1Справа № 335/2364/20 2/335/1316/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Гашук К.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2020 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь борг у розмірі 11 706 доларів США, що еквівалентно 305 397,83 грн. та 61 209, 52 грн.

Одночасно із позовною заявою, ОСОБА_1 подала клопотання у якому просить звільнити її від сплати судового збору з тих підстав, що її майновий стан не дозволяє сплатити судовий збір в розмірі 3666,08 грн., оскільки вона є пенсіонером за віком, отримує мінімальну пенсію та її щомісячний дохід складає 1648,61 грн., а річний розмір її пенсії складає 19 783,32 грн. Крім того, вона звертається до суду із позовом про стягнення грошових коштів, якими заволоділа відповідач у справі.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі та звільнення позивача від сплати судового збору, суддя доходить наступних висновків.

Положення ст.136 ЦПК України та ст.8 Закону України «Про судовий збір» надають суду право за наявності певних підстав своєю ухвалою, враховуючи майновий стан сторони, крім іншого, звільнити від сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір», норми якого є спеціальними, і він є пріоритетним відносно інших законів.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У зв`язку із цим обставини, зазначені позивачем у клопотанні про звільнення від сплати судового збору, зокрема її лікування та відсутність коштів для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Законом позивач не віднесена до осіб, звільнених від сплати судового збору, крім того її не віднесено до кола осіб, визначених ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Такі докази повинна надати сторона, яка заявляє відповідне клопотання.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши повідомлені позивачем обставини та надані докази, суд вважає, що позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження її незадовільного майнового стану, який позбавляє можливості сплатити судовий збір за подання даного позову до суду.

Так, до клопотання про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 додано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів на утримання податків, а саме про те що, що з 2 кварталу 2019 року по 3 квартал 2019 року інформація про доходи відсутня, довідку про те, що з вересня 2019 року по грудень 2019 року вона отримувала пенсію у розмірі 1648 грн., а з грудня 2019 року по лютий 2020 року вона отримувала пенсію у розмірі 1698 грн, а також довідку про те, що вона не перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення ЗМР по Заводському району та не отримує допомогу. Разом із тим, суддя вважає, що вказані докази не є достатніми для звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки у сукупності із вимогами законодавства та предметом позовних вимог, згідно яких позивач передавала відповідачу досить значні кошти в якості передоплати за купівлю квартири, не свідчать про те, що матеріальний стан позивача не дозволяє їй сплатити судовий збір у визначеному чинним законодавством розмірі.

Крім того, суддя звертає увагу, що спір за вирішенням якого ОСОБА_1 звернулась до суду не відноситься до спорів, пов`язаних із захистом житлових прав позивача, як вона зазначає у своїй заяві, а стосується стягнення грошових коштів, які, за твердженням позивача, вона передала відповідачу в якості передоплати за купівлю квартири.

Відтак, клопотання позивача про звільнення її від сплати судового збору задоволенню не підлягає. При цьому, зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для ОСОБА_1 , яка потребує судового захисту, не є перешкодою їй в доступі до правосуддя, оскільки останній в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Також слід зазначити, що в своєму рішенні у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатись обмеженням доступу до суду.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України.

Згідно з ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З позовної заяви вбачається, шо ціна позову складає 366 607, 35 грн., а тому за подання цього позову необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3 666 грн.

Оскільки суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, то на виконання вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК позивачу необхідно сплатити судовий збір.

Зважаючи на зазначені недоліки позовної заяви її необхідно залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення шляхом сплати судового збору та надати суду документи, що підтверджують сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175, 177, 185, 259-261 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу залишити без руху, надавши позивачу строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у зазначений вище строк заява буде вважатися неподаною та повернута, що не позбавляє права повторного звернення до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К.В. Гашук