Справа № 716/2399/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.02.2020 Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді Пухарєвої О.В.,
за участю секретаря - Кульки О.М.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Посилається на те, що ОСОБА_1 на праві особистої власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 . Право власності на зазначене будинковолодіння вцілому зареєстровано на підставі рішення Заставнівського районного суду від 05.02.2013 про визнання права власності за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 . В листопаді 2014 по ініціативі позивача в будинку було зареєстровано ОСОБА_3 , однак останній в даному будинку ніколи не проживав та не перебував.
Позивач посилається на те, що вона як власник будинку не має можливості безперешкодно користуватись, розпоряджатись своїм майном через реєстрацію відповідача в будинку, саме тому, просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - знаходиться в АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позов. Позивач зазначила, що знайома була із матір`ю відповідача. На прохання останньої приписала ОСОБА_3 в своєму будинку, однак останній в ньому ніколи не перебував та не проживав. Реєстрація відповідача перешкоджає їй на даний час на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою, однак до суду повернувся конверт, з відміткою Укрпошти проте, що він за зазначеною адресою не проживає.
Оскільки відповідно до приписів ч.8 ст.128, ч.2 ст.130 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності та відзиву на позов від нього також не надходило, а тому справу, зі згоди позивача розглянуто в порядку заочного розгляду та ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідка, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.02.2013 (а.с.18) позивачу ОСОБА_1 на підставі рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05.02.2013 належить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, розташований в АДРЕСА_1 .
У вказаному будинку зареєстровані: позивач- ОСОБА_1 та відповідач- ОСОБА_3 , що вбачається із довідки Юрковецької сільської ради №1810 від 28.10.2019 (а.с.11) .
З акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 від 28.10.2019 (а.с.10) видно, що відповідач ОСОБА_5 у належному господарстві позивача не проживає, не є членом її сім`ї , спільним побутом з нею не пов`язані, місцезнаходження його невідоме.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що являється знайомою позивача. Їй відомо, що ОСОБА_1 в 2013 році прописала у своєму будинку ОСОБА_3 , який із нею не родич, ніколи у будинку позивача неперебував і не проживав. Місцезнаходження ОСОБА_3 їй невідоме.
Судом встановлено, що на сьогоднішній день позивач ОСОБА_1 не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача у її домоволодінні, що розташоване АДРЕСА_1 . Відповідач не є членом сім"ї власника будинку ОСОБА_1 .
Оскільки об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, то обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Таким чином суд вважає, що вимога позивача про визнання відповідача таким , що втратив право користування житловим будинком, розташованим по АДРЕСА_1 обґрунтована та підлягає задоволенню.
На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 274, 279, 280-284 ЦПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного заочного рішення суду до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішеня складено 10.03.2020
Суддя О.Пухарєва