, ОСОБА_1 відмовляюся співпрацювати з « ІНФОРМАЦІЯ_1 », землю буду обробляти самостійно», про своє рішення щодо підписання додаткової угоди до договору оренди землі від 26.08.2014 року, та подальшого його направлення на адресу позивача поштою з описом вкладеного цінним листом.

Вказані дії відповідача ОСОБА_1 суд розцінює як вираження своєї незгоди орендарю щодо поновлення договору оренди землі. Вказані обставини підтверджується квитанціями наявними в матеріалах справ, крім того ці обставини не заперечуються сторонами по справі.

Як встановлено в суді, представник орендодавця ОСОБА_1 за довіреністю гр. ОСОБА_2 - 06.08.2019 року надав письмового листа від 06.08.2019 року безпосередньо до ТОВ Підприємства «Відродження» у якому зазначалось попередження не здійснювати ніяких с/г. робіт на земельній ділянці з кадастровим номером № 53248844 НОМЕР_1 00 НОМЕР_1 026 НОМЕР_1 НОМЕР_2 належній відповідачу так-як остання ( ОСОБА_1 ) має намір після закінчення договору оренди від 01.10.2019 року, обробляти свою земельну ділянку самостійно.

Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Наведені вище докази, що надані сторонами, свідчать, що строк дії договору оренди землі укладеного сторонами закінчився 01.10.2019 року, позивач звернувся до відповідача з листом-повідомлення про поновлення терміну дії договору оренди землі 22 липня 2019 року, при цьому відповідча в місячний строк як сама особисто так я через свого представника повідомлила позивача про відсутність наміру укладати додаткову угоду на продовження договору оренди замлі, з підстав того, що цю земельну ділянку вона буде обробляти сама.

Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що відповідачем виконано вимоги договору та закону щодо порядку його припинення, а тому спірний договір припинено. Доводи позивача про автоматичне поновлення договору є безпідставними. Крім цього, відсутнє порушення переважного права позивача на укладення договору оренди землі, оскільки відповідач використовує належну земельну ділянку самостійно та не має наміру укладати договір оренди землі з іншою особою.

При цьому суд вважає твердження представник позивача, що відповідачка не може самостійно обробляти земельну ділянку так як має похилий вік і є мешканкою іншої області, безпідставним, так як ці твердження не грунтуються на вимогах закону, який визначає порядок продовження дії договору оренди земельної ділянки.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Зважаючи на прийняте рішення по суті позовних вимог, суд відмовляє позивачу у стягненні судових витрат із відповідача.

При цьому, суд вважає за необхідне питання понесених судових витрат відповідача вирішитина ступним чином.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, куди входять витрати на правову допомогу.

Так, відповідно до пункту 48 Постанови пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

З огляду на те, що на даний час граничний розмір компенсації витрат на правничу допомогу не визначений у зв`язку з втратою чинності відповідного закону, враховуючи, що адвокат відповідача брав участь в одному судовому засіданні, цивільна справа в якій він представляв відповідачку не є складною, і підготовка до розгляду цієї справи та складання відповідних документів, в даному випадку відзиву на позов, не потребувала значного часу, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір підтверджених витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з позивача з 8 000,00 грн до 4000,00 грн, які і підлягають стягнення з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємства «Відродження»

(Код , адреса: с. Петракіївка, вул. Центральна, буд. 33/2, Хорольського району Полтавської області)

до ОСОБА_1 ,

( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , ІПН: НОМЕР_4 )

про визнання укладеним (поновленим) договору оренди землі

відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємства «Відродження» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення шляхом подачі відповідної заяви до Полтавського апеляційного суду або, у відповідності до п. 15.5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до Хорольського районного суду Полтавської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 11.06.2020 року.

Головуючий