У х в а л а

Іменем України

06 березня 2020 року

м. Київ

справа № 308/5864/17

провадження № 61-3182ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 27 січня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Закарпатського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатського обласного Державного українського музично-драматичного театру про поновлення особистого немайнового права,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 «за статтею 447 ЦПК України у порядку Конституції України про виконання діяти у спосіб і т. д. обов`язок абзац 2 статті 19 Конституції України в ухвалі від 09 вересня 2019 року у справі № 308/5864/17» відмовлено.

ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою, в якій просить видати роз`яснення по ухвалі від 26 листопада 2019 року у справі № 308/5864/17.

У своїй заяві посилається на нечинність оскаржуваної ухвали у зв`язку з дією постанови Верховного суду від 10 жовтня 2019 року.

Зазначає про своє право на роз`яснення судового рішення та вважає, що оскаржувана ухвала суду не відповідає вимогам закону.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 27 січня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Закарпатського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що роз`ясненим може бути тільки судове рішення, яке підлягає реалізації в порядку пред`явлення до примусового виконання за наслідками розгляду справи по суті, оскільки ухвала Закарпатського апеляційного суду від 04 березня 2019 року стосується процедурного питання, рішення по суті спору не ухвалювалося й оскаржувана ухвала не підлягає примусовому виконанню, тому вона не може бути предметом роз`яснення у розумінні статті 271 ЦПК України.

15 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 27 січня 2020 року.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною третьою статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з вимогами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу суду апеляційної інстанцій слід відмовити з таких підстав.

Статтею 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

За змістом зазначеної норми процесуального права судове рішення може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі. Суть роз`яснення судового рішення полягає у тому, що суд не повинен надавати відповідь на нові питання та вирішувати нерозглянуті вимоги, він має роз`яснити положення ухваленого рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Якщо у заяві про роз`яснення судового рішення фактично порушено питання про зміну рішення або внесення у нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні такого рішення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення Закарпатського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року, оскільки це судове рішення є чітким, ясним та зрозумілим, не допускає різних варіантів тлумачення, тоді як заява ОСОБА_1 про роз`яснення рішення по своїй суті зводиться до незгоди із ухваленим судовим рішенням.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Отже, оскільки правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним й не викликає розумних сумнівів, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 27 січня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Закарпатського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара