Дата документу 05.03.2020 Справа № 336/1344/17
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 336/1344/17 Головуючий у 1-й інстанції: Дмитрюк О.В.
Пр. №22-ц/807/1106/20
УХВАЛА

05 березня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі головуючого судді доповідача Гончар М.С.,

при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та коштів на утримання дружини

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 як особа, що не приймала участь у цій справі на підставі ст. 352 ч. 1 ЦПК України подала апеляційну скаргу, за якою апеляційне провадження не може бути відкрито з наступних підстав.

Скаржником при подачі вищезазначеної апеляційної скарги пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 07 лютого 2020 року (а.с. 52-53) апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 залишено без руху на підставі Законом України «Про судовий збір», ст. ст. 185, 357 ЦПК України, п. 13 ч. 1 перехідних положень ЦПК України, ст. 294 ч. 1 ЦПК України (в редакції, що до 14.12.2017 року включно) та останній надано строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання суду апеляційної інстанції:

- інших поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2017 року у цій справі,

- оригіналу квитанції про сплату судового збору у сумі 704 грн. зі сплатою на вищезазначені реквізити, або відповідні документи на підтвердження свого майнового стану на момент звернення до суду із апеляційною скаргою (довідку з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2019 рік, на підтвердження відсутності у скаржника інших доходів, довідку про наявність виплат соціальної допомоги тощо) в межах строку, встановленого судом,.

04 березня 2020 року до Запорізького апеляційного суду поштою від скаржника надійшло клопотання (повторне) про поновлення процесуального строку, клопотання про звільнення від сплати судового збору скаржника та оригінал квитанції про сплату судового збору у сумі 704 грн.

Встановлено, що судовий збір, сплачений скаржником при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду, було зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України.

В силу вимог ст. 9 ч. 2 Закону України «Про судовий збір» в редакції закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Тому, вирішення вищезазначеного клопотання про звільнення від сплати судового збору скаржника є недоцільним та апеляційним судом не розглядається.

Проте розглядаючи надане скаржником вищезазначене клопотання (повторне) про поновлення процесуального строку судом встановлено, що ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 повторно зазначає, що остання не приймала участь у цій справі, копію повного тексту оскаржуємого рішення суду першої інстанції у цій справі отримала в канцелярії суду лише 14.01.2020 року. Скаржник повторно керується ст. 354 ЦПК України, та вважає що «апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів … з дня його проголошення».

Однак, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Відповідно до положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, згідно з якою кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

За приписами ст. 126 ч. 1 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

В силу вимог ст. 127 ч. 1 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вказані ОСОБА_1 причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження вищезазначеного рішення суду першої інстанції не свідчать про наявність об`єктивних перешкод для звернення з апеляційною скаргою в передбачені законом строки.

Апеляційний суд повторнороз`яснює ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 наступне.

Відповідно до п. 13 ч. 1 перехідних положень ЦПК України в новій редакції судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Тому, відповідно до ст. 294 ч. 1 ЦПК України (в редакції, що до 14.12.2017 року включно, тобто що діяла на час постановлення оскаржуємого рішення суду першої інстанції) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Із матеріалів цієї справи встановлено, що оскаржується рішення суду першої інстанції ухвалене 22.03.2017 року, без участі скаржника.

ОСОБА_1 ознайомилась із матеріалами цієї справи у повному обсязі, зняла фотокопії та отримала копію повного тексту оскаржуємого рішення суду першої інстанції 14.01.2020 року (заява а.с. 33).

Звідси, строк десять днів (відповідно до п. 13 ч. 1 перехідних положень ЦПК України в новій редакції) на подачу апеляційної скарги з дня отримання ОСОБА_1 (14.01.2020 року) копії рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2017 року розпочався для останньої з 15.01.2020 року та збіг 24.01.2020 року.

Однак встановлено, що апеляційну скаргу скаржник подала через суд першої інстанції поштою лише 27.01.2020 року (конверт а.с. 48), тобто із пропуском строку на її подачу.

Отже під час постановлення оскаржуємого рішення суду першої інстанції, строк на оскарження останнього становив десять днів з дня отримання копії цього рішення відповідно до п. 13 ч. 1 перехідних положень ЦПК України в новій редакції.

При вищевикладених обставинах, вказані скаржником причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження вищезазначеного рішення суду не свідчать про наявність об`єктивних перешкод для звернення з апеляційною скаргою в передбачені законом строки, тому повторно визнані неповажними.

Згідно із ст. 357 ч. 3 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, на підставі ст. 357 ч. 4 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 358 ЦПК України.

При вищевикладених обставинах, керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України, п. 13 ч. 1 перехідних положень ЦПК України, ст. 294 ч. 1 ЦПК України (в редакції, що до 14.12.2017 року включно), апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання суду апеляційної інстанції інших поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2017 року у цій справі в межах строку, встановленого судом, попередивши, що у випадку невиконання зазначених вимог до апеляційної скарги будуть застосовані правила ст. 357 ч. 4 ЦПК України.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя доповідач М.С. Гончар