Ухвала

10 березня 2020 року
місто Київ

справа № 481/825/17
провадження № 61-117св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Яремка В. В.,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач Публічне акціонерне товариство «Миколаївобленерго»,

третя особа Новобузький районний військовий комісаріат,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2017 року у складі судді Уманської О. В. та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 04 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Лисенка П. П., Самчишиної Н. В., Галущенка О. І.,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» (далі ПАТ «Миколаївобленерго») про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2017 року, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції в ухвалі від 04 грудня 2017 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади інженера енергоінспекції філії м. Миколаєва Центрального округу. Поновлено ОСОБА_1 на посаді інженера енергоінспекції філії м. Миколаєва Центрального округу з 19 червня 2017 року. Стягнуто з ПАТ «Миколаївобленерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу без відрахування обов`язкових платежів і зборів за період з 19 червня 2017 року до 06 вересня 2017 року у розмірі 15 284, 08 грн. Здійснено розподіл судових витрат. Допущено негайне виконання рішення щодо поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах платежу за один місяць.
Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалося тим, що закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду. З урахуванням викладеного суд першої інстанції зробив висновок про наявність підстав для поновлення позивача на роботі, оскільки його звільнення проведено з порушенням вимог статті 119 КЗпП України.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду у грудні 2017 року із застосуванням засобів поштового зв`язку, ПАТ «Миколаївобленерго» просило скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга обґрунтовується неправильним застосуванням судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права.
Заявник зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України

«Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період діє на час проведення мобілізації, під час воєнного стану і часткової відбудови після закінчення воєнних дій. Остання хвиля мобілізації закінчилася відповідно до Указу Президента України від 26 вересня 2016 року № 411/2016, а тому нормативно-правові акти, які б визначали настання події, яка обумовлює настання нового особливого періоду в Україні, не ухвалювалися. На переконання заявника, відсутні ознаки триваючого особливого періоду в Україні, оскільки такий період припинено, а тому звільнення ОСОБА_1 з посади інженера енергоінспекції філії м. Миколаєва Центрального округу було законним, оскільки на неї на час звільнення не розповсюджувалися положення статті 119 КЗпП України.
Заявник оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій, зокрема у частині застосування до позивача гарантій, визначених статтею 119 КЗпП України під час його звільнення.
ІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.
У березні 2018 року надійшли заперечення на касаційну скаргу ПАТ «Миколаївобленерго», в яких ОСОБА_1 просила касаційну скаргу відхилити, оскаржувані рішення залишити без змін.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX

(далі Закон № 460-IX) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Враховуючи, що касаційна скарга у справі, що переглядається, подана у грудні 2017 року, вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-IX.
ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів зробила висновок про необхідність зупинення касаційного провадження у справі з огляду на таке.
На розгляді Великої Палати Верховного Суду перебуває справа № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на службі, стягнення середньомісячного заробітку, направленої з підстав наявності виключної правової проблеми, пов`язаної із застосуванням положень статті 119 КЗпП України.
Відповідно до частини другої статті 415 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 червня 2019 року справа № 813/402/17 (провадження № К/9901/23993/18) передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду за касаційною скаргою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року.
Направляючи справу № 813/402/17 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд касаційної інстанції зазначив, що предметом спору є, зокрема, застосування положень статті 119 КЗпП України до працівника, звільненого з посади у зв`язку з призивом на військову службу, оскільки звільнення відбулося під час дії, визначеного статтею 1 Закону України

«Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон № 3543-XII) особливого періоду.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вважав, що є підстави для відступлення від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 18 липня 2018 року у справі № 355/1218/17, оскільки визначений у статті 1 Закону № 3543-XII особливий період, за відсутності воєнного стану в Україні та воєнних дій, розпочинається з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації та завершується після закінчення строку проведення мобілізації, визначеного відповідним Указом Президента України, його завершення не потребує додаткового рішення про демобілізацію. Після завершення строку проведення мобілізації, визначеного відповідним Указом Президента України, норми частини другої статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та частин третьої, четвертої статті 119 КЗпП не підлягають застосуванню до наведених у цих нормах категорій працівників.
Даючи оцінку обставинам справи, що переглядається, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду визнає за обґрунтоване зупинити касаційне провадження у цій справі.
У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України передбачено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України, до закінчення перегляду справи.
Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 10 частини першої статті 253, статтями 260, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Зупинити касаційне провадження у цивільній справі № 481/825/17 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго», третя особа ІНФОРМАЦІЯ_2 , про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 04 грудня 2017 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 813/402/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області, третя особа Мостиський районний військовий комісаріат, про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на службі, стягнення середньомісячного заробітку.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

В. В. Яремко