Справа №303/3242/17
6/303/95/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

при секретарі Славич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево подання заступника начальника відділу Мукачівського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника відділу Мукачівського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Федоров О.М. звернувся до суду із поданням, про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 ..

Подання мотивоване тим, що на виконанні Мукачівського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області знаходиться виконавче провадження 59778646 з виконання виконавчого листа №303/3242/17 виданого 12.10.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 31585,89 гривень та сплаченого судового збору у розмірі 640 гривень.

Заступник начальника Мукачівського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Федоров О.М. звернувся до суду із поданням, про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 . Вказує на те, що боржник ухиляється від отримання кореспонденції та сплати боргу, на виклики державного виконавця не з`являється. Тому просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов`язань.

Заступник начальника відділу Мукачівського МВ ДВС Федоров О.М. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Вивчивши подання з доданими до нього документами суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Законодавством України встановлено випадки, у яких застосовуються такі обмеження, визначено порядок та умови їх застосування, зокрема, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником судового рішення.

Крім того, застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Згідно з п. 2 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. Відповідно до п. 3 ст. 2 Протоколу № 4 на здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Судом встановлено, що згідно виконавчого листа №303/3242/17, 2/303/1773/17 виданого 12.10.2017 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 31585,89 гривень та 640 гривень сплаченого судового збору.

12.08.2019 року заступником начальника відділу Мукачівського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області відкрито виконавче провадження ВП №59778646 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 31585,8 гривень та 640 гривень сплаченого судового збору.

Судом встановлено, що будь-які докази, які підтверджують, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, відсутні.

Посилання на заборгованість по сплаті боргу за відсутності відповідних доказів не свідчить про цілеспрямоване ухилення боржника від виконання зобов`язання і реальної можливості для виїзду за кордон з цією метою.

Крім того, державним виконавцем не надано доказів того, що ним відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» було вичерпано весь передбачений перелік заходів щодо примусового виконання судового рішення або всі вони виявилися безрезультатними.

Як зазначив Верховний Суд України в Судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п.18 ч.3 ст.11 Закону № 606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України заступник начальника відділу МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_4 О.М. не надав достатніх доказів того, що ним вичерпано всі заходи, передбачені ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо примусового виконання виконавчого листа або всі вони виявилися безрезультатними. Також не надано доказів того, що боржник умисно ухиляється від виконання зобов`язань, а також те, що останній не з`являвся на виклики державного виконавця та його дії свідчать про намір виїхати за кордон.

Таким чином, при зверненні до суду із зазначеним поданням засутпник начальника відділу не навів жодних з перелічених обставин, а послався, як на підставу для обрання такого обмеження боржнику, тільки на наявність заборгованості по сплаті боргу та відсутність майна, що не може бути визнане судом таким, що свідчить про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст.441 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

Керуючись ст.ст.258, 260, 441 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання заступника начальника відділу Мукачівського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її вручення.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір