Єдиний унікальний номер справи 473/4734/19
Провадження № 22-ц/812/2010/20 Доповідач в апеляційній інстанції Лисенко П.П.
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 грудня 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

з участю:

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна», рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області, ухвалене у приміщенні того ж суду 05 жовтня 2020 року, під головуванням судді Кучерявенка С.С., у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна», в особі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Тех Сервіс Моторс" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної події.

у с т а н о в и л а :

12 листопада 2019 року ПрАТ «Страхова компанія «Колоннейд Україна» пред`явило до ОСОБА_1 зазначений позов, який обґрунтовувало наступним.

06 листопада 2017 року о 09 години 30 хвилин водій ОСОБА_1 на автомобілі "Fiat Tempra", державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , рухався по автомобільній дорозі Первомайськ Миколаїв. В районі села Ракове Вознесенського району Миколаївської області, він частково виїхав на смугу зустрічного руху де, з метою уникнення дорожньо-транспортної пригоди із зустрічними транспортними засобами, застосував екстрене гальмування, у зв`язку з чим стався занос транспортного засобу, яким він керував, на зустрічну смугу і зіткнення з транспортним засобом "Skoda" державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , що на праві власності належить ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ».

Внаслідок зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження та потребували ремонту.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 листопада 2017 року, у справі №473/3863/17, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 гривень.

Автомобіль марки Skoda Octavia, відповідно до генерального договору добровільного страхування наземного транспорту № 01/001на момент ДТП був застрахований у Приватному акціонерному товаристві з іноземними інвестиціями «Страхова компанія «К`Ю БІ 1 Україна».

29 грудня 2015 року була здійснена державна реєстрація змін найменування позивача на підставі рішення Загальних зборів акціонерів № 18-12/15 від 18 грудня 2015 року з Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Страхова компанія «К`Ю БІ 1 Україна» на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Колоннейд Україна».

Відповідно до Звіту № 127/11-17 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу марки Skoda Octavia, 2013 року випуску, та згідно страхового акту № від 15 лютого 2018 року, сума заподіяних збитків становить 53 807 гривень 29 копійок.

ПрАТ "Страхова компанія «Колоннейд Україна», з метою відшкодування шкоди, завданої відповідачем, на виконання зобов`язань по договору страхування, сплатила ТОВ «ОТП Лізинг» страхове відшкодування у розмірі 51 262 гривні 21 копійку, решту - 2 545 гривень 08 копійок становить франшиза.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки Fiat Tempra, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП не була застрахована в жодній страховій компанії.

У зв`язку з цим, до відповідача ОСОБА_1 було направлено вимогу в порядку регресу № R/L24224 від 24 квітня 2019 року про відшкодування завданої шкоди, проте вказане результату ПрАТ "Страхова компанія «Колоннейд Україна» не дало.

Посилаючись на викладені обставини та на те, що відповідач не відшкодовує шкоду, ПрАТ "Страхова компанія «Колоннейд Україна» просило стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування у сумі 51 262 гривні 21 копійка та судовий збір.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2020 року в задоволені позову відмовлено за недоведеністю вимог.

Не погодившись з зазначеним рішенням, ПрАТ "Страхова компанія «Колоннейд Україна» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Скаргу обґрунтовувало невідповідністю висновків суду обставинам справи та положенням чинного цивільно-процесуального законодавства.

Апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване рішення суду 1 інстанції скасувати, оскільки суд ухвалив його без дотримання норм діючого законодавства.

Відмовляючи в задоволені позову, районний суд виходив з того, що, відповідач ОСОБА_1 хоча і є винним у дорожньо-транспортної події та заподіяні збитків потерпілій особі, проте був позбавлений можливості бути присутнім при огляді транспортного засобу, що призвело до порушення його майнових прав, а тому в позовних вимогах Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» слід відмовити.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду не погоджується з встановленими судом 1 інстанції обставинами та правовідносинами, його висновки щодо результату вирішення справи, вважає не вірними, не обґрунтованими й не законними.

Вирішуючи спори даної категорії, суди повинні беззастережно дотримуватися вимог цивільно-процесуального закону, зокрема, ст. ст. 12, 78, 81, 263 ЦПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року Про судове рішення у цивільній справі.

Згідно них, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Рішення визнається законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд оцінює докази відповідно до вимог статей 77-78, ч. ч. 3-4 ст. 82, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача.

Оскаржене рішення районного суду не у повній мірі відповідає виписаному.

В силу статей 23, 1166, 1187 ЦК України, пунктів 4-6, 14-15 Постанова ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, слід мати на увазі, що шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

При цьому, положення статті 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ЦК України та іншими законодавчими актами.

Згідно із частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з названими вище нормами до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Зазначене відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованому Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15.

Таким чином, відносини між сторонами у справі регулюються статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування». Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Якщо обидві сторони є володільцями джерела підвищеної небезпеки, то шкода відшкодовується за загальним правилами про цивільну відповідальність, тобто в залежності від вини сторони.

При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

У разі якщо на час виконання рішення суду про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням суду кошти зросли ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких було присуджено відшкодування, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після зростання цін і тарифів.

Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, які складаються з судового збору; витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз та залученням спеціалістів.

При цьому, відсутність сторони при проведені дослідження пошкоджень транспортного засобу, не можуть бути беззастережною підставою для відмови у позові про відшкодування збитків.

За наявності будь-яких інших доказів про розмір шкоди, що надає сторона, його може бути встановлено або спростовано лише на підставі інших, належних та допустимих доказів, що надала інша сторона. Зазначене передбачене цивільно-процесуальним законом.

Зроблений же районним судом висновок про недоведеність вимоги, є розширеним трактуванням процесуального законодавства, що є неприпустимим.

Саме наведеним і слід було керуватися районному суду при вирішенні даного позову, проте він цього обов`язку не дотримався.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 інстанції, 06 листопада 2017 року о 09 години 30 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Fiat Tempra" державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_3 , в селі Ракове Вознесенського району Миколаївської області, частково виїхав на смугу зустрічного руху допустив на зустрічній смузі зіткнення з транспортним засобом "Skoda" державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який на праві власності належить ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ», в наслідок чого, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 листопада 2017 року, у справі №473/3863/17, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 гривень (а.с. 24).

Транспортний засіб марки Skoda Octavia, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , що на праві власності належить ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» (а.с. 25), на момент ДТП був застрахований у Приватному акціонерному товаристві з іноземними інвестиціями «Страхова компанія «К`Ю БІ 1 Україна» відповідно до генерального договору добровільного страхування наземного транспорту № 01/001 (а.с. 81-85).

29 грудня 2015 року була здійснена державна реєстрація змін найменування позивача на підставі рішення Загальних зборів акціонерів № 18-12/15 від 18 грудня 2015 року з Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Страхова компанія «К`Ю БІ 1 Україна» на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Колоннейд Україна» (а.с. 8-10).

Відповідно до Звіту № 127/11-17 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу марки Skoda Octavia, 2013 року випуску, та згідно страхового акту № від 15 лютого 2018 року, сума заподіяних збитків становить 53 807 гривень 29 копійок (а.с. 97-110).

«ОТП Лізинг» перерахувала на рахунок ТОВ «АВТО-СМАЙЛ» 53 807 гривень 29 копійок за ремонт транспортного засобу та направила на адресу страхової компанії повідомлення с проханням перерахувати кошти (а.с. 39,41).

15 лютого 2018 року ПрАТ "Страхова компанія «Колоннейд Україна», з метою відшкодування шкоди, завданої відповідачем, на виконання зобов`язань по договору страхування, сплатила ТОВ «ОТП Лізинг» страхове відшкодування у розмірі 51 262 гривні 21 копійку, оскільки 2 545 гривень 08 копійок становить франшиза (а.с.42).

До відповідача ОСОБА_1 було направлено вимогу в порядку регресу № R/L24224 від 24 квітня 2019 року про відшкодування завданої шкоди, проте вказане результату не дало.

Матеріали справи містять платіжне доручення про перерахування коштів ПрАТ "Страхова компанія «Колоннейд Україна» на рахунок ТОВ «ОТП Лізинг», згідно звіту оцінки, що є належним доказом їх матеріальних витрат.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами завдання шкоди, а тому відповідно до діючих норм законодавства, матеріальна шкода підлягає стягненню з винної сторони.

За такого, позовні вимоги ПрАТ "Страхова компанія «Колоннейд Україна» слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь першого матеріальну шкоду у сумі 51 262 гривні 21 копійка.

Іншого відповідач належними та допустимими доказами не довів, хоча за процесуальним законом, то є її обов`язком.

Крім того, суд не врахував того, що відповідач не був позбавлений можливості оскаржити оцінку збитків, хоча мав на це і право, і можливість.

За такого, колегія вважає, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» підлягає задоволенню, а рішення суду І інстанції скасуванню з ухваленням по справі постанови - про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Оскільки рішення суду першої інстанції скасовано, то відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в судах І та апеляційної інстанцій у сумі 5 216 гривень 50 копійок (1921 гривень + 3 295,50 гривень).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» задовольнити.

Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2020 року, ухвалене у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна», в особі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Тех Сервіс Моторс" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, скасувати та прийняти постанову, якою позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» () матеріальну шкоду у сумі 51 262 (п`ятдесят одна тисяча двісті шістдесят дві) гривні 21 копійка.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Колоннейд Україна» () судовий збір у сумі 5 216 (п`ять тисяч двісті шістнадцять) гривень 50 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий П.П.Лисенко

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 08 грудня 2020 року.