Справа № 517/72/20
Провадження № 2/517/46/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року смт. Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тростенюка В.А.,

при секретареві Грабовій І.Г.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

свідків: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Захарівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Захарівської селищної ради Захарівського району Одеської області про встановлення факту перебування непрацездатної особи на утриманні та визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просить встановити факт перебування непрацездатної особи ОСОБА_6 на утриманні ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1992 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше одного року до смерті останнього;

ОСОБА_8 за позивачем, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері, ОСОБА_6 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 39,0 кв.м., що складається із: кімнати (5) 13,5 кв.м.; кімнати (6) 17,7 кв.м.; коридору (4) 5,4 кв.м.; коридору (3) 2,4 кв.м.;

Визнати за позивачем, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері, ОСОБА_6 , всі права та обов`язки забудовника, для оформлення у встановленому законом порядку, в тому числі право здачі та введення в експлуатацію частини об`єкта нерухомого майна, загальною площею 30,8 кв.м, а саме: веранди (І) 5,4 кв.м.; передпокою (ІІ) 11 кв.м.; кухні (ІІІ) 5,4 кв.м.; санвузла (ІV) 5,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що прийняла вказану спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, проте нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу України (1963 року), який діяв на момент відкриття спадщини, особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини взагалі не зазначені як спадкоємці за законом, а відповідно до поданих документів шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не зареєстровано. Крім того, в свідоцтві про право власності на житло та в технічному паспорті на квартиру, який є складовою частиною цього свідоцтва, вказані різні величини загальної площі спадкової квартири: 33,27 кв.м. та 69,8 кв.м.

За таких обставин, позивач позбавлена можливості оформити в нотаріальному порядку свої спадкові права на квартиру та вимушена звернутися до суду з позовом встановлення факту перебування непрацездатної особи на утриманні та визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за законом.

Позивач та його представник у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача Захарівської селищної ради Захарівського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про визнання позовних вимог, в якій вказав, що повністю визнає позовні вимоги і не заперечує проти їх задоволення, просить суд розглядати справу за його відсутності (а.с. 39).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За результатами розгляду наданих позивачем та витребуваних за його клопотанням доказів судом встановлено наступне.

Мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , була зареєстрована та постійно проживала разом з ОСОБА_9 ОСОБА_10 в будинку АДРЕСА_3 , як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу.

ОСОБА_6 належала квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності разом із ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло від 02.11.1993 року (а.с. 21).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 , помер в селищі Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Фрунзівським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеської області, актовий запис № 115 від 13.12.1994 року (а.с. 14).

ОСОБА_7 заповіт не залишав. Спадкоємцями за законом була лише позивача мати, ОСОБА_6 , як непрацездатна особа, що перебувала на утриманні померлого не менше одного року до його смерті.

Як вбачається з довідки Захарівської селищної ради Захарівського району Одеської області від 18.12.2018 року № 9072, після смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_6 фактично прийняла спадщину шляхом управління спадщиною робила капітальний та поточний ремонт спадкового будинку, платила всі комунальні платежі (а.с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_4 позивача мати, ОСОБА_6 , померла в селищі Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 46 від 16.05.2000 року (а.с. 16).

Родинні відносини між позивачем та спадкодавцем підтверджується:

1. Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 22.02.1965 року, актовий запис № 17, в якому померла, ОСОБА_6 , записана матір`ю позивача (а.с. 17).

2. Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 12.04.1986 р., актовий запис № 22, відповідно до якого позивач ОСОБА_11 , уклала шлюб з ОСОБА_12 , після укладення шлюбу позивачеві присвоєне прізвище ОСОБА_13 (а.с. 18).

Після смерті матері відкрилась спадщина на належне їй майно.

Спадкодавець заповіт не залишала. Спадкоємцями за законом першої черги є лише позивач ОСОБА_1 .

Після смерті матері позивач фактично прийняла спадщину шляхом управління спадщиною робила капітальний і поточний ремонт спадкового будинку, платила всі комунальні платежі, що підтверджується довідкою Захарівської селищної ради Захарівського району Одеської області від 18.12.2018 року № 9073 (а.с. 19).Про відмову від спадщини не заявляла, заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подавала, оскільки вважала, що прийняла спадщину після смерті останньої.

02 липня 2019 року позивач звернулась до нотаріальної контори з наміром оформити спадщину. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02 липня 2019 року, державний нотаріус Романова Ірина Сергіївна відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , що належала на праві спільної сумісної власності моїй матері та ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , шлюб якого з ОСОБА_6 зареєстровано не було, спадщину після якого ОСОБА_6 прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, через те що відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу України (1963 р.), який діяв на момент відкриття спадщини, особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини взагалі не зазначені як спадкоємці за законом, а відповідно до поданих документів шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не зареєстровано. Крім того, в свідоцтві про право власності на житло та в технічному паспорті на квартиру, який є складовою частиною цього свідоцтва, вказані різні величини загальної площі спадкової квартири: 33,27 кв.м. та 69,8 кв.м. (а.с. 20).

З листа Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 05.02.2020 року № 82/01-16 вбачається, що заповіт щодо майна ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 не посвідчувався, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини або відмову від неї не зверталися, свідоцтва про право на спадщину не видавались, спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не заведена (а.с. 36).

Відповідно до п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01.01.2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01.01.2004 року.

Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 1 постанови N 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах по спадкування» роз`яснив, що у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР (далі - ЦК УРСР), якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року.

Оскільки, ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тоді до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини слід застосувати положення ЦК УРСР.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно з положеннями ст. ст. 525 та 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР).

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. При цьому, така дія має бути вчинена протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця (ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР).

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 р. № 18/5, яка діяла на той час, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема, довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Тобто, позивача мати, ОСОБА_6 , фактично спадщину прийняла після смерті ОСОБА_7 , вступивши у фактичне управління спадковим майном, що відповідно до ст. 549 ЦК УРСР свідчить про прийняття спадщини. Інші спадкоємці, які здійснили дії по прийняттю спадщини спадкодавця відсутні.

В свою чергу, позивач після смерті матері, ОСОБА_6 , також вступила у фактичне управління спадковим майном. До теперішнього часу доглядає та утримує належне їй майно, всі належні померлій правовстановлюючі документи знаходяться у позивача, що за нормами п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР є свідченням фактичного прийняття спадщини.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.06.1983 року N 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» (втратила чинність 30.05.2008, але роз`яснювала спірні правові відносини на момент їх виникнення та існування), якщо позивач протягом встановленого строку для прийняття спадщини вступив в управління та володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Норми ст. 4 ЦПК України розкривають зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав. Визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно із роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1 та 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами безпосередньо заінтересованих у цьому осіб.

Встановлення факту перебування особи на утриманні.

Відповідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку.

Отже, ОСОБА_6 на момент смерті ОСОБА_7 була особою непрацездатною, адже отримувала пенсію за віком.

Так, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_6 померла у віці 63 роки. Тобто на момент смерті ОСОБА_7 , а саме, ІНФОРМАЦІЯ_1 , їй було 57 років.

А відповідно до положень статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (положення якого були чинні на момент спірних правовідносин)право на пенсію за віком мали жінки після досягнення 55 років.

Свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердили факт перебування матері позивача - ОСОБА_6 на утриманні ОСОБА_7 та пояснили, що останні проживали разом, ОСОБА_6 постійно хворіла та знаходилася вдома, оскільки не працювала у зв?язку з хворобою.

Визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом.

Оскільки, в свідоцтві про право власності на житло від 02.11.1993 р. та в технічних паспортах на квартиру виданих 1993 р. та 2018 р., які є складовою частиною цього свідоцтва, вказані різні величини загальної площі спадкової квартири: 33,27 кв.м. та 69,8 кв.м. це стало підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності громадянина виданого 1993 року в технічних характеристиках квартири зазначено житлову площу 30,01 кв.м (п. 2.1), а загальну площу 38,27 кв.м (п. 2.3).

В свідоцтві про право власності на житло від 02.11.1993 р. було допущено арифметичну помилку і загальну площу квартири зазначено у розмірі 33,27 кв.м.

Згідно технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності громадянина виданого 2018 року в технічних характеристиках квартири зазначено житлову площу 31,2 кв.м (п. 2.1), а загальну площу 69,8 кв.м (п. 2.3).

Житлова площа збільшилась на 1,2 кв.м у зв`язку з об`єднанням кімнат 3 (площа 9,28 кв.м) та 4 (площа 6,87 кв.м) розміщених на плані квартири технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності громадянина виданого 1993 року за рахунок зносу стіни та уточнення лінійних розмірів та площ приміщень, що не належить до самочинного будівництва та не є реконструкцією і становить 31,2 кв.м.

Загальна площа квартири збільшилась на 0,7 кв.м за рахунок зносу печі та уточнення лінійних розмірів та площ приміщень, що не належить до самочинного будівництва та не є реконструкцією і становить 39,0 кв.м.

Загальна площа квартири 69,8 кв.м (п. 2.3) зазначена у технічному паспорті 2018 року складається з 39,0 кв.м квартири та 30,8 кв.м об`єкти нерухомості збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт (самочинна прибудова до квартири).

Вказана вище інформація також підтверджується листом КП «Захарівське БТІ» від 28.01.2020 № 17 (а.с. 21-26).

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно пункту 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Порядок проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.07.2018 N 158 (далі Порядок) встановлює процедуру проведення технічного обстеження та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельних ділянках відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, а саме індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 300 квадратних метрів, збудованих у період з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року.

У технічному паспорті 2018 року на квартиру, що знаходиться у власності громадянина проставлена відмітка про проведення технічного обстеження, що дає право в подальшому здійснити заходи щодо прийняття в експлуатацію об`єкту органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Таким чином, у разі якби спадкодавець ОСОБА_6 була живою на даний час вона могла б безперешкодно скористатися даним Порядком, оскільки ті об`єкти нерухомості, які збудовані нею до 2000 року без дозволу на виконання будівельних робіт і мають площу до 300 квадратних метрів.

Розділ ІІ Порядку передбачає обов`язкове проведення технічного обстеження об`єктів, яке проводиться відповідно до цього Порядку, будівельних норм, стандартів, нормативних документів і правил, затверджених згідно із законодавством.

За результатами технічного обстеження об`єкта (прибудови до квартири) встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації, про що в технічному паспорті на квартиру проставлена відповідна відмітка в рамках вимог передбачених Розділом ІІ Порядку.

Прийняття в експлуатацію об`єктів здійснюється безоплатно органом державного архітектурно-будівельного контролю протягом 10 робочих днів з дня подання відповідної заяви за результатами технічного обстеження шляхом реєстрації поданої декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Позивач, як спадкоємець не є забудовником, тому позбавлена можливості оформлення у встановленому законом порядку, в тому числі здати та ввести в експлуатацію частину об`єкта нерухомого майна збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт (прибудови до квартири) загальною площею 30,8 кв.м, а саме: веранди (І) 5,4 кв.м.; передпокою (ІІ) 11 кв.м.; кухні (ІІІ) 5,4 кв.м.; санвузла (ІV) 5,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 .

Право спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право.

Положеннями ст. 5 ЦПК встановленні способи захисту, які застосовуються судом. Так, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що саме встановлення факту перебування непрацездатної особи на утриманні; визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за законом та визнання в порядку спадкування за законом прав та обов`язків забудовникає способом ефективного захисту інтересів моїх прав на спадкове майно.

Судом при прийняті рішення про повне задоволення позовних вимог також приймається до уваги те, що вони визнані відповідачем, а також підтверджені наведеними вище та дослідженими судом доказами. Встановлені судом обставини та відповідні їм правовідносини між сторонами узгоджуються з положеннями законодавства, яке було чинним на час існування встановлених судом обставин та вчинення певних юридично значимих дій.

Оскільки позивач не заявляв щодо стягнення на його користь понесених судових витрат у справі, то суд покладає їх на позивача.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Захарівської селищної ради Захарівського району Одеської області про встановлення факту перебування непрацездатної особи на утриманні та визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт перебування непрацездатної особи ОСОБА_6 на утриманні ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1992 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше одного року до смерті останнього.

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_5 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері, ОСОБА_6 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 39,0 кв.м., що складається із: кімнати (5) 13,5 кв.м.; кімнати (6) 17,7 кв.м.; коридору (4) 5,4 кв.м.; коридору (3) 2,4 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_5 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері, ОСОБА_6 , всі права та обов`язки забудовника, для оформлення у встановленому законом порядку, в тому числі право здачі та введення в експлуатацію частини об`єкта нерухомого майна, загальною площею 30,8 кв.м, а саме: веранди (І) 5,4 кв.м.; передпокою (ІІ) 11 кв.м.; кухні (ІІІ) 5,4 кв.м.; санвузла (ІV) 5,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Фрунзівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 12 березня 2020 року.

Суддя: