ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

02 березня 2020 року

м. Харків

справа № 646/6036/19

провадження № 22-ц/818/745/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Піддубного Р.М. (суддя-доповідач),

суддів: Кругової С.С., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач Харківська міська рада,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2019 року, ухвалене у складі судді Янцовської Т.М., -

у с т а н о в и в :

У вересні 2019 року Харківська міська рада звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що на підставі договору купівлі продажу від 01.12.2008 року ОСОБА_1 на праві власності належить Ѕ частина нежитлових приміщень підвалу № І, ІІ площею 266, 8 кв.м., напівпідвалу № 3-1, 3-2 площею 41, 5 кв.м. та 1-го поверху № 2-1-:-2-7 площею 245, 7 кв.м. в літ. «Б2-1», «Б-1» загальною площею 554 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Інша Ѕ частина вказаного нерухомого майна на підставі того ж договору купівлі-продажу належить ОСОБА_3

08.08.2019 року головним спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради було складено акт обстеження земельної ділянки, яким встановлено, що для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. «Б2-1», «Б-1» по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 використовує земельну ділянку загальною площею 0,0507 га, межі якої визначено відповідно до зовнішніх меж будівлі.

Посилаючись на те, що відповідач, набувши право власності на об`єкт нерухомості, розташований на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином не оформила та не зареєструвала речові права на цю земельну ділянку, у період з 01.08.2016 по 31.07.2019 року не вносила плату за користування нею, внаслідок чого зберегла у себе безпідставно набуте майно - грошові кошти у розмірі орендної плати, Харківська міська рада просила стягнути з ОСОБА_1 55319 грн 51 коп.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 55319 грн 51 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ОСОБА_1 на праві власності належить Ѕ частина нежитлових будівель літ. «Б2-1», «Б-1» по АДРЕСА_1 , натомість складеним Департаментом територіального контролю Харківської міської ради актом обстеження земельної ділянки встановлено розмір земельної ділянки площею 0,0507 га під будівлею «Б-1», яка не належить відповідачу, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заявленого Харківською міською радою позову.

У відзиві на апеляційну скаргу Харківська міська рада просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що з моменту набуття права власності на об`єкти нерухомого майна літ. «Б2-1» та «Б-1» по АДРЕСА_1 відповідач використовує земельну ділянку площею 0,0507 га без достатніх на те правових підстав, оскільки договір оренди у встановленому законом порядку не укладено, плату за користування земельною ділянкою не вносила, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно збережених коштів у розмірі 55319 грн 51 коп.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі договору купівлі продажу від 01.12.2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві власності належить по Ѕ частині нежитлових приміщень підвалу № І, ІІ площею 266, 8 кв.м., напівпідвалу № 3-1, 3-2 площею 41, 5 кв.м. та 1-го поверху № 2-1-:-2-7 площею 245, 7 кв.м. в літ. «Б2-1», «Б-1» загальною площею 554 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, власником приміщень № 2-10, 2-11, 2-12 у літ. площею 81,8 кв.м. в літ. «Б2-1», «Б-1» є ОСОБА_5

08.08.2019 року головним спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради за участю інженера- геодезиста та інженера-землевпорядника було складено акт обстеження земельної ділянки, яким встановлено, що для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. «Б2-1», «Б-1» по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 використовується земельна ділянка загальною площею 0,0507 га, межі якої визначено відповідно до зовнішніх меж вказаних будівель.

Речові права ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку не зареєстровані, відповідач не є платником земельного податку або орендної плати за землю.

Пропорційно від загальної площі земельної ділянки, яка визначена зовнішніми межами будівель, та площі нежитлових приміщень, що належать на праві власності саме ОСОБА_1 , розмір безпідставно збережених коштів відповідачем з урахуванням нормативної грошової оцінки землі за період з 01 серпня 2016 року по 31.07.2019 року становить 55 319,51 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що договір оренди землі між Харківською міською радою та ОСОБА_1 не укладено, остання користується земельною ділянкою без достатньої правової підстави, а тому з відповідача підлягають стягненню безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 55 319,51 грн.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні.

Статтями 125, 126 ЗК України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Згідно зі ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Частиною четвертою статті 2 Закону України «Про плату за землю» передбачено, що за земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно з частиною 2 статті 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відтак, право на земельну ділянку в набувача будинку, будівлі або споруди виникає з моменту набуття права на будинок, будівлю або споруду незалежно від будь-яких подальших дій набувача щодо оформлення права на земельну ділянку. Таке оформлення може мати місце в подальшому, в тому числі шляхом підписання відповідного договору.

З моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею.

Відповідно до статті 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

З аналізу наведених норм вбачається, що користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі статті 1212 ЦК України.

Частиною 2 ст. 1212 ЦК України визначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Тобто, ці норми поширюють свою дію і на випадки набуття (збереження) майна в результаті правомірних дій.

Встановивши, що набувши право власності на об`єкт нерухомості, розташований на земельній ділянці комунальної форми власності, ОСОБА_6 належним чином не оформила правовідносин щодо користування земельною ділянкою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача на користь Харківської міської ради безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю, площа якої визначена відповідно до зовнішніх меж об`єкту нерухомості, та становить 55 319,51 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, щоскладеним 08.08.2019 року Департаментом територіального контролю Харківської міської ради актом обстеження земельної ділянки АДРЕСА_1 визначено площу земельної ділянки, яка використовується для обслуговування нежитлової будівлі літ. «Б-1», а не літ. «Б2-1», «Б-1», право власності на частину якого належить ОСОБА_1 , є безпідставними та такими, що спростовуються змістом зазначеного акту.

Наданий Харківською міською радою розрахунок орендної плати відповідачем не спростований, іншого розрахунку ОСОБА_1 не наведено.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 02 березня 2020 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді С.С. Кругова

О.Ю. Тичкова