Справа №173/716/20
Провадження №2/173/504/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді - Петрюк Т.М.

При секретарі - Рудовій Л.В

за участю: позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Служба у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації, орган з питань опіки та піклування виконавчого комітету Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

30.04.2020 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 з позовом про позбавлення батьківських прав до відповідача ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки і піклування Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області і служба у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

27.05.2020 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

28.05.2020 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 07.09.2020 року.

07.09.2020 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 21.10.2020 року.

21.10.2020 року закінчене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 21.10.2020 року.

21.10.2020 року в судовому засіданні оголошена перерва до 26.11.2020 року

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України.

26.11.2020 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до його малолітніх доньок - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: з 05.11.2015 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.03.2019року шлюб між ними було розірвано.

В період шлюбу в них народилось двоє дітей: донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу спільні діти проживають разом з позивачем. Відповідач проживає окремо та з часу розірвання шлюбу з дітьми не спілкується, не надає матеріальної допомоги.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19.02.2019 року з відповідача на користь позивача були стягнені аліменти на утримання двох доньок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей. Однак відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів. В зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в сумі 42303.94 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів.

Крім того з цього ж приводу вона звертала до Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою щодо злісного ухилення відповідача від сплати аліментів. Після чого було розпочате досудове розслідування, що підтверджується витягом з ЄРДР № 0000787 від 17.09.2019 року.

Постановою слідчого Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 26.11.2019 року зазначене кримінальне провадження було закрите.

Всі питання щодо виховання дітей вирішуються нею самостійно без будь-якої участі та підтримки з боку відповідача.

Таким чином відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, не спілкується з дітьми, не надає їм доступу до культурних та духовних цінностей. Взагалі не цікавиться життям дітей, що й стало підставою звернення із позовом до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, давши пояснення фактично встановлені матеріалами справи. Також позивач пояснила, що вона подала цей позов для забезпечення майбутнього її дітей, що б відповідач в подальшому не ставив будь-яких вимог для дітей. Відповідач не приділяє уваги дітям, лише обіцяє, але нічого не робить. Відповідач - загроза для дітей. Коли приходить в неадекватному стані то травмує психіку дітей.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. При цьому пояснив, що він має групу інвалідності в зв`язку з чим має можливість працевлаштуватись не на кожну роботу. Протягом деякого часу він не мав роботи, тому в нього виникла заборгованість зі сплати аліментів. На даний час він працює, отримує також пенсію і поступово погашає заборгованість з аліментів. Крім того у нього є дитина від першого шлюбу де також у нього є заборгованість зі сплати аліментів, але питання про позбавлення його батьківських прав не ставиться. Посилання позивача, що він є загрозою для дітей і травмує їх психіку безпідставні, оскільки діти його люблять. Коли він зустрічається з дітьми діти охоче йдуть до нього, біжать, обіймають і завжди раді його бачити як і він їх. Тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог: служби у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації та органу опіки та піклування Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровській області в судове засідання не з`явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, показання свідків, з`ясувавши зміст позовних вимог дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони з 05.11.2015 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.03.2019 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується рішенням суду.

В період шлюбу в сторін народилось двоє дітей: донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, в яких сторони записані батьками дітей.

Після розірвання шлюбу діти сторін залишились проживати разом з позивачем. Відповідач проживає окремо від дітей.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19.02.2019 року з відповідача на користь позивача були стягнені аліменти на утримання двох доньок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей. Однак відповідач ухиляється від сплати аліментів. В зв`язку з чим у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів в сумі 42303.94 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів.

Позивачка зверталась до Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою щодо злісного ухилення відповідача від сплати аліментів. Було розпочате досудове розслідування, що підтверджується витягом з ЄРДР № 0000787 від 17.09.2019 року.

Постановою слідчого Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 26.11.2019 року зазначене кримінальне провадження було закрите за відсутністю складу злочину. що підтверджується копією постанови..

Позивач просить позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його малолітніх дітей посилаючись на те, що відповідач не виконує жодного із покладених на нього законом батьківських обов`язків та займається вихованням дітей.

Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона , він ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини.

З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено наступне.

Позивачем надана довідка КЗ «Верхівцевсьий дошкільний навчальний заклад «Теремок» Верхівцевської міської ради», в якій зазначається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . відвідують дитячий садочок «Теремок» з 04.06.2018 року, дівчат приводить та забирає мати, нею вирішують всі питання перебування дітей в дитячому садочку. Також мати сплачує за харчування дітей. Батько жодного разу дітей у дитячому садочку не відвідав та не приймає участь у їх вихованні.

Згідно копії довідок сімейного лікаря від 03.07.2020 року зазначено, що в наслідок стресу після візиту батька у дітей виникають невротичні реакції, що являється загрозою для здоров`я дітей.

Таким чином лише ці два документи певним чином підтверджують обґрунтування позивача щодо необхідності позбавлення відповідача батьківських прав.

Проте допитані за клопотанням позивача свідки в ОСОБА_6 і ОСОБА_7 в судовому засіданні надали наступні пояснення.

Так свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона знає сторони, які проживали нормально. ОСОБА_1 сама виховує дітей. Про відповідача нічого поганого казати не може.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству з позивачкою. Їй відомо, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, проживали вони нормально. Останнім часом вона відповідача не бачить.

Таким чином факту ухилення відповідача від участі у вихованні дітей з показань свідків не встановлено.

З прослуханого в судовому засіданні аудіо запису, судом встановлено, що батько спілкується з доньками. Цікавиться станом їх здоров`я. Діти охоче спілкується з батьком. Будь-якої настороги, побоювань відносно батька не виказують. Бажають бачитись з батьком, говорять, що його люблять, як і батько говорить, що любить дітей. Також батько пропонував дітям забрати їх з дитячого садочка до себе додому і говорив, щоб вони з цього приводу запитали дозволу у матері. Але мати сказала, що діти хворіють і забирати дітей з дитячого садочка вони будуть лише вдвох. Тобто фактично заборонила батькові взяти дітей до себе. Тому суд критично ставить до довідки дошкільного навчального закладу, що батько дітей з дитячого садка не забирав та їх та не відвідував.

З наданої відповідачем характеристики з місця роботи, останній характеризується позитивно, як працівник та як людина.

Таким чином будь-яких підстав для позбавлення відповідача батьківських прав судом не встановлено.

Тому суд критично ставиться як до наданих позивачкою вищевказаних довідок, оскільки позивачка сама перешкоджає забрати дітей відповідачу з дитячого садочка та провести з ними час. Так і до довідок, наданих сімейних лікарем в яких лише констатований факт стресу у дітей, але не вказано коли і за яких обставин з цього приводу позивачка зверталась до лікаря, яке лікування дітям проводилось та його тривалість.

Наявність самих захворювань у дітей сторін не є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.

Як не є підставою у розумінні ст. 164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав наявність заборгованості зі сплати аліментів чи те, що батько щось обіцяв купити дітям, але цього не зробив.

В одній із записаних позивачем розмов остання посилається на те, що відповідач перебуває у нетверезому стані, але це лише припущення позивача. Ніякими доказами не підтверджена. Крім того розмова відбувалась між сторонами, а не батька з дітьми.

Згідно постанови ради з питань опіки та піклування при виконкомі Верхівцевської міської ради від 21.09.2020 року вирішено клопотати перед Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , 1987 року народження по відношенню до його доньок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дана постанова затверджена рішенням виконавчого комітету Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області № 98 від 23.09.2020 року.

Відповідно до ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України - При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України - Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України - Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Оцінюючи надані позивачем доводи в їх сукупності суд приходить до висновку, що позивачем не надано достатніх та переконливих доказів ухилення відповідача від участі у вихованні дітей.

За цими ж обставинами суд не погоджується з висновком органу опіки і піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його дітей.

В свою чергу як встановлено в судовому засіданні батько любить своїх дітей і діти в телефонних розмовах говорили, що люблять батька. Доказів на підтвердження будь-якої негативної поведінки батька по відношенню до своїх дітей не надано. Батько бажає бачитись зі своїми дітьми та приймати участь у їх вихованні.

На підставі чого суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 60 коп. і витрати на надання правової допомоги в сумі 4200.00 грн., покладаються на позивача, оскільки судом ухвалюється рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На основі ст. 164 - 166, СК України, керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 , 430 ЦПК України. суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Служба у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації (юридична адреса: пр. Шевченка, 21 м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, ), орган з питань опіки та піклування виконавчого комітету Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (юридична адреса: вул. Леніна, 75 м. Верхівцево Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, ЄДРПОУ 3595-156), про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 по відношенню до дітей: доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити

Понесені судові витрати по сплаті судового збору і за надання правової допомоги покласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 06.12.2020 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 07.12.2020 року

Дата набрання законної сили: 06.01.2021 року