КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/3116/2020
справа №755/2685/15-ц
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2019 року, постановлену під головуванням судді Галагана В.І.

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест Фінанс" про заміну сторони виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, у якій просила замінити стягувача ПАТ "УкрСиббанк" за рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 01 грудня 2015 року у справі за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Заяву обґрунтовує тим, що на виконання рішення у цій справі видані виконавчі листи, які пред`явлені до виконання, але повернуті стягувачу за відсутності у боржників майна.

25 червня 2019 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Фінанс" укладено Договір факторингу №25/06/2019, згідно із яким останнє набуло прав вимоги за договором, щодо якого Дніпровським районним судом міста Києва 01 грудня 2015 року ухвалено зазначене рішення.

В цей же день, ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Фінанс" відступило право вимоги ОСОБА_1 згідно із Договором відступлення прав вимоги.

Посилаючись на викладені обставини, просить замінити сторону у виконавчому провадженні.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, заяву задовольнити.

В апеляційній скарзі посилається на необґрунтованість висновків суду, що фізична особа не може набути прав кредитора у зобов`язаннях, в яких кредитором може бути лише фінансова установа.

Так, зазначає, що набула права грошової вимоги, інших прав фінансової установи не набувала, правочин з відступлення права вимоги недійсним не визнавався.

Вказує, що суд не врахував позиції боржників, які не заперечували проти задоволення заяви.

Представник заявника в додаткових поясненнях просив врахувати постанову Верховного Суду складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року у справі №916/2286/16, згідно із якою у разі, якщо договір відступлення права вимоги недійсним не визнавався, то він є обов`язковим.

В поясненнях на апеляційну скаргу ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Фінанс" вказала, що підтримує доводи заявника та просить замінити стягувача.

В судовому засіданні представник скаржника адвокат Федорова С.В. доводи апеляційної скарги підтримала.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник ПАТ "УкрСиббанк" подав заяву про розгляд справи за відсутності представника банку, а також про підтвердження передачу права вимоги.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, представника скаржника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції, з посиланням на постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 та від 31 жовтня 2018 року у справі №465/646/11 виходив з того, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа.

З такими висновками суд апеляційної інстанції не погоджується та вказує на таке.

З матеріалів справи убачається, що 01 грудня 2015 року Дніпровським районним судом міста Києва у справі №755/2685/15 ухвалено рішення, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 03 лютого 2016 року, яким стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 24 квітня 2008 року в сумі 30973,46 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 01 грудня 2015 року становить 741814,37 грн., пеню у розмірі 4931,64 грн., а також по 1827 грн. судового збору з кожного.

29 липня 2016 року ПАТ "УкрСиббанк" отримано два виконавчі листи на виконання рішення суду.

25 червня 2019 року між ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Фінанс" та ПАТ "УкрСиббанк" укладено Договір факторингу №25/06/5/2019, відповідно до умов якого, в порядку та умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржника за Договором споживчого кредиту №0 від 24 квітня 2008 року, що укладений між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 , та Договором поруки №200096 від 24 квітня 2008 року, укладеним між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_4 .

Згідно Актів приймання-передачі прав вимоги та документації від 25 червня 2019 року Фактором прийнято права вимоги.

Згідно із розділом 3 договору факторингу складання зазначеного акту є свідченням зарахування на рахунок клієнта суми фінансування.

Окрім того, 25 червня 2019 року між ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Фінанс" та ОСОБА_1 укладено Договір відступлення прав вимоги (цесії), відповідно до умов якого, в порядку та умовах, визначених цим договором, цедент передає (відступає) цесіонарію, а цесіонарій набуває належне цедентові право вимоги до ОСОБА_3 за Договором споживчого кредиту №0 від 24 квітня 2008 року та право вимоги до ОСОБА_4 за Договором поруки №200096 від 24 квітня 2008 року.

Згідно із розділом 2 зазначеного договору до моменту його укладення та на підставі попереднього договору ОСОБА_1 здійснила оплату за придбане право вимоги.

На підтвердження факту оплати представником скаржника також надано копію квитанції від 25 червня 2019 року №25 на суму 62549,82 грн., що відповідає ціні продажу, яка вказана у пункті 1.1 договору.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 442 ЦПК України унормовано:

1. У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

2. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

3. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

4. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

5. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Положенням частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договором цесії) є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження (постанова Верховного Суду від 23 липня 2019 року у справі №905/1976/16).

Постанова Верховного Суду складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року у справі №916/2286/16 містить висновки про те, що вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни. Далі Верховний Суд вказує, що судами не встановлено, що Договір відступлення оспорюється або визнаний у встановленому порядку недійсним і на відповідні обставини не посилаються учасники справи та заявник, у зв`язку з чим відмова судів першої та апеляційної інстанцій у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони (кредитора) правонаступником з підстав того, що фізична особа не може бути належним правонаступником кредитодавця у спірних правовідносинах і укладений договір не може змінити імперативні приписи законодавства, Суд вважає помилковими.

Матеріали цієї справи не містять доказів про визнання недійсним Договору відступлення прав вимоги (цесії), що був укладений 25 червня 2019 року між ТОВ "Фінансова компанія "Інвест Фінанс" та ОСОБА_1 , відповідно до законодавства не встановлено нікчемності такого правочину, відтак висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви не ґрунтуються на вимогах закону.

Ураховуючи наведене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заява про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2019 року скасувати та постановити нове судове рішення наступного змісту.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (код ЄДРЮОФОПГФ 09807750) за рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 01 грудня 2015 року у справі №755/2685/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості на правонаступника - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 червня 2020 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова