КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи 357/4963/19

Апеляційне провадження №22-ц/824/334/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченко М.М.

суддів: Білич І.М., Шебуєвої В.А.

розглянув у в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Крилової Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ухваленого 30 жовтня 2019 року в приміщенні суду в складі судді Кошель Л.М., повний текст судового рішення складено 4 листопада 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 33424 грн 02 к. та судові витрати.

Посилається на те, що відповідно до умов кредитного договору № б/н, укладеного 4 квітня 2011 року між сторонами укладено кредитний договір. Банком надано ОСОБА_1 кредит на суму 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

ОСОБА_1 умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2019 року в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, Крилова О.Л. в інтересах ПАТ КБ «Приватбанк», подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції незаконне, та необґрунтоване, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує на те, що банком надано суду всі належні та допустимі докази, зокрема виписку по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, які підтверджують заборгованість відповідача перед позивачем.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки ціна позову в даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційний суд ухвалив розглянути дану справу в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що про недоведеність АТ КБ «ПРИВАТБАНК» наявності у ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором №б/н від 4 квітня 2011 року на умовах та розмірах, якими обґрунтовано позовні вимоги.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 4 квітня 2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанк відповідно до якої, вона отримала кредитні кошти (а.с.13 ).

Відповідно до наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку станом на 31 серпня 2015року у ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 5029грн 04 к., яка включає в себе 2865 грн64 к. - заборгованість за тілом кредиту, 95грн 59 к. - заборгованість по відсоках (а.с. 9).

Також, позивачем надано розрахунок заборгованості станом на 26 березня 2019 року, згідно з якого:

- Погашено заборгованості за тілом кредиту - 12969 грн 19 к.;

- Погашено заборгованість за простроченим тілом кредиту - 4745 грн 55 к.;

- Погашено заборгованості по простроченим відсоткам - 1249 грн 21 к.;

- Погашено заборгованості по пені (штрафам), комісії - 1249 грн 21 к.;

- Заборгованість за тілом кредиту - 14610 грн 15 к.;

- Заборгованість за простроченим тілом кредитна - 6761 грн 99 к.;

- Пеня за прострочене зобов`язання - 9234 грн 07 к.

- Заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн - 750 грн;

- Загальна заборгованість за наданим кредитом - 31356 грн 21 к.;

- Заборгованість по судовим штрафам 2067 грн 81 к.;

- Всього 33424 грн 02 к.

Звертаючись до суду із даним позовом, АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що 4 квітня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладенокредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 4000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом.

На підтвердження умов кредитування АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви відповідача ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості та копію паспорта ОСОБА_1 в подальшому позивачем надано виписку по особовому рахунку відповідача.

Разом з тим, вказані документи не підтверджують умов кредитування та наявності заборгованості у визначеному позивачем розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_1

Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача ОСОБА_1 , її контактну інформацію.

Анкета-заява не містить даних про умови кредитування.

В нижній частині анкети-заяви відсутні відмітки, яку саме картку просив оформити заявник: карту «Універсальну», карту для виплат, карту класу Gold, преміальну карту, ідентифікацію з паспортом, а також бажаного кредитного ліміту.

Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 3 липня 2019 року справа № 342/180/17 дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи скаржника про те, що виписка по особовому рахунку є підтвердженням отримання ОСОБА_1 грошових коштів з огляду на таке.

Так, аналізуючи надану позивачем виписку по особовому рахунку апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно отримувала кошти від позивача та відповідно поповнювала картковий рахунок. 17 серпня 2016 року на картковий рахунок відповідача встановлено кредитний ліміт у розмірі 4000 грн. Проте, позивачем вказується, що має заборгованості по тілу кредиту у розмірі 14610 грн 15 к., при цьому жодним доказом не обґрунтовує таку суму та з чого вона складається, враховуючи наявність встановленого кредитного ліміту в розмірі 4000 грн., а тому апеляційний суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами заборгованость по тілу кредиту у розмірі 14610 грн 15 к.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення, а тому в суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не ставиться питання про відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни в інтересах акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: