Справа № 135/898/18
Провадження № 2/135/21/20
04.12.2020 м. Ладижин Вінницька область
Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:
головуючого судді: Волошиної Т.В.,
за участі секретаря судових засідань Басараб О.Д.,
розглянувши у судовому засіданні у м. Ладижині Вінницької області заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бодачевського Ростислава Валерійовича про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
У провадженні Ладижинського міського суду Вінницької області знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за результатами розгляду якої 25.11.2020 позов ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.
До закінчення судових дебатів у справі, відповідно до ст. 246 ЦПК України, представником позивача ОСОБА_3 було заявлено клопотання про вирішення питання розподілу судових витрат після ухвалення судом рішення у справі у зв`язку із наданням правничої допомоги на загальну суму 5 000 грн 00 коп. та 1 015 грн 20 коп. витрат на проведення судової експертизи по справі.
30.11.2020 представником позивача ОСОБА_3 через канцелярію суду подано заяву про розподіл судових витрат та подання доказів понесення судових витрат у справі протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд не вбачає необхідності для виклику сторін або інших учасників справи в судове засідання для розгляду заяви, а тому судовий розгляд здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.
До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами.
Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.
Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Відповідно до ордера на надання правової допомоги серії ВН № 137053 правову допомогу ОСОБА_1 надавав адвокат Бодачевський Р.В. на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 08.07.2018.
Згідно з актом виконаних робіт від 26.11.2020, який складено на підтвердження обсягу виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги №б/н від 08.07.2018 адвокат Бодачевський Р.В. надав правову допомогу ОСОБА_1 у повному обсязі, внаслідок чого вартість виконаних робіт становить 5 000 грн 00 коп.
Крім того, факт понесення ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп. стверджується також квитанцією № 39 від 26.11.2020.
Внаслідок наведеного, оскільки позивачем ОСОБА_1 понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп., докази щодо понесення таких витрат подано у строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Щодо витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, то відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 139 ЦПК України, суд вважає, що позивачем наданий належні та допустимі докази підтвердження витрат, пов`язаних з проведенням експертного дослідження в розмірі 1 015 грн 20 коп.
Керуючись ст. 133, 141, 270 ЦПК України суд
Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бодачевського Ростислава Валерійовича про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 грн 00 коп. (п`ять тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу та 1 015 грн 20 коп. (одна тисяча п`ятнадцять гривень двадцять копійок) витрат на проведення експертизи по справі.
Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя