РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/3599/20

провадження у справі № 2/0285/1117/20

08 грудня 2020 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді Михайловської А.В.

за участі секретаря судового засідання Ковальової З.С.,

сторони по справі: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Управління житлово-комунального господарства, енергозбереження та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради Житомирської області,

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Управління житлово-комунального господарства, енергозбереження та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради Житомирської області про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, -

встановив:

22.09.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Управління житлово-комунального господарства, енергозбереження та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради Житомирської області та просив постановити рішення, яким визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування свого позову зазначає, що його мати ОСОБА_3 на підставі Договору оренди від 05.02.1996 року була вселена у спірну квартиру разом із сім`єю. За життя його мати не встигла скористалася правом приватизації даної квартири та ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. На даний час у квартирі зареєстрований тільки він. Однак коли він звернувся до відповідача з метою здійснити передачу квартири у його власність, згідно Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, йому було відмовлено, оскільки ордер, на підставі якого його мати була вселена у квартиру, не зберігся. А тому він звернувся до суду з даним позовом у порядку визнання за ним права власності за набувальною давністю, так як він відкрито та добросовісно володіє квартирою більше дев`ятнадцяти років, сплачує комунальні послуги та несе всі інші витрати, пов`язані з її утриманням, здійснює поточний ремонт за власні кошти.

24.09.2020 року прийнято до розгляду позов та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено учасникам справи строки вчинення процесуальних дій.

26.10.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, які просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив суд.

Заслухавши позивача, з`ясувавши обставини, на які він посилається як на підставу позовних вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановлено наступне.

ОСОБА_3 разом із сім`єю у складі: син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивача у справі, син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , були вселені у квартиру АДРЕСА_2 (надалі Квартиру), на підставі договору оренди, укладеного 05.02.1996 року з Управлінням південно-західної залізниці та ОСОБА_3 (а.с.33-34).

На даний час Квартира, перебуває на балансі Новоград-Волинської міської ради Житомирської області відповідача у справі (а.с.15-17,20-21).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла (а.с.22).

Згідно довідки ОСББ «Вікторія» від 18.09.2020 року за № 924 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно зареєстрований у Квартирі (а.с.32).

Із змісту позовної заяви та пояснень позивача сліду, що після звернення до відповідача із вимогою про передачу у власність дану Квартиру, йому було відмовлено оскільки відсутній ордер на жиле приміщення.

При цьому, факт правомірності проживання позивача в Квартирі відповідачем не оспорено, відзиву на позовну заяву до суду з цього приводу не подано.

Надаючи правову оцінку даним правовідносинам суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Компетенція і порядок утворення органів приватизації передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Вказаними законодавчими актами визначена відповідна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян, яка здійснюється лише уповноваженими на те органами.

За змістом наведених вище нормативно-правових актів, якими врегульовано порядок приватизації державного житлового фонду, особа, яка бажає скористатись таким правом, звертається до відповідного органу із заявою, до якої додає необхідні документи, а цей орган приймає відповідне рішення, яке у випадку незгоди з ним заявника може бути предметом оскарження в суді.

Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) державного житлового фонду хоча й вирішуються судом, однак належним способом захисту у разі порушення такого права є не визнання права власності на квартиру, а визнання безпідставною відмови органу приватизації передати у приватну власність квартиру з державного житлового фонду з покладенням обов`язку на останнього оформити приватизацію житлового приміщення, що узгоджується з роз`ясненнями, даними в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності».

Саме до такого висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 12.03.2020 року у справі № 483/731/19 у подібних правовідносинах.

Разом з тим, позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності за набувальною давністю.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Розглядаючи спір, суд повинен з`ясувати усі обставини справи відповідно до обґрунтування позову, зміст позовних вимог та зв`язок між обґрунтуванням, вимогою та вибраним способом захисту.

Відтак, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог у спосіб, обраний позивачем, а тому у задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності на на квартиру за набувальною давністю відмовляє.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України всі судові витрати у разі відмови у позові покладаються на позивача.

Керуючись ст. 4, 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 15,16, 331 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління житлово-комунального господарства, енергозбереження та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради Житомирської області про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 ) ;

відповідач Управління житлово-комунального господарства, енергозбереження та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради Житомирської області ( , місцезнаходження - вул. Шевченка, 16, м. Новоград-Волинський, Житомирська область).

Дата складення повного судового рішення 10.12.2020 року.

Головуюча А.В.Михайловська