Справа № 1618/2999/2012
Провадження № 4-с/539/8/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2020 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Алтухової О.С.,
за участю секретаря Гусак А.О.,
розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) Поліщук Ірини Анатоліївни в частині нарахування аліментів в розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку,
В С Т А Н О В И В:
Скаржник ОСОБА_2 звернувся в суд із скаргою на дії головного державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) Поліщук Ірини Анатоліївни в частині нарахування аліментів в розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Вважає такі дії виконавця незаконними з наступних підстав. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стан погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках передбачених цим Кодексом. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача стягнення, що відповідає змісту статті 192 СК України, відповідно до якої, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках. Підставою для здійснення виконавчого провадження щодо стягнення аліментів, здійснюваного виконавцем може бути виключно виконавчий лист, виданий на підставі певного рішення суду, постановленого у цивільній справі про стягнення аліментів. Крім того, скаржник вважає, що тільки судом під час ухвалення рішення щодо збільшення розміру аліментів можуть бути дослідженні та враховані обставини зміни сімейного стану платника аліментів, що не входить в повноваження виконавця.
Перерахунок розміру аліментів він отримав 19.02.2020 року, а отже скарга на дії державного виконавця подається в межах строку, визначеного п.а ч. 1 ст. 449 ЦПК України
Просив визнати незаконними дії головного державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) Поліщук Ірини Анатоліївни в порядку виконавчого листа № 1618/2999/12, виданого 31.12.2012 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області на підставі рішення Лубенського міськрайонного суду від 31.07.2012 року щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в розмірі 350 грн щомісячно на утримання доньки, в частині нарахування аліментів в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Зобов`язати головного державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) ОСОБА_5 здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів з вересня 2018 року згідно виконавчого листа № 1618/2999/12, виданого 31.12.2012 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області на підставі рішення Лубенського міськрайонного суду від 31.07.2012 року щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки в розмірі 350 грн щомісячно.
Скаржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином.
Державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області в судове засідання не з`явився. Просив розглянути скаргу за його відсутності. Згідно наданого відзиву заперечувала проти задоволення скарги, посилаючись на те, що у відповідності до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», який набув чинності 28.08.2018 року, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального розміру, передбаченого Сімейним кодексом. Вказана редакція статті містить імперативну вказівку, яка передбачає, що аліменти на одну дитину з моменту вступу в дію даної норми права не можуть бути меншими ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, незалежно від розміру аліментів, призначених за рішенням суду, чи у частині від доходу чи у твердій грошовій сумі. З урахуванням викладеного, державний виконавець самостійно проводить перерахунок аліментів до мінімального гарантованого розміру.
Дослідивши скаргу та документи додані до неї, відзив державного виконавця, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Судом встановлено, що на виконанні Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) перебуває виконавче провадження № 33941546 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Лубенським міськрайонним судом Полтавської області № 1618/2999/12 від 31.07.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 350 грн щомісячно, починаючи з 18.07.2012 року і до досягнення дитиною повноліття.
У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року N 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %).
Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.
Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.
Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.
Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.
Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 12.09.2018 р. № 459/2181/17.
28 серпня 2018 року набрав чинності Закон України від 03 липня 2018 року № 2475- VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», яким частину 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.
Отже, враховуючи вимоги Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання", який набрав чинності з 28 серпня 2018 року, яким внесено зміни до статті 71 Закону України «По виконавче провадження» щодо повноважень державного виконавця, державним виконавцем самостійно приведено виконавчий документ у відповідності до чинного законодавства.
За таких обставин, відповідно до частини другої статті 182 СК України зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення, але покладає на платника аліментів обов`язок забезпечувати дитину у розмірі, який є не меншим ніж мінімальна гарантія, встановлена Законом, а також покладає на виконавця зобов`язання здійснювати стягнення аліментів у розмірі не нижчому за гарантований.
Отже, доводи скарги ОСОБА_2 , що збільшення розміру аліментів має відбуватися виключно за рішенням суду та виконавець не мав права самостійно збільшувати розмір аліментів, є безпідставними та спростовуються вищенаведеним.
Таким чином, суд приходить висновку, що оскаржуваний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 11.02.2020 року, здійснений головним державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) Поліщук І.А. відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», жодних норм Закону державним виконавцем при винесенні оскаржуваного розрахунку не було порушено.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 447-451383-389 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) Поліщук Ірини Анатоліївни в частині нарахування аліментів в розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку - відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Лубенського міськрайонного суду О.С.Алтухова