Справа № 673/1123/15-ц
Провадження № 4-с/673/1/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючий суддя Ягодіна Т.В.,

за участю секретаря судових засідань Ясінської М.О.,

представника боржника - Никитюк К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу

ОСОБА_1

на рішення державного виконавця Печерського районного відділу ДВС міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві,

в с т а н о в и в:

В грудні 2019 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернувся із означеною скаргою до суду, вказавши, що державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Київ Коваль Л.І. була неправомірно винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.11.2019 року по виконавчому провадженню №56743773 , яку він просить скасувати та зобов`язати Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Київ прийняти до виконання та продовжити примусове виконання виконавчого листа Деражнянського районного суду Хмельницької області №673/1123/15-ц від 22.06.2018 року.

Скарга обґрунтована тим, що державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови безпідставно застосовано п.1-3 розділу ІІІ Закону «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації"», оскільки вищевказані положення Закону не становлять перешкод для вчинення державними виконавцями дій, спрямованих на виконання рішення суду, а тому підстави для повернення виконавчого листа стягувачу відсутні. В зв`язку з цим, просив скасувати означену постанову та зобов`язати Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Київ прийняти до виконання та продовжити примусове виконання виконавчого листа Деражнянського районного суду Хмельницької області №673/1123/15-ц від 22.06.2018 року.

В судове засідання стягувач та його представник не з`явилися, вказавши на можливість розгляду скарги за їх відсутності, при цьому належним чином були повідомлені про слухання у встановленому законом порядку.

Представник боржника ПАТ «Українська залізниця» подала відзив на означену скаргу, вважаючи її необґрунтованою, а дії державного виконавця правомірними, зазначивши, що станом на 20.10.2019 року до Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" включено дані про боржника. На думку представника боржника, всі відкриті станом на 20.10.2019 року виконавчі провадження, у тому числі і ВП №56743773, де ПАТ «Українська залізниця» є боржником, підлягають завершенню, а виконавчі документи - поверненню стягувачу на підставі пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження". Таку ж позицію представник боржника підтримала в судовому засіданні.

Представник відділу ДВС в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду скарги був повідомлений належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, а тому суд провів розгляд скарги за відсутності стягувача і його представника та державного виконавця.

Заслухавши представника боржника, дослідивши скаргу, додані до неї матеріали, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення скарги з огляду на наступні обставини.

Судом встановлено, що 26.03.2018 року Деражнянським районним судом Хмельницької області ухвалене рішення у цивільній справі №673/1123/15-ц за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-західна залізниця» та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Києві, згідно якого:

-визнано за позивачем право на відшкодування шкоди за актом про нещасний випадок на виробництві №5/69 від 18.07.1969 року складений відокремленим підрозділом Мостобудівельний поїзд №36 державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця»;

-зобов`язано публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» зробити розрахунок та здійснити виплату з відшкодування шкоди завданої нещасним випадком на виробництві позивачу за період з жовтня 1969 року до моменту передачі особової справи управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві з врахуванням індексації грошових доходів;

-зобов`язано публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» відновити '(сформувати) особову справу позивача та передати її в установленому порядку для продовження виплат управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві;

-зобов`язано управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві прийняти особову справу ОСОБА_1 від публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», здійснити перерахунок з моменту передачі особової справи за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням та продовжити страхові виплати довічно.

Вказане рішення вступило у законну силу 08.05.2018 року.

На його виконання, 22 червня 2018 року судом видано виконавчий лист в частині виконання рішення, де боржником являється публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» із строком пред`явлення до виконання 08.05.2021 року.

28.11.2019 року державним виконавцем Печерського районного відділу ДВС м Київ ГТУЮ у м.Києві Коваль Л.І. було прийнято постанову про повернення вказаного виконавчого документа стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» з посиланням на п.1-3 розділу ІІІ Закону «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації"».

Приймаючи рішення про задоволення вимог скарги, суд керується наступними положеннями діючого законодавства.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальним законом, який регулює порядок вчинення виконавчих дій, при цьому детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню.

Пункти 4 та 5 розділу ІІІ цієї Інструкції регламентують дії державного виконавця, які передують відкриттю виконавчого провадження:

- виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа;

- у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа, виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

20.10.2019 набрав чинності Закон України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації".

Відповідно до п. 3 розділу III "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

До додатку 2 «Перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані» до Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» станом на 28.11.2019 включено Акціонерне товариство «Українська залізниця».

В даному випадку предметом дослідження є застосування до примусового виконання рішення Деражнянського районного суду норми законодавства щодо встановленої тимчасової заборони на вчинення будь-яких виконавчих дій, у тому числі, примусового списання коштів з рахунків AT «Укрзалізниця», згідно з приписами п. 3 Розділу III Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації».

З урахуванням заборони, встановленої пунктом 3 розділу ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закон України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", в комплексі з іншими заборонами та мораторіями на звернення стягнення на майно боржників - державних підприємств, встановленими на момент прийняття Закону №145-ІХ, законодавцем в основу положення, визначеного пунктом 3 розділу ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №145-ІХ, було покладено як принцип обов`язковості виконання рішень, закріплений Конституцією України, так і необхідність збереження об`єктів права державної власності, які були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", у зв`язку з їх стратегічним значенням для української економіки та національної безпеки, з метою запобігти безконтрольному відчуженню майна, що складає єдиний майновий комплекс, у тому числі через застосування позаприватизаційних процедур. Винятком із зазначеної заборони є стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами. Тобто вказаною нормою Закону №145-ІХ з усього складу майна підприємства, призначеного для його діяльності, яким також є нерухоме майно (будівлі, споруди, земельні ділянки тощо), передбачено можливість звернення стягнення лише на конкретні види майна цього підприємства, зокрема, грошові кошти.

Рішенням суду у даній справі зокрема зобов`язано боржника здійснити виплату з відшкодування шкоди, завданої стягувачу нещасним випадком на виробництві.

Трактування боржником норм Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" суд вважає помилковим, оскільки, п. 3 розділу III "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону слід тлумачити таким чином, що заборона вчинення виконавчих дій не поширюється на стягнення грошових коштів, а також звернення стягнення на товари, які були передані в заставу за кредитними договорами, що свідчить про недотримання державним виконавцем основних конституційних засад судочинства щодо обов`язковості виконання судових рішень.

Крім того, поза увагою державного виконавця залишилося виконання рішення суду в іншій частині, що містить зобов`язання боржника зробити розрахунок шкоди, завданої нещасним випадком на виробництві, відновити (сформувати) особову справу ОСОБА_1 та передати її для продовження виплат Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві, оскільки в цій частині рішення суду не покладає обов`язків майнового характеру на останнього.

З огляду на викладене, судом не встановлено підстав для повернення виконавчого документу, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 451 ЦПК України суд у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця усунути порушення (поновити порушено право заявника).

За таких обставин, суд знаходить обґрунтованими вимоги скарги стягувача в частині зобов`язання державного виконавця прийняти до виконання та продовжити примусове виконання виконавчого листа Деражнянського районного суду Хмельницької області № 673/1123/15-ц від 22.06.2018 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 81, 258-260, 353, 450, 451 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Скаргу задоволити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.11.2019 року ВП №56743773, винесену державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м. Київ Коваль Л.І.

Зобов`язати державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві (Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) прийняти до виконання та провести відповідні виконавчі дії по примусовому виконанню виконавчого листа №673/1123/15-ц, виданого Деражнянським районним судом Хмельницької області 22.06.2018 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Деражнянський районний суд Хмельницької області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т. В. Ягодіна