ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/248/15-ц Номер провадження 22-ц/814/250/20Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О.С. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Кривчун Т.О.

Суддів: Бондаревської С.М., Чумак О.В.

Секретар: Ткаченко Т.І.

за участю: представника позивача адв. Самойленко М.О.

представника відповідача адв. Дашко М.В.

представника третіх осіб з самостійними вимогами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адв. Варавіна С.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 жовтня 2019 року

по справі за об`єднаними позовами ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя, третіх осіб з самостійними вимогами: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до місцевого суду з вказаним позовом, неодноразово уточненим в ході розгляду справи, до відповідача, посилаючись на те, що з 08 серпня 2009 року по 29 вересня 2014 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , від якого мають малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що, під час перебування у шлюбі вони збудували житловий будинок по АДРЕСА_1 , який до цього часу в експлуатацію не введено, право власності не зареєстровано, а всі дозвільні документи на проведення будівельних робіт видавались на ім`я колишньої дружини.

З урахуванням наведеного, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу сторони не можуть домовитись добровільно про поділ майна подружжя, остаточно просив:

-в порядку поділу спільного майна подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , визнати за ОСОБА_3 право співзабудовника на 1/2 частину збудованого за час шлюбу (із ступенем готовності 100%), але не прийнятого в експлуатацію об`єкта незавершеного будівництва мансардного житлового будинку, проїзду до гаража, доріжок та відмосток із маломірних елементів мощення та огорожі із ворітьми та хвірткою в домоволодінні АДРЕСА_1 , що складається з приміщень площею 270кв.м;

-в порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом житлового будинку, проїзду до гаража, доріжок та відмосток із маломірних елементів мощення та огорожі із ворітьми та хвірткою (із ступенем готовності 100%) по АДРЕСА_1 ;

-визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки пропорційно 1/2 частині об`єкту незавершеного будівництва, загальною площею 0,16га, кадастровий номер::01:007:0243, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ;

-залишити за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину земельної ділянки пропорційно 1/2 частині об`єкту незавершеного будівництва, загальною площею 0,16 га, кадастровий номер::01:007:0243, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ;

-вирішити питання судових витрат (т.8,а.с.72-74).

У травні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до місцевого суду з позовом, уточненим у ході судового розгляду, до ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , посилаючись на те, що всі будівельні матеріали та послуги по будівництву спірного об`єкту були оплачені саме ними, з урахуванням чого остаточно прохали стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 понесені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 витрати в розмірі 1043628,36 грн., пов`язані з придбанням будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва житлового будинку, що розташований на земельній ділянці площею 0,16 га, по АДРЕСА_1 , а саме на придбання таких будівельних матеріалів (перелік додано) (т.6, а.с.152-162).

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 жовтня 2019 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя про розподіл майна подружжя, задоволено частково.

У порядку поділу спільного майна подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , визнано за ОСОБА_3 право співзабудовника на 1/2 частину збудованого за час шлюбу із ступенем готовності 70%, але не прийнятого в експлуатацію об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У задоволенні позову третіх осіб з самостійними вимогами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у повернення сплаченого судового збору 852,65 грн. (т.8, а.с.114-117).

Додатковим рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 січня 2020 року відмовлено ОСОБА_3 у стягненні витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи №29-15, судової будівельно-технічної експертизи №708; експертного будівельно-технічного дослідження №90-16 (т.8, а.с.151).

У поданій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення районного суду в частині поділу майна подружжя скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити; в порядку поділу спільного майна подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_7 - визнати за ОСОБА_3 право співзабудовника на 1/2 частину збудованого за час шлюбу (із ступенем готовності 100%), але не прийнятого в експлуатацію об`єкта незавершеного будівництва мансардного житлового будинку, проїзду до гаража, доріжок та відмостки із маломірних елементів мощення та огорожі із ворітьми та хвірткою в домоволодінні АДРЕСА_1 , що складається з приміщень площею 270 кв.м; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом житлового будинку, проїзду до гаража, доріжок та відмостки із маломірних елементів мощення та огорожі із ворітьми та хвірткою (із ступенем готовності 100%) по АДРЕСА_1 та на Ѕ частину земельної ділянки пропорційно до Ѕ частини об`єкта незавершеного будівництва, площею 0,16га, кадастровий номер::01:007:0243, цільове призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ; в іншій частині судове рішення від 24.10.2019 року у справі №536/248/15-ц не оскаржується (т.8, а.с.125-141).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при постановленні оскаржуваного рішення, місцевий суд не прийняв до уваги заперечення позивача та взяв до уваги висновок експертного будівельно-технічного дослідження №1/7-16 від 02.12.2016 року, який, на думку апелянта, ґрунтується на документах, що не відповідають дійсності, не узгоджуються з іншими матеріалами справи, та прямо їм суперечать, більше того, сам висновок має суттєві розбіжності з документами, на підставі яких у грудні 2016 року експерт встановлювала будівельну готовність спірного об`єкта станом на грудень 2014 року.

Вказує, що, зокрема, відповідачем у справі також підтверджено, що початок будівництва спірного об`єкту розпочався у вересні 2009 року, а завершився у грудні 2012 року.

Зауважує, що місцевим судом належним чином не проаналізовано обставини справи та не надано оцінку доказам, як і доводам позивача, зокрема, в оскаржуваному рішенні суду не наведено мотивів, з яких виходив суд, відмовляючи позивачу, в порядку поділу майна подружжя, у визнанні за ним права власності на 1/2 частину об`єкту незавершеного будівництва.

В подальшому, 16.03.2020 року, треті особи з самостійними вимогами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі представника - адвоката Самойленка М.О., звернулись до апеляційного суду з окремими заявами про відмову від позовів та прохали провадження у справі закрити. Вказували, що наслідки цієї процесуальної дії їм відомі (т.8, а.с.183-185).

У судовому засіданні представники позивача та третіх особи підтримали подані ними заяви про відмову від позовів.

Наслідки відмови від позову сторонам колегією суддів додатково роз`яснено та сторонам зрозумілі.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшла висновку, що заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.2 ст.49 ЦПК України позивач має право відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу.

За змістом ч.3 ст.52 ЦПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Частиною 1 ст.255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Згідно з ст.373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову відповідає вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, якою одночасно визнає не чинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

З огляду на наведене та, врахувавши фактичні обставини справи, зокрема, те, що позивач та треті особи з самостійними вимогами відмовляються від своїх позовів, така відмова є добровільною та відповідає їх волі, прийняття відмов від позову не порушує прав інших осіб, колегія суддів приходить до висновку, що їх слід прийняти, рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 жовтня 2019 року визнати не чинним, а провадження у справі - закрити.

Керуючись ч.ч.1,3 ст. 206, ч.1 ст. 255, ст.373 374, 381 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_3 , - задовольнити.

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , - задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_3 від позову до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя.

Прийняти відмову третіх осіб з самостійними вимогами: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від позову до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Визнати не чинним рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 жовтня 2019 року у справі №536/248/15-ц.

Провадження у справі за об`єднаними позовами ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя, третіх осіб з самостійними вимогами: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів, - закрити.

Роз`яснити сторонам наслідки закриття провадження у справі, передбачені статтею 256 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду

ГОЛОВУЮЧИЙ Т.О. Кривчун

СУДДІ С.М. Бондаревська

О.В. Чумак