Номер провадження: 22-ц/813/765/20
Номер справи місцевого суду: 520/3515/18
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О.І.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого - Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

За участю секретаря Ющак А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного Управління національної поліції в Одеській області, Київського відділу поліції у м.Одесі Головного Управління Національної поліції в Одеській області, третя особа без самостійних вимог Державна казначейська служба України в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу державної влади,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

26.03.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє від свого імені і від імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , звернулись до Київського районного суду міста Одеси з вищезазначеним позовом в якому просили стягнути на свою користь 50 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Вимоги обґрунтовують тим, що 01.02.2018 року за вхід. №У-261 (додаток 1) ним подано до Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області клопотання по кримінальному провадженню відомості про яке внесено до ЄРДР №0002666 від 03.07.2017 року за ознаками ст. 129 КК України.

06.02.2018 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого щодо не розгляду клопотання - задоволено. Визнано бездіяльність слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 002666 Від 03.07.2017 року, яка полягає у не надані відповіді на клопотання ОСОБА_1 від 01.02.2018 року за № У-261. Зобов`язано слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №002666 від 03.07.2017 року, розглянути клопотання ОСОБА_1 від 01.02.18 року за № У-261 в порядку та у спосіб визначений КПК України, про що невідкладно повідомити останнього (а.с.7).

Позивачі стверджують, що до теперішнього часу, про результат виконання ухвали слідчого судді їм нічого не відомо.

Станом на березень 2018 року, тобто строк досудового розслідування щодо скоєного у відношенні них кримінального правопорушення « ОСОБА_4 », складає 8 місяців, з дня скоєного злочину - 39 місяців, - досудове розслідування, триває, рішення по справі не прийнято, права від скоєного кримінального правопорушення не захищені та не поновлені, особи скоївши кримінальне правопорушення до відповідальності не притягнуті.

Позивачі зазначають, що слідчий до сьогодні не повідомив їх про виконання ухвали суду. Бездіяльність слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №00002666 спричинили їм моральну шкоду, яка полягає у стражданнях, що вони переносять із-за незахищеності та відсутності можливості поновити свої порушені права внаслідок вчиненого кримінального правопорушення. Розмір моральної шкоди позивачі оцінили в 50 000 грн.

03.05.2018 року до суду першої інстанції надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому просили суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ,в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність (а.с.32-33).

03.05.2018 року до суду першої інстанції надійшло клопотання від Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому вони просили суд виключити Київський ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області з кола відповідачів по справі (а.с.40-41).

Ухвалою Київського районного суду м Одеси від 16.07.2018 року до участі у справі залучено третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача Державну казначейську службу України в особі ГУ Державної казначейської служби України (а.с.50).

14.09.2018 року до суду Київського районного суду м. Одеси надійшли пояснення від Державної казначейської служби України в особі ГУ Державної казначейської служби України в Одеській області, в яких вони просили у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що ними ніяких прав і законних інтересів позивачів не порушували та в жодних правовідносинах з ними не перебували, що знаходить своє підтвердження в позовній заяві, в якій не зазначено жодної протиправної дії з боку органів Казначейства (а.с.58-67).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24.03.2018 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного Управління національної поліції в Одеській області, Київського відділеня поліції у м.Одесі Головного Управління Національної поліції в Одеській області, третя особа без самостійних вимог Державна казначейська служба України в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу державної влади - залишено без задоволення.

28.09.2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати повністю вищезазначене рішення та просить ухвалити нове рішення стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Сторони по справі в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином.

Колегія суддів зазначає, що до суду апеляційної інстанції в зазначений день і час: 28.05.2019 року, на 10.15 год. учасники справи не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 5 ст.ст. 268 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

У зв`язку з цим, та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З цих підстав, датою складення цього судового рішення є 05.06.2020 року.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН

Заявник в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та таким, що підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового рішення у зв`язку із:

- неправильним застосуванням норм матеріального права;

- неповним з`ясуванням обставин, що мають значення у справі;

- невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи.

Зокрема заявник зазначає, що судом не застосовано норми 1174 ЦК України та відповідно Постанови Верховного Суду України від 25.05.2016 по справі № 6-440цс16 якою висловлена правова позиція, та зазначено що шкода завдана фізичній особі бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України, не залежно від вини цієї особи.

28.11.2018 року від ГУ національної поліції в Одеської області до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому вони просять її залишити без задоволення, рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.09.2018 року без змін (а.с.97-102).

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Матеріалами справи встановлено, що слідчим відділом Київського ВП у м.Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №00002666 від 03.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.129 КК України.

01.02.2018 року ОСОБА_1 надав до Київського ВП клопотання про допит його та ОСОБА_2 у якості потерпілих в межах кримінального провадження №00002666, повідомити про підозру та обрати запобіжний захід ОСОБА_5 і ОСОБА_6 . Оскільки його клопотання посадовими особами слідчого відділу Київського ВП було залишено без уваги, ОСОБА_1 звернувся до Київського райсуду м.Одеси зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо не розгляду клопотання. Ухвалою Київського райсуду м.Одеси від 06.02.2018 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого щодо не розгляду клопотання в межах кримінального провадження задоволено. Визнано бездіяльність слідчого, яка полягає у ненаданні відповіді ОСОБА_1 на його клопотання і зобов`язано слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №00002666 розглянути клопотання ОСОБА_1 в порядку та у спосіб, визначений КПК України і повідомити скаржника.

ОСОБА_1 доводить, що слідчий до сьогодні не повідомив їх про виконання ухвали суду, що бездіяльність слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №00002666 спричинили йому і членам його родини ОСОБА_2 і малолітній ОСОБА_7 моральну шкоду, яка полягає у стражданнях, що вони переносять із-за незахищеності та відсутності можливості поновити свої порушені права внаслідок вчиненого кримінального правопорушення. Розмір моральної шкоди позивачі оцінили в 50 000 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивачі посилались на такі докази: копії витягів з ЄРДР, копію ухвали Київського райсуду м.Одеси за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого СВ Київського ВП, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №00002666, копії постанов ВСУ.

06.02.2018 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого щодо не розгляду клопотання задоволено. Визнано бездіяльність слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 002666 від 03.07.2017 року, яка полягає у не надані відповіді на клопотання ОСОБА_1 від 01.02.2018 року за № У-261. Зобов`язано слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 002666 від 03.07.2017 року, розглянути клопотання ОСОБА_1 від 01.02.2018 року за № У-261 в порядку та у спосіб визначений КПК України (а.с.7).

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без задоволення районний суд виходив з його недоведеності.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду І інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 1167 ЦК України, передбачає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень даної статті, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Виходячи з вищезазначеного позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Положеннями ст. 56 Конституції України передбачено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадових і службових осіб органів державної влади або місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

У відповідності до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16, шкода завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди ними органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Згідно ч.1 ст. 130 КПК України шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом.

Позивачем не зазначено і не надано жодних доказів, в чому полягає спричинена позивачам шкода з боку Головного Управління національної поліції в Одеській області, Київського відділу поліції у м. Одесі Головного Управління Національної поліції в Одеській області, з урахуванням того, що через п`ять днів після заявленого клопотання порушене право позивачів було відновлено та зобов`язано слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №002666 від 03.07.2017 року, розглянути клопотання ОСОБА_1 від 01.02.18 року за № У-261 в порядку та у спосіб визначений КПК України.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях

Відповідно до етапі 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень,

відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Фактично підставою для застосування вказаного виду відповідальності є

в діях особи складу цивільного правопорушення, складові якого у сукупності надають право на відшкодування завданої шкоди (шкода, протиправна поведінка, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній

особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а відповідно до статті 1172 ЦК

України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім

працівником під час виконання ним своїх трудових/службових обов`язків.

Зважаючи на вищенаведене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, п.4 ч. 1 ст. 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, судова колегія ,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.А. Гірняк

Судді: С.М.Сегеда

Т.В.Цюра