ПОСТАНОВА

Іменем України

18 березня 2020 року м. Кропивницький

справа № 404/4158/15-ц

провадження № 22-ц/4809/435/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л. В.,

суддів Авраменко Т. М., Черненка В. В.

секретар Лазаренко-Шаповалова В.В.

учасники справи :

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представники позивача за довіреністю Сафір Федір Олегович, Коваленко Роман Йосипович,

відповідач ОСОБА_1 ,

представник відповідача за довіреністю - Романенко Жанна Олександрівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 листопада 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2015 року Публічне Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 04 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № KGAWAN10475451, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 11808,51 дол. США терміном до 03 жовтня 2012 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, тому станом на 27 травня 2015 року має заборгованість у розмірі 41362,90 дол. США, що за курсом 21,42 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27 травня 2015 року складає 885 993,26 грн., з яких: 7007,73 дол. США - заборгованість за кредитом; 2777,66 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 615,02 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом; 28981,71 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 11,67 дол. США - штраф (фіксована частина); 1969,11 дол. США штраф (процентна складова).

Банк просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 41362,90 дол. США, що за курсом 21,42 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27 травня 2015 року складає 885 993,26 грн. та судові витрати (т.1,а.с.2-3).

В ході розгляду справи Банк зменшив позовні вимоги. Зазначав, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 грудня 2009 року у справі № 2-4306/09 було задоволено позовні вимоги Банку, тому від суми заборгованості відповідача 41 362,90 доларів США віднімається сума заборгованості, задоволена судом і залишок боргу становить 30 764,13 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 659074,57 грн., з яких:

2256,02 долари США заборгованість по процентам за користування кредитом;

548,17 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом;

26483,87 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов?язань за договором;

11,67 доларів США штраф (фіксована частина)

1464,40 доларів США штраф (процентна складова) (т,1 а.с.40).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 листопада 2019 року відмовлено в задоволені позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів щодо сум заборгованості за кредитним договором, звернувшись у 2009 році з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором АТ КБ «Приватбанк» використав прво вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася не сплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦПК України, комісії та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих сум в судовому порядку, тому позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими. При цьому зазначено, що відмовити в позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому випадку, коли позов є обґрунтованим, а у разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог (т. 1 а.с.242-247).

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Зазначає, що судом першої інстанції при винесенні рішення порушені норми матеріального і процесуального права, недостатньо повно досліджено письмові докази та дійсні обставини справи, що мають значення для справи. У порушення умов кредитного договору , а також ст..ст. 509,526,1054 ЦПК України, відповідач зобов`язання за договором не виконав. Після ухвалення рішення Кіровським районним судом м. Кіровограда від 02 грудня 2006 року у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором заборгованість до стягнення за період з 06 травня 2009 року по 27 травня 2015 року становить 30388,33 дол. США, що закурсом 21,42 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27 травня 2015 року складає 650918,03 грн. Вважає, що строк позовної давності не може бути застосований судом до заявлених вимог, оскільки банк заявив позовін вимоги в 2015 році ( т. 2 а.с.3-7).

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 10 лютого 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, 24 лютого 2020 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи на 18 березня 2020 року (т. 2 а.с. 24,44).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення залишити без змін. Зазначає,, що посилання позивача на наявність заборгованості за період з 27 травня 2009 року по 27 травня 2015 року в розмірі 30388,33 дол. США, є безпідставним. Коливання курсу валют, що призвело до курсової різниці не можна розцінювати як неправомірні дії боржника, що зумовили позбавлення кредитора можливості отримати прибуток. Крім того вся сума заборгованості погашена за рахунок заставного майна і зворотнього банк не довів ( т. 2 а.с.35-38).

В судове засідання апеляційного суду представник позивача, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК У;країни його неявка не перешкоджає розглядові справи.

Позивач та його представник заперечили проти доводів апеляційної скарги та просили рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 04 жовтня 2007 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №KGAWAN10475451, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 11808,51 дол. США на наступні цілі: 8829,51 дол. США на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також у розмірі 6,78 дол. США для сплати за реєстрацію предмету застави в державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п. 1.2 Кредитного договору; на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ № KGAWAN10475451 від 04 жовтня 2007 року на строк 03 жовтня 2008 року у сумі 451,22 дол. США, а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 264,89 дол. США та у розмірі 2256,11 дол. США на сплату страхових платежів у випадку та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7. даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,08% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячної винагороди у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту.

Також 04 жовтня 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали договір застави автотранспорту, згідно якого відповідач надав у заставу автомобіль ВАЗ, модель: 21101, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан В, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , що належить на праві власності відповідачу.

За цим договором, заставою забезпечується виконання зобов"язань позичальника, що випливають з кредитного договору №KGAWAN10475451 від 04 жовтня 2007 року, зокрема: повернення кредиту у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 11808,51 дол. США на наступні цілі: 8829,51 дол. США на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також у розмірі 6,78 дол. США для сплати за реєстрацію предмету застави в державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п. 1.2 Кредитного договору; на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ № KGAWAN10475451 від 04.10.2007 року, договором особистого страхування№ KGAWAN10475451 від 04.10.2007 року на строк 03.10.2008 року у сумі 451,22 дол. США, а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 264,89 дол. США та у розмірі 2256,11 дол. США на сплату страхових платежів у випадку та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7. даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,08% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячної винагороди у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту (а.с. 75-78).

Як свідчать матеріали справи у 2009 році Банк звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути із відповідача 67 561 грн. 42 коп. боргу, заборгованості по процентам, комісії та пені за кредитним договором №KGAWAN10475451 від 04 жовтня 2007 року та судові витрати.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 грудня 2009 року позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ "ПритБанк" борг у сумі 67 561 грн. 42 коп., а також стягнуто судовий збір у розмірі 675 грн. 61 коп. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 250 грн. (а.с. 130-131). Крім того, зобов`язання позичальника, що випливають із кредитного договору, були забезпеченні шляхом укладання з ПАТ «Акцент-Банк» договору поруки від 20 жовтня 2010 року №167.

Як вбачається із матеріалів справи, у березні 2012 року позивач звернувся з позовом до ПАТ«Акцент-Банк», ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне майно. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач, просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KGAWAN10475451 від 04.10.2007 року - в розмірі 175 026,19 грн. - звернути стягнення на предмет застави автомобіль ВАЗ, модель: 21101, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан В, реєстраційний номер: НОМЕР_2 »№ НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх повноважень, стягнути з відповідачів солідарно 10000,00 грн.; з відповідача ОСОБА_1 судові витрати.

Заочним рішенням Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська від 26 квітня 2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про звернення стягнення - задоволено частково.

Звернуто стягнення на рухоме майно за договором застави автотранспорту від 04.10.2007 року, а саме: автомобіль ВАЗ, модель: 21101, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан В, , реєстраційний номер: НОМЕР_2 »№ НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1

для задоволення грошових вимог «ПриватБанк» за вказаним договором - в розмірі 175 026,19 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» солідарно на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 10000 грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1 750,26 грн. В решті позову - відмовлено.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2012 року роз`яснено рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2/0417/3652/2012 від 26 квітня 2012 року щодо порядку його виконання, а саме: наявності права Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» вимагати передачу в заклад Банку шляхом вилучення у ОСОБА_1 належного йому на праві власності автомобіля ВАЗ, модель: 21101, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан В, реєстраційний номер: НОМЕР_1 з правом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також права вимагати надання Публічному акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. 11 травня 2012 року секретарем Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, за підписом судді, видано два виконавчі листи на виконання заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2012 року (а.с. 117, 118).

Відомості про виконання вказаних рішень від 02 грудня 2009 року та 26 квітня 2012 року в матеріалах справи відсутні.

Позивач, стверджує, що рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 грудня 2009 року відповідачем виконано не у повному обсязі, тому на підставі виконавчого листа Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.05.2012 року, було звернуто стягнення на заставне майно боржника, а саме автомобіль, та реалізовано в рахунок погашення заборгованості за кредитним Договором, але отриманих грошових коштів виявилось недостатньо для повного погашення заборгованості, в результаті чого Банк звернувся до суду із цим позовом, в якому просив, з врахуванням уточнень, стягнути з відповідача на його користь заборгованість за період з 06 травня 2009 року по 27 травня 2015 року у розмірі 30 388,33 доларів США, що за курсом 21,42 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.05.2015 року складає 650 918,03 грн. за кредитним договором №KGАWAN10475451 від 04.10.2007 року, з них: 2 252,75 доларів США, що еквівалентно 48 253,91 грн.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 06.05.2009 року по 27.05.2015 року; 548,17 доларів США, що еквівалентно 11 741,80 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом за період з 06.05.2009 року по 27.05.2015 року; 27 587,41 доларів США, що еквівалентно 590 922,32 грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором за період з 06.05.2009 року по 27.05.2015 року , розрахунок якої додається ( а.с. 132-133, 134 ).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, звернувшись у 2009 року з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором №KGАWAN10475451 від 04 жовтня 2007 року Банк використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, комісії та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.

Такими діями Банк як кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не у повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився. У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі.

Отже, банк скористався цим правом і в односторонньому порядку змінив строк виконання кредитного договору, звернувшись у 2009 році з вимогою про повернення усієї суми кредиту, яка задоволена судовим рішенням від 02 грудня 2009 року. Таким чином, оскільки у 2009 році банк в односторонньому порядку змінив строк виконання кредитного договору, що засвідчено у судовому рішенні про дострокове задоволення його вимог, яке виконано відповідачем, вимоги Банку про стягнення заборгованості по відсоткам, комісії та неустойки (пені) поза межами дії строку кредитного договору, є безпідставними і за таких обставин суд першої інстан3ції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляцйіної скарги цього висновку не спростовують, є такими, що не грунтуються на нормах матеріального права, які регулюють правовідносини, що склались між сторонами.

Суд надав правильну оцінку доказам у справі та дійшов обгрнутованогов висновку про безпідставність позовних вимог.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про незастосування судом статті 625 ЦК України, оскільки такі вимоги банком не заявлялись, а суд розглядає справу в межах позовних вимог.

В межах доводів апеляційної скарги підстави для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову, відсутні.

Суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скрага підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись п.1 ч.1ст. 374, ст. ст. 375, 381-383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 23 березня 2020 року.

Головуюча суддя Л. В. Суровицька

Судді Т. М. Авраменко

В. В. Черненко