ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/605/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №2-6/11 Категорія: на ухвалу Опалинська О. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року : м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Новікова О.М.
Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б.,
за участю секретаря:Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 січня 2020 року в частині забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 як правонаступника ОСОБА_2 до Стеблівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області як правонаступника Дацьківської сільської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , про визнання недійсними рішень Дацьківської сільської ради, відновлення меж і відшкодування шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_3 до Стеблівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області як правонаступника Дацьківської сільської ради, ОСОБА_1 як правонаступника ОСОБА_2 про повернення земельних ділянок та стягнення моральної шкоди

в с т а н о в и в :

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 січня 2020 року клопотання ОСОБА_5 задоволено частково.

Прийнято позовну заяву ОСОБА_5 до Стеблівської сільської ради, третя особа: ОСОБА_1 , про визнання недійсним та відміни рішення виконкому Дацівської сільської ради для спільного розгляду та об`єднано в одне провадження зі справою за позовом ОСОБА_2 до Стеблівської сільської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про визнання недійсними рішень Дацьківської сільської ради, відновлення меж і відшкодування шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_3 до Стеблівської сільської ради та ОСОБА_1 про повернення земельних ділянок та стягнення моральної шкоди.

Забезпечено докази у справі 2-6/11 шляхом зобов`язання Стеблівської сільської ради надати рішення Дацьківської сільської ради №29 від 24 травня 1997 року № 24 та № 25 від 17 квітня 2001 року та інші пов`язані між собою рішення та протоколи засідань органу місцевого самоврядування, на яких вони приймалися, та всі рішення Дацьківської сільської ради про зміну та доповнення рішень № 29 від 24 травня 1997 року №24 та №25 від 17 квітня 2001 року.

Зобов`язано Корсунь-Шевченківську районну державну нотаріальну контору надати належним чином завірену суду спадкову справу після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Яблунівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області.

В решті клопотання про витребування доказів відмовлено.

Відмовлено ОСОБА_5 у задоволенні клопотання щодо накладення арешту на земельну ділянку та заборони ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам здійснювати право користування земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства площею 0,3216 га, кадастровий номер :01:001:0385, що розташована у с. Яблунівка, Корсунь-Шевченківського району.

Вказана ухвала оскаржена ОСОБА_1 в апеляційному порядку.

Доводи скарги зводяться до незгоди з висновками суду про наявність підстав для прийняття позову ОСОБА_5 , об`єднання в одне провадження із даною справою.

Прохальна частина апеляційної скарги стосується скасування ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20.01.2020 в частині задоволення заяви ОСОБА_5 про забезпечення доказів шляхом їх витребування.

Доводи в цій частині полягають в тому, що у клопотанні про витребування заявник не вказав, які саме обставини можуть підтвердити чи спростувати витребовувані ним докази. Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 взагалі не має жодного відношення до предмету позову ОСОБА_5 . Відтак її витребування не надасть доказової інформації щодо його пред`явлених вимог. Апелянтка вважає, що підстав для задоволення клопотання ОСОБА_6 про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України та ст. 116 ЦПК України не було.

Посилаючись на такі аргументи, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20.01.2020 в частині задоволення заяви ОСОБА_5 про забезпечення доказів шляхом їх витребування.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з виділених матеріалів справи, у липні 2009 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до Дацьківської сільської ради, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , предмет якого стосувався визнання недійсними рішень Дацьківської сільської ради про вилучення у ОСОБА_2 земельних ділянок та передачу їх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Крім того, у вказано позові ставилось питання про відновлення меж її земельної ділянки, а також зобов`язання відповідачів повернути їй її земельні ділянки.

14.08.2009 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулись до суду з зустрічним позовом до Дацьківської сільської ради та ОСОБА_2 , якою просили останню повернути позивачам за зустрічним позовом самовільно захоплені земельні ділянки, які на підставі рішень Дацьківської сільської ради належать позивачам. Дацьківську сільську раду просили поділити, погодити та надати дозвіл на виготовлення технічної документації на приватизацію спірних земельних ділянок за рахунок самовільно захоплених ОСОБА_2 земель.

З ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20.01.2020 встановлено, що в провадженні Смілянського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 як правонаступника ОСОБА_2 до Стеблівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області як правонаступника Дацьківської сільської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 , про визнання недійсними рішень Дацьківської сільської ради, відновлення меж і відшкодування шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_3 до Стеблівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області як правонаступника Дацьківської сільської ради, ОСОБА_1 як правонаступника ОСОБА_2 про повернення земельних ділянок та стягнення моральної шкоди.

ОСОБА_5 , яка вказана як третя особа у первісному позові, звернувся до суду з позовом до Стеблівської сільської ради як правонаступника Дацьківської сільської ради, третя особа: ОСОБА_1 , про визнання недійсним та відміни рішення виконкому Дацьківської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області № 24 та № 25 від 17 квітня 2001 року та просив об`єднати подану ним позовну заяву з первісним позовом.

Крім того, у клопотанні від 19.07.2019 ОСОБА_5 просив витребувати у Стеблівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області рішення Дацьківської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області № 29 від 24 травня 1997 року № 24 та №25 від 17 квітня 2001 року та інші пов`язані між собою рішення та протоколи засідань органу місцевого самоврядування на яких вони приймалися та всі рішення Дацьківської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області про зміну та доповнення рішень № 29 від 24 травня 1997 року № 24 та № 25 від 17 квітня 2001 року.

Також просив зобов`язати Корсунь-Шевченківську районну державну нотаріальну контору надати суду належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Яблунівка, Корсунь-Шевченківського району, Черкаської області.

Задовольняючи клопотання в цій частині, суд виходив з того, що позивач ОСОБА_5 самостійно не в змозі отримати вказані докази, які можуть підтвердити або спростувати предмет доказування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Вирішуючи питання про забезпечення доказів суд першої інстанції керувався ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, в якій зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом позову ОСОБА_7 є визнання недійсним та відміни рішення виконкому Дацьківської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області № 24 та № 25 від 17 квітня 2001 року.

Предмет доказування наявність підстав для визнання вказаних рішень недійсними.

Оскільки, на думку суду, витребувані ним докази можуть підтвердити заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, то відповідне клопотання судом було правомірно задоволено.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта відносно того, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не має відношення до предмету позову, а тому не має доказової сили.

Що стосується посилань в апеляційній скарзі на неправильне застосування судом норм процесуального права при витребуванні доказів, а саме статей 84 та 116 ЦПК України, то колегія суддів виходить з наступного.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (частина перша статті 84 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

За змістом частини другої статті 116 ЦПК України одним зі способів забезпечення доказів є витребування доказів.

На думку колегії суддів суд першої інстанції обґрунтовано витребував докази, які вважав такими, що мають суттєве значення для розгляду справи по суті.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 просив витребувати докази на підставі ст. 84 ЦПК України, тоді як суд вирішив забезпечити докази шляхом їх витребування в порядку ст. 116 ЦПК України, що є різними процесуальними процедурами.

Ці процесуальні дії відрізняються метою їх вчинення, а також порядком виконання.

Верховний Суд в ухвалі від 26.11.2019 у справі №401/1824/17 дослідив різницю між витребуванням доказів на підставі ст. 84 ЦПК України та забезпеченням доказів шляхом їх витребування в порядку ст. 116 ЦПК України.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Разом з цим, за змістом статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення, а також клопотання самого заявника (а.с. 18-19) вбачається, що ОСОБА_5 , звертаючись до суду із клопотанням, просив витребувати докази, оскільки він не може самостійно отримати оспорювані рішення органу місцевого самоврядування та інші документи. Саме з цих підстав, просив суд витребувати документи, які на його думку, стосуються предмета доказування.

Такі вимоги по суті є клопотанням про витребування доказів, адже наведені обставини свідчать про, те що заявник тривалий час не може отримати документи, а не про те, що такі докази у майбутньому не вдасться отримати взагалі.

Витребовуючи докази, суд першої інстанції керувався як ст. 84 ЦПК України, так і ст. 116 ЦПК України.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність витребувати оспорювані рішення сільської ради та спадкової справи, оскільки вони сприяють встановленню істини у спорі. Проте, невірно вирішив забезпечити докази шляхом зобов`язання Стеблівської сільської ради надати оспорювані рішення та інші, пов`язані з ними рішення та протоколи засідань.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, судова колегія констатує, що суд правильно вирішив витребувати докази, проте невірно зазначив про їх забезпечення.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись завданням цивільного судочинства, з метою сприяння своєчасному та неупередженому вирішенню спору, колегія суддів дійшла висновку про залишення ухвали в частині, що оскаржується, без змін.

Доводи апеляційної скарги про неправомірне прийняття позовної заяви третьої особи ОСОБА_5 , об`єднання її з первісним позовом та інші процесуальні питання, не беруться до уваги колегією суддів, оскільки у прохальній частині апелянтка просить скасувати ухвалу лише в частині витребування доказів.

В іншій частині судове рішення не переглядалось на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Отже, достатніх підстав для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали не встановлено.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 січня 2020 року в частині забезпечення доказів у даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді