Справа № 522/8811/20
Провадження № 2-к/522/2/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі

головуючого судді Донцова Д.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Смокової А.В.,

розглянувши матеріали клопотання індивідуального підприємця ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на території України, -

ВСТАНОВИВ:

01.06.2020 року до Приморського районного суду м. Одеси з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшло клопотання індивідуального підприємця ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення економічного суду м. Мінськ від 13.11.2014 року по справі №286-23/2014 про стягнення 206 637 806 неденомінованих білоруських рублів з ОСОБА_2 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.06.2020 року прийнято до розгляду клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на території України, боржником за яким є ОСОБА_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалено повідомити ОСОБА_2 про надходження клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на території України та запропоновано їй у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

Судом направлялась ухвала суду від 04.06.2020 року на дату 11.08.2020 року, 25.08.2020 року та 12.11.2020 року, разом з тим судова кореспонденція поверталась до суду з відміткою відсутності адресату.

Відповідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 02.09.2020 року за вх.№89404/20 ОСОБА_2 по м. Одесі та Одеської області не значиться. Разом з тим з наданих суду матеріалів вбачається пояснення ОСОБА_2 , відповідно яких боржник зазначає, що їй відомо про заборгованість та на разі проживає в АДРЕСА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2020 року призначено судовий розгляд клопотання індивідуального підприємця ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення економічного суду м. Мінськ від 13.11.2014 року по справі №286-23/2014 про стягнення 206 637 806 неденомінованих білоруських рублів з ОСОБА_2 на 07 грудня 2020 року.

В судове засідання 07.12.2020 року ОСОБА_2 до суду не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, заяв та клопотань до суду не надходило.

Вивчивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Нормами ст.462 ЦПК України встановлено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Між Республікою Білорусь та Україною питання надання правової допомоги врегульовані Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року.

За нормами ч.2 ст.54 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані.

Відповідно до ст.54 Конвенції, клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у ст.51 Конвенції (зокрема рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань, рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку) розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані.

Згідно п. 1 ст. 464 ЦПК України, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Відповідно до п. 5.5 розділу 5 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 року №1092/5/54, розгляд іноземного клопотання здійснюється згідно з Цивільним процесуальним кодексом України, а стосовно рішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу - із Законом України "Про міжнародний комерційний арбітраж". У разі, якщо міжнародний договір містить інші норми, застосовуються положення міжнародного договору.

На виконання вимог статті 467 ЦПК України 04.06.2020 року матеріали клопотання індивідуального підприємця ОСОБА_3 прийнятті до розгляду та запропоновано боржнику ОСОБА_2 у місячний строк подати можливі заперечення щодо клопотання.

В клопотанні зазначено адреса боржника ОСОБА_2 АДРЕСА_1 . Відповідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 02.09.2020 року за вх.№89404/20 ОСОБА_2 по м. Одесі та Одеської області не значиться. Разом з тим з наданих суду матеріалів вбачається пояснення ОСОБА_2 , відповідно яких боржник зазначає, що їй відомо про заборгованість та на разі проживає в АДРЕСА_1 .

Так, 09.06.2020 року направлялась ухвалу суду від 04.06.2020 року разом з повісткою до суду на 11.08.2020 року, також повторно направлялась судова кореспонденція 09.07.2020 року, конверти повернулись до суду у зв`язку з відсутністю адресату та за закінченням терміну зберігання.

Також судом було здійснено оголошення на офіційному сайті суду про розгляд клопотання 22.09.2020 року та направлено судову кореспонденцію за адресою вказаною у клопотанні. Боржник також не з`явився до суду.

Судом було здійснено оголошення на офіційному сайті суду про розгляд клопотання 12.11.2020 року. Судом направлялась повторно судова кореспонденція, яка повернулась до суду за закінченням терміну зберігання. Боржник до суду не з`явився.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2020 року призначено судовий розгляд клопотання індивідуального підприємця ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення економічного суду м. Мінськ від 13.11.2014 року по справі №286-23/2014 про стягнення 206 637 806 неденомінованих білоруських рублів з ОСОБА_2 на 07 грудня 2020 року. ОСОБА_2 повідомляли про судовий розгляд шляхом здійснення оголошення на офіційному сайті суду та шляхом направлення повістки за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно статті 467 ЦПК України про надходження клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду суд у п`ятиденний строк письмово повідомляє боржника і пропонує йому у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання. Після подання боржником заперечень у письмовій формі або у разі його відмови від подання заперечень, а також якщо у місячний строк з часу повідомлення боржника про одержане судом клопотання заперечення не подано, суддя постановляє ухвалу, в якій визначає дату, час і місце судового розгляду клопотання, про що сторони повідомляються письмово не пізніше ніж за десять днів до його розгляду.

Згідно п. 5 статті 467 ЦПК України неявка без поважних причин в судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Так, під час розгляду справи судом встановлено, що рішенням економічного суду м. Мінськ від 13.11.2014 року по справі №286/23/2014 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Дрессап» в порядку притягнення к субсидіарної відповідальності за заборгованістю ТОВ «Дрессап» 528943775 білоруських рублів.

Відповідно довідки економічного суду м. Мінськ від 09.01.2020 №286-23/2014 рішення суду набрало законної сили 22.10.2015 року.

Відповідно ухвали економічного суду від 30.09.2015 року по справі 286-23/2014 замінено стягувача по справі №286-23/2014, по виконавчому провадженню №2-16357/14. Видано новий судовий наказ по справі №286-23/2014 про стягнення з ОСОБА_2 на користь індивідуального підприємця ОСОБА_1 в порядку притягнення до субсидіарної відповідальності по заборгованості ТОВ «Дрессап» 206637806 білоруських рублів.

Відповідно пояснень ОСОБА_2 , які посвідчені заступником начальника відділу примусового виконання Октябрського району м. Вітебськ управління примусового виконання головного управління юстиції Вітебського облавиконкому Республіки Білорусь Никанарової Вікторії Миколаївни, зазначено, що боржнику відомо про заборгованість та на разі проживає в АДРЕСА_1 .

В матеріалах клопотання міститься довідка про те, що 08.10.2019 року виконавчий документ повернуто на підставі постанови про повернення стягувачу виконавчого документу, за яким виконання не здійснено або виконано частково, виконавче провадження №6 закінчено.

Відповідно постанови про повернення про повернення стягувачу виконавчого документу, за яким виконання не здійснено або виконано частково від 08.10.2019 року зазначена вимога про стягнення боргу у розмірі 20663,78 білоруських рублів, отже дана сума визначення як деномінована з огляду на рішення та ухвали суду за якими визначена заборгованість у розмірі 206637806 білоруських рублів.

Відповідно до частини 8 статті 467 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Станом на 08.12.2020 року за офіційним курсом Національного банку України 20663,78 білоруських рублів еквівалентно 225654,67 гривень.

Відповідно до ст. 55 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», у визнанні передбачених статтею 52 рішень і у видачі дозволу на примусове виконання може бути відмовлено у випадках, якщо:

а) відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої винесене рішення, воно не набуло законної сили або не підлягає виконанню, за винятком випадків, коли рішення підлягає виконанню до набуття законної сили;

б) відповідач не прийняв участі в процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не був вчасно і належно вручений виклик до суду;

в) у справі між тими ж сторонами, про той же предмет і по тій же підставі на території Договірної Сторони, де повинно бути визнане і виконане рішення, було вже раніше винесене рішення, що вступило в законну силу, або мається визнане рішення суду третьої держави, або якщо установою цієї Договірної Сторони було раніше порушено провадження по даній справі;

г) відповідно до положень цієї Конвенції, а у випадках, не передбачених нею, відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої рішення повинно бути визнане і виконане, справа відноситься до виняткової компетенції її установи;

д) відсутній документ, що підтверджує угоду сторін у справі договірної підсудності;

е) минув термін давності примусового виконання, передбачений законодавством Договірної Сторони, суд якої виконує доручення.

В ході розгляду клопотання суд не встановив обставин, передбачених статтею 55 Конвенції, що перешкоджали виконанню рішення іноземного суду на території України

На підставі зазначеного, керуючись статті 462 - 467 ЦПК, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на території України задовольнити.

Визнати та дозволити примусове виконання на території України рішення іноземного суду, а саме економічного суду м. Мінськ від 13.11.2014 року по справі №286/23/2014 за яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Дрессап» в порядку притягнення к субсидіарної відповідальності за заборгованістю ТОВ «Дрессап» 528943775 білоруських рублів та ухвали економічного суду м. Мінськ від 30.09.2015 року по справі 286-23/2014, якою замінено стягувача по справі №286-23/2014, по виконавчому провадженню №2-16357/14. Видано новий судовий наказ по справі №286-23/2014 про стягнення з ОСОБА_2 на користь індивідуального підприємця ОСОБА_1 в порядку притягнення до субсидіарної відповідальності по заборгованості ТОВ «Дрессап» 206637806 білоруських рублів, (20663,78 деномінованих білоруських рублів), що за офіційним курсом Національного банку України станом на 07.12.2020 року в гривневому еквіваленті становить 225654 (двісті двадцять п`ять тисяч шістсот п`ятдесят чотири) гривень 67 копійок.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Д.Ю.Донцов