ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3305/20 Справа № 212/7798/17 Суддя у 1-й інстанції - Чорний І. Я. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/7798/17

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник Кучмінда Дмитро ОСОБА_2 , на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2019 року, яке ухвалено суддею Чорним І.Я. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 08 грудня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк»), третя особа Національний банк України, про незаконні та не правові дії ПАТ КБ «ПриватБанк», блокування та обмеження особистих грошових коштів на рахунку, зниження ліміту і відмові у видатковій операції з грошовими коштами з 10.07.2014 року.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк». На підставі договору який був укладений між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» на її ім`я відкрито рахунок № НОМЕР_1 , за яким було закріплено карту № НОМЕР_2 .

03.07.2014 року позивачка ОСОБА_1 перевела кошти в розмірі 191900 гривень, з рахунку № НОМЕР_3 власного підприємства ТОВ «ДЕЛИВЕР ПЛЮС», в якому була на той час єдиним засновником, керівником та головним бухгалтером, на свою кредитну картку/рахунок № НОМЕР_2 .

Після здійснення даної операції 03.07.2014 року, з невідомих позивачці причин, її особистий картковий рахунок № НОМЕР_2 , на якому знаходилися власні грошові кошти у сумі 191900 гривень було заблоковано. Після звернення до відділення відповідача в м. Кривому Розі за адресою: м. Кривий Ріг, п-кт. АДРЕСА_1 , прим. 32, для роз`яснень такого блокування рахунку, працівники банку не змогли пояснити причин такого блокування. Натомість, для можливого розблокування рахунку позивачки, їй було видано нові кредитні картки. Після отримання та активації карток: картка «Gold» № НОМЕР_4 , строк дії 11/17, та картка № НОМЕР_5 , строк дії 07/18, працівник даного відділення провела операцію по переведенню грошових коштів з рахунку кредитної картки № НОМЕР_2 суму 190909,98 гривень на рахунок кредитної картки № НОМЕР_4 , які зараховані на цю карту 09.07.2014 року. Однак після цих операцій позивачка не змогла зняти кошти, що знаходяться на даному картковому рахунку. В подальшому, оскільки термін користування картками «Gold» № НОМЕР_4 , строк дії 11/17, та картка № НОМЕР_5 , строк дії 07/18, закінчився, позивачка отримала нову картку НОМЕР_6 , термін користування 09/22, із сумою особистих коштів в розмірі 190 823,00 грн., однак і за даною карткою позивач позбавлена можливості зняти свої особисті кошти через протиправні дії відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк».

На її неодноразові звернення до відділень банку з вимогою надати пояснення та розблокувати рахунки, її вимоги були проігноровані. На її письмове звернення відповідачем надана позивачу відповідь від 01.10.2014 року, де відповідач зазначив про те, що підставою припинення обслуговування її рахунків є п.1.1.3.2.1. Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якого Банк має право призупинити або припинити права Клієнта використовувати платіжну карту в разі порушення клієнтом умов використання платіжної карти, а саме п.1.1.3.2.1.1. Банк має право призупинити дію Карт, стікеру PayPassа також відмовити у продовженні терміну дії карт, при здійсненні операцій, що суперечать інтересам Клієнта або Банку, з використанням Карт або нанесеної на них інформації та на підставі 1.1.3.2.13. Банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій.

В чому саме полягає порушення нею законодавства, умов договору чи проведення незаконних операцій, відповідач пояснень не надав. Жодних порушень чинного законодавства або умов договору, жодних незаконних операцій вона не вчиняла, отже дії відповідача вважає незаконними, такими що порушують її права споживача банківських послуг. На теперішній час вона не може вільно, на свій розсуд, розпоряджатися своїми грошовими коштами у зв`язку з неправомірними діями відповідача, що змушує її звернутися до суду.

Уточнивши позовні вимоги, позивачка просила суд: зобов`язати ПАТ КБ «Приватбанк» розблокувати повністю та зняти усі обмеження з рахунку № НОМЕР_7 (рахунок отримувача) за номером картки, яка закріплена 4194 6293 1067 НОМЕР_8 , зі строком дії до 09/22, та картковий номер рахунку НОМЕР_4 , яка відкрита в ПАТ КБ «Приватбанк»; зобов`язати ПАТ КБ «Приватбанк» сплатити у касі банку ОСОБА_1 190823.00 грн., які знаходяться на особистому рахунку № НОМЕР_7 (рахунок отримувача) за номером картки, яка закріплена 4194 6293 НОМЕР_9 , зі строком дії до 09/22, та картковий номер рахунку НОМЕР_4 .

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати ПАТ КБ «Приватбанк» розблокувати повністю та зняти усі обмеження за номером картки НОМЕР_10 , зі строком дії до 09/22, та зобов`язати ПАТ КБ «Приватбанк» сплатити у касі банку на руки ОСОБА_1 190817.00 грн., які знаходяться на картці номер НОМЕР_10 , зі строком дії до 09/22.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд дійшов помилкового висновку щодо недоведеності заявлених позовних вимог та не врахував того, що позивачем було надано до суду відеозапис від 11.10.2019 року, з якого вбачається, що при роботі з банкоматом за карткою було висвітлено на екрані повідомлення про встановлення обмеження, із зазначенням про те, що для уточнення необхідно зателефонувати на гарячу лінію 3700, а також квитанцію про виконання операції за банківської карткою. Позивачка наголошує на тому, що ці докази мають бути досліджені судом апеляційної інстанції в судовому засіданні.

Крім того, позивачка зазначає, що судом не було надано оцінки її зверненням до керівництва АТ КБ «ПриватБанк» від 18.10.2019 року про роз`яснення причин обмеження видаткових операцій.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк» - Бродька А.І., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що АТ КБ «ПриватБанк» належним чином не обґрунтувало правомірність блокування карткових рахунків № НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , відкритих на ім`я ОСОБА_1 , не надало доказів звернення із заявою до правоохоронних органів про незаконні, на думку банку, дії клієнта, не довело порушення позивачкою вимог законодавства, за наслідками порушення яких було заблоковано її карткові рахунки, порушило строки зупинення фінансових операцій, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», у зв`язку з чим остання була позбавлена можливості здійснити будь-які дії з коштами, що знаходилися на вищевказаних рахунках з липня 2014 року.

При цьому, суд дійшов висновку, що, після закінчення терміну дії карток № НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» позивачці ОСОБА_1 видано іншу картку НОМЕР_6 , з терміном користування 09/22, та останньою не надано суду належних та допустимих доказів здійснення будь-яких банківських операцій саме за картковим рахунком № НОМЕР_11 .

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк», на її ім`я відкрито рахунок № НОМЕР_1 , за яким була закріплена карта № НОМЕР_2 .

Відповідно до виписки по рахунку позивачки, що долучена до матеріалів справи (т. 1 а.с. 77), 03.07.2014 року на рахунок позивачки ОСОБА_1 було зараховано кошти в розмірі 191900 гривень, (зарахування SWIFT-переказу НОМЕР_12 на господарські потреби поповнення карткового рахунку), залишок коштів після операції 190909,98 грн.

Згідно виписки по рахунку ТОВ «ДЕЛИВЕР ПЛЮС» № НОМЕР_3 , 03.07.2014 року було здійснено переказ коштів на суму 191 900 грн. номер контрагента №329, назва платежу: НОМЕР_2 *0515 на господарські потреби.

03.07.2014 року картковий рахунок позивачки ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , на який було перераховано кошти та на якому знаходилися грошові кошти у сумі 190909,98 гривень, було заблоковано.

Згідно листа АТ КБ «ПриватБанк» від 01.10.2014 року № 20.1.0.0.0/7-20140919/3558, що адресований позивачці ОСОБА_1 , службою безпеки ПАТ КБ «ПриватБанк» був проведений моніторинг операцій по карті № НОМЕР_13 , за результатами моніторингу повідомлено, що відповідно до п.п. 1.1.3.2.1. Умов і Правил надання банківських послуг, передбачено право Банку призупинити або зупинити права Клієнта використовувати платіжну картку в разі порушення клієнтом умов використання платіжної карти, а саме п.1.1.3.2.1.1. Банк має право призупинити дію Карт, стікеру PayPassа також відмовити у продовженні терміну дії карт, при здійсненні операцій, що суперечать інтересам Клієнта або Банку, з використанням Карт або нанесеної на них інформації та 1.1.3.2.13. Банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій.

Після звернення ОСОБА_1 до відділення АТ КБ «ПриватБанк» в м. Кривому Розі за адресою: м. Кривий Ріг, п-кт. Гагаріна, 63, прим. 32, для роз`яснення причин блокування її рахунку, позивачці видали інші кредитні карти. Після отримання та активації виданих їй карток: карта «Gold» № НОМЕР_4 , строк дії 11/17, та карта № НОМЕР_5 , строк дії 07/18, працівником даного відділення переведено кошти у розмірі 190 909,98 гривень з рахунку позивачки за карткою № НОМЕР_2 на картку позивачки № НОМЕР_4 , які зараховані на цю карту 09.07.2014 року.

Дана обставина підтверджується долученою до матеріалів справи випискою за період з 01.07.2014 року по 06.08.2014 року по рахунку ОСОБА_1 , а саме за 09.07.2014 року відображена операція «перевод средств между счетами по договору SAMDNWF**5888», карта № НОМЕР_4 , сума 190 909,98 грн., залишок після операції 190 809,98 грн.

Отже, станом на 09.07.2014 року, на рахунку позивачки ОСОБА_1 за № НОМЕР_1 , за яким закріплено картки № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 , перебували кошти в сумі 190 809,98 грн.

Відповідно до копій квитанції з банкомату ПАТ КБ «ПриватБанк» за адресою: м.Кривий Ріг, п-кт Гагаріна, 63, прим. 32) за запитом у видачі коштів в сумі 150 000 грн. відмовлено (отказ Код 05) карта mastercard хххххххххххх5800, а також копії квитанцій з банкомату ПАТ КБ «ПриватБанк» за адресою: м. Кривий Ріг 5-й Заречний, 5 прим. 6, від 10.01.2015 року та 04.06.2015 року відмовлено (отклонено) в проведенні операції (код:05) (нет разрешения) картка mastercard НОМЕР_14 ,

Оскільки термін користування картками позивачки: картка «Gold» № НОМЕР_4 , строк дії 11/17, картка № НОМЕР_5 , строк дії 07/18, закінчився, позивачка ОСОБА_1 отримала нову картку НОМЕР_15 GOLD НОМЕР_11 , з терміном користування 09/22.

Відповідно до виписки по картці Універсальна Gold № НОМЕР_11 в графі ліміт зазначено: 0, в графі особисті кошти зазначено: 190 823,00 грн., в графі доступно зазначено: 190 823,00 грн. Крім цього, в даній виписці зазначено, що встановлено обмеження по карті, без зазначення в чому полягають такі обмеження.

За приписами п.п. 3, 6 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Згідно з п.5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

При цьому, п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Оскільки, у виписці по картці Універсальна Gold № НОМЕР_11 зазначено про встановлено обмеження по карті, без зазначення в чому полягають такі обмеження, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції щодо не доведення позивачкою факту блокування грошових коштів на картковому рахунку № НОМЕР_11 .

Крім того, відповідно до копій квитанції з банкомату АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: м.Кривий Ріг, вулиця Марини Цвітаєвої, 13, на картці Універсальна Gold № НОМЕР_11 доступні кошти у розмірі 190 817,00 грн. (т. 2 а.с. 21), однак при спробі зняти дані кошти готівкою у банкоматі АТ КБ «ПриватБанк» на екрані виведено інформацію наступного змісту: «На картку встановлено обмеження. Для уточнення інформації, будь ласка, зверніться до допомоги онлайн або за телефоном 3700» (т. 2 а.с. 19,20).

До того ж, у даному випадку, необхідно зауважити, що міжнародними актами, зокрема, Резолюцією Генеральної асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» констатовано, що споживачі здебільшого знаходяться в нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти, купівельної спроможності та виходячи з важливості сприяння справедливому, рівноправному та усталеному економічному і соціальному розвитку, у зв`язку з чим сформульовано керівні принципи для захисту інтересів споживачів.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача, колегія суддів зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, у зв`язку з чим саме на банківську установу покладено обов`язок надати суду належні та допустимі докази щодо можливості клієнтом вільно використовувати кошти, які перебувають на рахунку, чого в даному випадку вчинено не було, у зв`язку з чим колегія суддів вважає доведеним факт неможливості використання ОСОБА_1 власних грошових коштів, розміщених на картковому рахунку № НОМЕР_11 .

Згідно з частинами першою-третьою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка (частина перша статті 1068 ЦК України).

Відповідно до статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до пункту 7.1.2. статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок -це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно зі статтею 14.13 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» право використовувати електронний платіжний засіб може бути призупинене або припинене емітентом відповідно до умов договору в разі порушення користувачем умов використання електронного платіжного засобу. Призупинення або припинення права користувача використовувати електронний платіжний засіб не припиняє зобов`язань користувача й емітента, що виникли до часу призупинення або припинення зазначеного права.

Відповідно до пункту 12 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» постанови Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 емітент має право прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного електронного платіжного засобу, а також про вилучення електронного платіжного засобу за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне використання електронного платіжного засобу та/або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності платника виконати своє зобов`язання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках, установлених договором.

Емітент зобов`язаний інформувати користувача про зупинення права використовувати електронний платіжний засіб та причини такого зупинення в спосіб, установлений договором, у разі можливості перед тим, як право використовувати електронний платіжний засіб буде зупинено, і негайно після цього, якщо надання такої інформації не скомпрометує об`єктивно виправданих заходів з безпеки або якщо це не заборонено законодавством України.

За змістом частин 1, 2, 6 статті 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов`язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) часників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб`єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно).

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п`яти робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

За приписами частини п`ятої статті 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» у разі прийняття рішення відповідно до частин другої і третьої цієї статті спеціально уповноважений орган протягом строку подальшого зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій проводить аналітичну роботу, збирає необхідну додаткову інформацію, обробляє, перевіряє, аналізує її та у разі, якщо за результатами перевірки: ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, або вчинення іншого злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, не підтверджуються, спеціально уповноважений орган зобов`язаний негайно скасувати своє рішення про подальше зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій та повідомити про це суб`єкту первинного фінансового моніторингу; є мотивовані підозри, - спеціально уповноважений орган приймає рішення про продовження зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) (видаткових фінансових операцій), готує і подає відповідний узагальнений матеріал або додатковий узагальнений матеріал правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, та в день прийняття такого рішення інформує відповідного суб`єкта первинного фінансового моніторингу про дату закінчення строку зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції). Строк зупинення відповідних фінансових (фінансової) операцій (операції) продовжується спеціально уповноваженим органом з наступного робочого дня після подання відповідного узагальненого матеріалу або додаткового узагальненого матеріалу за умови, що загальний строк такого зупинення не перевищуватиме 30 робочих днів.

Строки зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій) суб`єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у частинах першій - п`ятій цієї статті, є остаточними та продовженню не підлягають.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 24 вересня 2018 року у справі № 753/20086/16-ц (провадження № 61-9134св18), від 07 листопада 2018 року у справі № 553/4024/15-ц (провадження № 61-23850св18), від 15 листопада 2018 року у справі № 522/19499/16-ц (провадження № 61-15252св18).

Суди у згаданих судових рішеннях зробили висновок, що ненадення банком належних та допустимих доказів звернення із заявою до правоохоронних органів про незаконні дії позивача під час блокування його рахунків у строки, передбачені законом, є підставою для задоволення вимог клієнта банку.

Такі правові висновку колегія суддів вважає за необхідне застосувати під час розгляду цієї справи та визначення змісту тих самих норм права у подібних правовідносинах.

Під час розгляду цієї справи судом не встановлено проведення спеціально уповноваженим органом аналітичної роботи, збирання додаткової інформації, її обробки та перевірки чи прийняття цим органом рішення про продовження строку зупинення фінансових операцій в порядку статті 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

Отже, дії відповідача щодо блокування карткового рахунку позивачки більше ніж на 7 днів, тобто поза межами строків, зазначених у частинах першій - п`ятій статті 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», є неправомірними та такими, що порушують права позивача.

Під час розгляду справи, відповідач не надав суду доказів правомірності своїх дій з подальшого призупинення операцій за картковими рахунками позивачки, а також доказів порушення умов використання електронного платіжного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Згідно з частинами першою та другою статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) захисту необхідно розуміти такий, що призводить до поновлення порушеного права, є адекватним наявним обставинам.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, суд може захисти порушене право не у будь-який спосіб, а виключно у такий спосіб, який захистить інтереси позивача та відповідатиме суті правовідносин, які виникли між учасниками справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» розблокувати та повністю зняти усі обмеження за карткою VISA GOLD № НОМЕР_11 за номером картки НОМЕР_10 , зі строком дії по 09/22, однак не вбачає підстав для задоволення її вимог щодо зобов`язання ПАТ КБ «ПриватБанк» сплатити у касі банку ОСОБА_1 190 823.00 грн., які перебувають на її картковому рахунку, оскільки, обов`язок банківської установи виплатити кошти, які зберігаються на картковому рахунку клієнта, передбачено нормами чинного Законодавства України та при знятті обмежень із карткового рахунку, права позивачки ОСОБА_1 на вільне розпорядження власними грошовими коштами, у тому числі й шляхом зняття готівкових коштів у касі банку, буде поновлено, у зв`язку з чим заявлені з цього приводу позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що відповідно п.2 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового рішення по справі про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 Дмитро ОСОБА_2 , на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2019 року задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про незаконні та неправові дії Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» щодо блокування та обмеження особистих грошових коштів на рахунку, відмову на видаткові операції з грошовими коштами задовольнити частково.

Зобов`язати Акціонерне товариство Комерційного банку «ПриватБанк» розблокувати та повністю зняти усі обмеження за карткою VISA GOLD № НОМЕР_11 за номером картки НОМЕР_10 , зі строком дії по 09/22.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 березня 2020 року.

Головуючий:

Судді: