Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.

за участю секретаря - Передрій І.В.

учасники справи:

позивач - не з`явився;

представник позивача - адвокат Шпакович О.В.

відповідач - не з`явилась;

представник відповідача - адвокат Рибитва О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна,-

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна.

Згідно заявлених вимог, позивач просить суд: «визнати за ОСОБА_1 місце постійного проживання якого: АДРЕСА_1 (приватне помешкання) право приватної власності на наступні об`єкти нерухомого майна: кухня під літерою 2-1 розміром 8,9 кв.м., коридор під літерою 2-2 розміром 2,5 кв.м.; жилі кімнати: під літерами 2-3 розміром 11,6 кв.м. та під літерою 2-4 розміром 13,8 кв.м. та сарай під літерою «Б» за матеріалами Технічного паспорту Київського міського Бюро технічної інвентаризації

від 06 червня 1989 року, а також на добудовану після пожежі у 2011 році кімнату загальною площею 19,6 кв.м., позначену у технічному паспорті від 12 липня

2017 року за №2-1 виконаними на замовлення відповідача Київським міським Бюро технічної інвентаризації» (Комунальне підприємство Київської міської Ради «Київське міське Бюро технічної інвентаризації») від 12 липня 2017 року».

Вимоги позову обґрунтовані тим, що на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 12 серпня 1993 року, укладеного між позивачем

ОСОБА_1 та його батьком ОСОБА_3 , позивачеві належить 34/100 частин житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 . Згідно умов вказаного договору, в користування обдарованого ОСОБА_1 переходить на праві приватної власності: тамбур під літерою №1 розміром 3,2кв.м., тамбур під літерою «2» розміром 2,8кв.м., кухня під літерою 2-1 розміром 8,9кв.м., коридор під літерою 2-2 розміром 2,5кв.м.; жилі кімнати: під літерами 2-3 розміром 11,6кв.м. та під літерою 2-4 розміром 13,8кв.м. та сарай під літерою «Б». У 2011 році в неконтрольованій позивачем частині житлового будинку внаслідок пошкодження електричної проводки та випадкового займання вогню виникла пожежа, внаслідок чого позивач був змушений здійснити відновлювальний ремонт частини приватного помешкання за власний рахунок. ОСОБА_4 було подано позовну заяву до ОСОБА_1 про визнання права користування земельною ділянкою, на якій розташоване спірне домоволодіння, про виділення в натурі частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , в якій вимагається передати їй на праві приватної власності приміщення у житловому будинку, які за умовами вищезазначеного договору дарування від 12 серпня 1993 року та матеріалами технічних паспортів перебувають у особистій приватній власності позивача ОСОБА_1 , що заперечується відповідачем ОСОБА_4 . Отже, на думку позивача, невизнання відповідачем права позивача на об`єкт нерухомого майна - житлові кімнати, розташовані у приватній будівлі, є доказом існування цивільно-правового спору з приводу права власності між ними, та визначеною статтею 392 ЦК України підставою для визнання за позивачем права власності в судовому порядку.

Вказану позовну заяву було передано в провадження судді Астахової О.О. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 серпня 2019 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 04 листопада 2019 року відкрито провадження в даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 19 лютого 2020 року, постановленою без видалення до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.

Розпорядженням керівника апарату Дніпровського районного суду м.Києва №163 від 20 травня 2020 року, відповідно до пункту 19 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та пункту 7.54 розділу VII Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл вказаної справи.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 травня 2020 року дану цивільну справу прийнято до провадження судді Гаврилової О.В., постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 26 червня 2020 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення в натурі частини житлового будинку та зміну розміру часток у праві власності в частині позовних вимог, а саме: виділенні в натурі належної ОСОБА_2 231/400 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_2 право власності на приміщення: вітальню 2-1 площею 19,6 м2; кухню 2-2 площею 17,5 м2; 2-3 житлову кімнату площею 13,1 м2; санвузол 2-4 площею 5,1 м2; загальною площею 55,3 м2 та наступні господарські будівлі і споруди: навіс літ «Е» і

Ѕ частину огорожі, воріт з хвірткою №№1, 2, 4-6 та виділенні у власність ОСОБА_1 169/400 частин житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1 право власності на приміщення: кухню 1-1 площею 9,1 м2; ванну 1-2 площею 6,2 м2; коридор 1-3 площею 2,6 м2; житлову кімнату площею 18,6 м2, загальною площею 36,5 м2 та наступні господарські будівлі і споруди: сарай літ «Б»: вбиральню літ. «Г»; навіс літ «Д»; гараж

літ. «Ж» і Ѕ частину огорожі, воріт з хвірткою №№1, 2, 4-6, до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна та об`єднанні їх в одне провадження.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 26 червня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в частині позовних вимог про зміну розміру часток у праві власності - залишено без руху.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 21 липня 2020 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру часток у праві власності - повернуто відповідачеві.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 22 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шпакович О.В. в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та додатково пояснила, що стороною позивача обрано спосіб захисту з підстав, передбачених ст.392 ЦК України, про визнання права власності на майно яке було зареєстроване за позивачем та яке було збудоване ним після пожежі - добудова. Зазначила, що в даному випадку спір про право власності не породжує такого права, а підтверджує це право, оскільки відповідачем це право не визнається. Також пояснила, що позивачеві було відмовлено в реєстрації права власності на добудову площею 19,6кв.м., оскільки в договорі дарування вказана добудова не зазначена. При цьому введення добудови в експлуатацію не потребується. Також пояснила, що пожежа в будинку сталася через несправну електрику та замість двох пошкоджених приміщень площею 3,2кв.м. та 2,8кв.м. позивачем було збудовано прибудову площею 19,6кв.м.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Рибитва О.А. в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити та пояснив, що відповідачу належить 231/400 часток будинку, а відповідачу - 169/400 часток будинку. В державному реєстрі зазначена загальна площа будинку - 91,8кв.м., до якої входить й кімната площею 19,6кв.м. Вказане майно, в тому числі й прибудова, належить обом співвласникам відповідно до визначених часток. Зазначив, що право користування будинком не визначено, виділу в натурі не відбувалось, при цьому, позивач просить визнати за ним право власності на конкретні кімнати та приміщення, які не належать йому на праві власності, оскільки власність є спільною частковою, а в договорі дарування та реєстрі вказано лише про користування певними приміщеннями. Зауважив, що визнання права власності на конкретні житлові та нежитлові приміщення в даному будинку можливе лише шляхом визначення порядку користування та виділу в натурі. Також зазначив, що пожежа сталася саме з вини позивача.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Частиною 3 ст.12 та частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В провадженні Дніпровського районногосуду міста Києва перебувала цивільна справа №755/8421/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про виділення в натурі частини житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Рішенням Дніпровського районногосуду міста Києва від 06 листопада 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про виділення в натурі частини житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року рішення Дніпровського районногосуду міста Києва від 06 листопада 2019 року залишено без змін.

Рішенням Дніпровського районногосуду міста Києва від 06 листопада 2019 року встановлено:

«Житловий будинок АДРЕСА_1 складається з двох

кухонь - 9,1 кв.м., 17,5 кв.м., ванної кімнати - 6,2 кв.м., санвузол - 5,1 кв.м., вітальні - 19,6 кв.м., коридору - 2,6 кв.м., двох житлових кімнат - 18,6 кв.м., 13,1 кв.м., що підтверджено технічним паспортом на будинок від 12.07.2017 року.

За даними Витягу з реєстру територіальної громади м. Києва у будинку АДРЕСА_1 зареєстровано: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4.

Земельна ділянка площею 600 кв.м. по АДРЕСА_1 надана Житловим управлінням Виконкому Дарницької районної Ради депутатів трудящих

м. Києва ОСОБА_3 у безстрокове користування на підставі Договору від 30.12.1955 року.

На підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10.12.2003 року ОСОБА_2 належить на праві власності 33/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 .

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.02.2018 року ОСОБА_2 належить на праві власності 99/400 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від

28.02.2018 року ОСОБА_1 належить на праві власності у порядку спадкування 33/400 частин будинку АДРЕСА_1 та 34/100 частини на підставі договору дарування від 12.08.1993 року, що підтверджено Договором дарування від 12.08.1993 року, встановлено рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10.12.2003 року та Архівною довідкою Київського державного нотарільного архіву від 14.05.2003 року.

Таким чином, станом на день ухвалення даного рішення суду ОСОБА_2 належить на праві власності 231/400 частин будинку

АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 належить на праві власності 169/400 частин будинку АДРЕСА_1 .

Згідно Листа Головного управління Держгеокадастру у м. Києві від 15.11.2017 року № 29-26-0.22-8205/2-17, документи, що посвідчують право власності/користування земельною ділянкою на території м. Києва за адресою:

АДРЕСА_1 , у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року № 1021, територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує політику у сфері земельних відносин у м. Києві, не реєструвались. Інформація про реєстрацію до 01.01.2013 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА) земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , не передавались.

Згідно Листа Головного управління Держгеокадастру у м. Києві від 14.12.2018 року № 900/0-997/6-18, станом на день складення цього Листа відомості щодо державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі на території м. Києва за адресою: АДРЕСА_1 та рішення про передачу її у власність/користування юридичним і фізичним особам в Головному управлінні Держгеокадастру у м. Києві - відсутні.»

На підтвердження позовних вимог стороною позивача надано копію нотаріально посвідченого договору дарування від 12 серпня 1993 року, укладеного між позивачем ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , за яким позивач прийняв у дар 34/100 частини житлового будинку, розташованого в

АДРЕСА_1 . Згідно цього договору, в користування обдарованого переходить: тамбур під літерою 1 розміром 3,2кв.м.; тамбур під літерою 2 розміром 2,8кв.м.; кухня під літерою 2-1 розміром 8,9кв.м.; коридор під літерою 2-2 розміром 2,5кв.м.; жилі кімнати: під літерами 2-3 розміром 11,6кв.м. та під літерою 2-4 розміром 13,8кв.м.; сарай під літерою «Б». В договорі також зазначено, що житлова площа будинку становить 70,6кв.м. (т.1 а.с.108-109)

Крім зазначеного вище технічного паспорту на садибний житловий будинок по АДРЕСА_1 від 12 липня 2017 року (т.1 а.с.122-126) стороною позивача надано технічний паспорт на житловий будинок (домоволодіння) по АДРЕСА_1 від 06 вересня 1991 року (т.1 а.с.112-114), за яким вказаний житловий будинок складався з: з двох кухонь - 9,1 кв.м. та 8,9 кв.м.; ванної кімнати - 6,2 кв.м.; двох коридорів - 2,6 кв.м. та 2,5 кв.м., двох житлових кімнат - 18,6 кв.м. та 11,6 кв.м.; двох тамбурів - 3,2 кв.м. та 2,8 кв.м.

Довідкою відділу Державного пожежного нагляду з обслуговування Дніпровського району м.Києва від 06 квітня 2011 року підтверджується факт пожежі, що виникла в житловому будинку 26 березня 2011 року за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.132).

Згідно довідки про показники об`єкта нерухомості ПБ-2017 №1166, виданої

КП «КМБТІ» 02 серпня 2017 року загальна площа вищевказаного будинку становить 91,8кв.м., житлова площа - 31,7 кв.м. Цією довідкою також повідомлено, що вітальня 2-1 площею 19,6 кв.м. самочинно збудована. Житлові кімнати загальною площею 26,6 кв.м. зруйновані в результаті пожежі, житлова площа будинку зменшилась на 12,3 кв.м. (т.1 а.с.134).

Отже на даний час здійснено перепланування вищевказаного житлового будинку.

Згідно наданого стороною позивача витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 25 березня 2019 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 34/100 часток вищевказаного житлового будинку, загальною площею 91,8 кв.м. У витягу також відображені додаткові відомості про те, що в користування обдарованого переходить: тамбур під літерою 1 розміром 3,2кв.м.; тамбур під літерою 2 розміром 2,8кв.м.; кухня під літерою 2-1 розміром 8,9кв.м.; коридор під літерою 2-2 розміром 2,5кв.м.; жилі кімнати: під літерами 2-3 розміром 11,6кв.м. та під літерою 2-4 розміром 13,8кв.м.; сарай під літерою «Б». (т.2 а.с.6)

Представник позивача стверджувала в судовому засіданні, що державним реєстратором позивачеві було відмовлено в державній реєстрації за ним права власності на прибудову площею 19,6 кв.м. з підстав відсутності правовстановлюючого документу, проте доказів такої відмови матеріали справи не містять.

Таким чином судом встановлено, що час розгляду даної справи відповідачу ОСОБА_2 належить на праві власності 231/400 частин будинку АДРЕСА_1 , а позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності 169/400 частин будинку АДРЕСА_1 .

При цьому, як убачається зі змісту позовної заяви та пояснень представника позивача в судовому засіданні, стороною позивача стверджується, що позивачеві належать на праві власності передані йому, згідно змісту договору дарування від 12 серпня 1993 року, в користування: тамбур під літерою 1 розміром 3,2кв.м.; тамбур під літерою 2 розміром 2,8кв.м.; кухня під літерою 2-1 розміром 8,9кв.м.; коридор під літерою 2-2 розміром 2,5кв.м.; жилі кімнати: під літерами 2-3 розміром 11,6кв.м. та під літерою 2-4 розміром 13,8кв.м.; сарай під літерою «Б». В договорі також зазначено, що житлова площа будинку становить 70,6кв.м.

Разом з тим, за змістом права власності, визначеним статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Отже право користування є лише складовою права власності та не замінює його. Право власності та право користування не є тотожними поняттями.

Згідно змісту ч.1, 2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України)

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно, може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч.1 ст.356 ЦК України).

За змістом ч.4 ст.357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав», власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства.

Згідно зі ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно позовної заяви, позивач просить визнати за ним право власності на конкретні приміщення (житлові та не житлові), які за змістом договору дарування перейшли в користування позивача з підстав, передбачених статтею 392 ЦК України, за якою власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже визначальним при здійсненні захисту прав з підстав, передбачених статтею

392 ЦК України є належність майна позивачеві на праві власності.

Проте, на час розгляду даної справи у власності позивача є не певні приміщення в житловому будинку, а йому належить на праві спільної часткової власності частка будинку в розмірі 169/400.

Крім того, як встановлено судом та вбачається з вищевказаний технічних паспортів, з часу укладання в 1993 році договору дарування, в спірному житловому будинку відбулось значне перепланування як зі зміною призначення приміщень так і зі збудовою замість двох тамбурів розміром 3,2кв.м. та 2,8кв.м. одного приміщення - вітальні площею 19,8 кв.м.

Згідно діючого законодавства, визнання власності на конкретні житлові та нежитлові приміщення в житловому будинку можливе лише при поділу будинку в натурі та припиненні права спільної часткової власності.

При цьому, визначальним при поділі будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників, учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому і здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), необхідно передати співвласнику частки житлового будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру і вартості його частки.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Якщо ж в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна є безпідставними, оскільки спірний житловий будинок належить сторонам на праві спільної часткової власності, яке не припинене, конкретні приміщення перебувають в користуванні, а не у власності сторін, поділ будинку в натурі не здійснювався та з відповідними вимогами позивач до суду не звертався.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» (а.с.25), а в позові відмовлено, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок держави.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 355-358, 392 Цивільного кодексу України, ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повний текст рішення складено 04 грудня 2020 року.

Суддя: