Справа №463/9576/19
Провадження №2/463/492/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

розглянувши в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення з останнього на його користь в порядку регресу страхове відшкодування в розмірі 8769,44 грн.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 12.07.2016р. в м. Львові на вул. Личаківська, 188 сталась ДТП за участю автомобіля Опель д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Шкода, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 . Відповідно до постанови Личаківського районного суду м. Львова від 15.08.2016р., відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення спеціального права права керування всіма видами транспортних засобів строком 2 роки. Розмір завданої шкоди згідно звіту від 15.08.2016р. становить 7469,42 грн. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, у зв`язку з чим завдану ним шкоду в загальному розмірі 8769,44 грн. за заявою потерпілого ОСОБА_2 відшкодував позивач. Тому, вказану суму в порядку регресу просить стягнути з відповідача в примусовому порядку.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 28.11.2019р. відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 23.12.2019р. о 16.00 год. без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 10.02.2020р. розгляд справи відкладено на 16.03.2020р. о 16.30 год. без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами.

Про дату, місце та час розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву, або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні не подав. Зі згоди представника позивача та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 12.07.2016р. в м. Львові на вул. Личаківська, 188 сталась ДТП за участю автомобіля Опель д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Шкода, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 .

Даних про те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована матеріали справи не містять. Згідно даних пошукової системи про чинність поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ (а.с.38), поліс на транспортний засіб д.н.з. НОМЕР_1 не знайдено.

У зв`язку з цим, заява про виплату страхового відшкодування подана потерпілим 08.09.2016р. безпосередньо до МТСБУ (а.с.5)

Згідно постанови Личаківського районного суду м. Львова від 15.08.2016р. (а.с.4), яка не оскаржувалась та набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення спеціального права права керування всіма видами транспортних засобів строком 2 роки.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу від 15.08.2016р. (а.с.7-8), вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу, завданого власнику автомобіля Шкода, д.н.з. НОМЕР_2 без ПДВ становить 7469,42 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно п. 22.1 статті 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно пп. «а» п. 41.1 ст. 41 цього Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до копії платіжного доручення від 20.12.2016р. (а.с.10), позивач відшкодував потерпілому завдану шкоду, яка згідно звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу від 15.08.2016р. становить 7469,44 грн.

У відповідності до вимог пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

З огляду на такі обставини, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП не була застрахована і позивач виконав покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 22, пп. «а» п. 41.1 ст. 41 зазначеного Закону, з урахуванням вимог пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону, ст. 1191 ЦК України, за відсутності доказів про наявність пільг, передбачених п. 13.1 ст. 13 Закону, а також доказів про сплату відповідачем розміру завданої шкоди, з відповідача на користь позивача в порядку регресу належить стягнути суму, сплачену на рахунок потерпілого в рахунок відшкодування шкоди в розмірі 7469,42 грн.

Що стосується іншої частини позовних вимог, в їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

За змістом частини першої та другої статті 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частин третя статті 13 ЦПК України).

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Іншими словами, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Відповідно до копії платіжного доручення від 14.12.2016р. (а.с.10), позивачем також перераховано на рахунок ПрАТ «СК ПЗУ Україна» грошові кошти в сумі 1300 грн., що власне, становить різницю між шкодою, оціненою згідно звіту від 15.08.2016р. та сумою, заявленою до примусового стягнення. Потерпілий ОСОБА_2 не зазначений отримувачем таких коштів, а згідно відмітки про призначення платежу, такі кошти перераховані як «плата за послуги з врегулювання згідно рах. № 10/2016/35015 від 24.10.2016р., справа 35015».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

По-перше, відповідно до копії звіту від 15.08.2016р., розмір шкоди з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 7469,42 грн., які власне, і були перераховані на рахунок потерпілого, а по-друге, всупереч принципу змагальності, позивач не долучив жодного доказу про правову природу коштів в сумі 1300 грн., отримувачем за якими є ПрАТ «СК ПЗУ Україна».

Більше того, навіть в позовній заяві відсутня будь-яка інформація щодо правової природи цих коштів і тому, в цій частині в позові слід відмовити за недоведеністю.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також належить стягнути судовий збір в розмірі 1921 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.3).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12,81,82,141,223,263-265,268,274,279,280-282ЦПК України, ст.ст. ст. ст. 15, 16, 509, 526, 625, 979-982, 984, 993, 1166, 1187 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8) завдану шкоду в розмірі 7469,42 грн. (сім тисяч чотириста шістдесят дев`ять грн. сорок дві коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 1921 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: Леньо С. І.