У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" квітня 2020 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді САВЛУК Т.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

20 листопада 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення заборгованості за договором позики, та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Закриття провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Виходячи з положень п. 3 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Особливістю цієї підстави закриття провадження у справі, є те, що для її застосування необхідним є наявність трьох складових у сукупності, а саме тих самих сторін спору, предмета позову, підстав позову.

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги.

Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до предмету позову, ОСОБА_1 пред`явив позов до відповідача - ОСОБА_2 , з вимогами: «розірвати договор позики, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , стягнути з ОСОБА_2 суму боргу за договором позики в розмірі 335 683,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 356,83 грн».

Як з`ясовано судом, 17 лютого 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва у цивільній справі №755/16700/19-ц ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення заборгованості за договором позики, задоволено.

Розірвано договір позики, укладений 24 грудня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики у розмірі 335 683,00 грн. та судовий збір у розмірі 3 356,83 грн., а всього на загальну суму 339 039,83 (триста тридцять дев`ять тридцять дев`ять) гривень 00 копійок.

Відповідно до статті 18 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Зміст ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України не містить жодних застережень, які б надавали можливість за тих чи інших умов не виконувати судові рішення, які набрали законної сили. Зазначена норма Закону має імперативний характер і довільному та розширеному тлумаченню не підлягає.

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, про наявність підстав для закриття провадження у цивільній справі, оскільки спір між тими самими сторонами, та аналогічними позовними вимогами вирішено судом в межах розгляду цивільної справи №755/16700/19-ц, за позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення заборгованості за договором позики.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційних інстанціях.

Враховуючи викладене та керуючись п.3 ч.1 ст.255, ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення заборгованості за договором позики.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я