ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/348/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/5865/19 Категорія: 310020000 Пироженко С.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_2 ;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

у квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є дочкою відповідача ОСОБА_2 .

15 квітня 2003 року шлюб між її батьками було розірвано. Після розірвання шлюбу вона залишилася проживати з матір`ю ОСОБА_3 та перебуває на утриманні останньої.

На даний час позивачка є студенткою факультету соціальних і технічних наук Нижньосилезької вищої школи в місті Вроцлав, Польща, по напрямку журналістика і соціальна комунікація, навчання стаціонарне, першого ступеня, період навчання 3 роки - з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2021 року.

Більшість її часу займає навчання, тому вона не може влаштуватися на роботу та забезпечувати себе самостійно. Матеріальну допомогу на її утримання надає тільки мати, однак остання має невеликий дохід. Батько матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча офіційно працює та має можливість надавати таку допомогу.

Враховуючи наведене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання на період навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, починаючи стягнення з дня подачі позову і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на період навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2019 року за заявою ОСОБА_2 заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від22 серпня 2019 року скасовано та призначено справу до розгляду.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на період її навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 26 квітня 2019 року і до закінчення нею навчання, тобто до 30 вересня 2021 року, але не більше як до досягнення нею 23 річного віку. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір щомісячних аліментних виплат до 1/8 частини доходів.

У апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги відсутність у нього постійного місця роботи та стабільного доходу, оскільки згідно наказу Генерального прокурора України від 13 листопада 2019 року № 1460ц ОСОБА_2 звільнений з посади.

Звертає увагу, що він є інвалідом 2 групи, має хронічні захворювання, періодично проходить медичні обстеження та лікування.

Крім того на його утриманні перебувають його батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які отримують невеликі пенсії та не в змозі забезпечити себе найнеобхіднішими продуктами харчування.

Вказує, що мати позивачки ОСОБА_3 отримує дохід значно вищий, ніж його дохід, їздить на відпочинок за кордон та обрала для їх дочки платне навчання за кордоном, що коштує дорожче, ніж навчання в українських державних закладах і за рахунок держави.

Також ОСОБА_2 зазначає, що він не відмовляється сплачувати аліменти на утримання своєї дочки на період навчання, однак у розмірі 1/8 частини доходів, оскільки сума коштів у розмірі 1/4 частини його доходів на даний час є для нього непосильним фінансовим тягарем.

29 січня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, в якому вона просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2019 року без змін.

У відзиві крім наведених у позовній заяві обставин, вказує, що тимчасове безробіття скаржника не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів або зміни способу стягнення аліментів, враховуючи, що він є працездатною, здоровою людиною.

Позивачка вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені в рішенні суду обставини справи та законно і обґрунтовано застосовано до даних правовідносин норми матеріального права і надано оцінку усім доказам поданим відповідачем, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

ОСОБА_2 подав відповідь на відзив, в якому вказує, що наведені позивачкою доводи не є новими, а були зазначені у позовній заяві, тому вважає відзив необґрунтованим, та просить задовольнити його апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 5).

15 квітня 2003 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишилася проживати з матір`ю ОСОБА_3 , що не заперечується сторонами.

Позивачка ОСОБА_1 навчається на стаціонарному навчанні 1 ступеня у Нижньосилезькій вищій школі на платній основі за напрямом підготовки Журналістика і соціальна комунікація, період навчання з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2021 року (а.с. 14-15).

Згідно копій платіжних доручень, наданих позивачкою, оплату за навчання здійснює ОСОБА_3 (а.с. 10-13).

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частинами першою та другою статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач має можливість та повинен брати участь в утриманні дочки на період її навчання. Не заперечує такого свого обов`язку і відповідач.

Однак при визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення, судом першої інстанції помилково не враховано майновий стан та стан здоров?я відповідача ОСОБА_2 .

Так, відповідачем надано відповідні належні докази звільнення його з роботи (копія наказу Генерального прокурора № 1460ц від 13 листопада 2019 року а.с. 145), встановлення йому 2 групи інвалідності з 14 травня 2013 року довічно (а.с. 17), а також наявність ряду захворювань (а.с. 11-30 матеріалів заяви про перегляд заочного рішення), лікування яких потребує певних грошових витрат.

Разом з тим, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо не надання відповідачем належних доказів перебування на його утриманні батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Так, матеріали справи містять лише копії пенсійних посвідчень зазначених осіб, що не свідчить про утримання їх відповідачем.

Колегія суддів зазначає, що додані ОСОБА_2 до апеляційної скарги документи на підтвердження витрат на його лікування та лікування його батьків, відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України не приймаються колегією суддів, оскільки такі докази не подавались відповідачем до суду першої інстанції та скаржником не надано доказів неможливості їх подання з причин, що об`єктивно не залежали від його нього.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що мати позивачки ОСОБА_3 отримує дохід значно вищий, ніж його дохід, їздить на відпочинок за кордон та обрала для їх дочки платне навчання за кордоном, що коштує дорожче, ніж навчання в українських державних закладах і за рахунок держави, не є обставинами, визначеними статтею 182 СК України для визначення судом розміру аліментів, що підлягають до стягнення з ОСОБА_2 , тому є безпідставними.

Враховуючи наведене, встановивши, що дочка ОСОБА_2 ОСОБА_1 навчається на стаціонарному навчанні 1 ступеня у Нижньосилезькій вищій школі на платній основі з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2021 року, та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а ОСОБА_2 має можливість надавати дочці таку допомогу, суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Проте колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, та враховуючи майновий стан відповідача та стан його здоров?я, розмір аліментів слід визначити у розмірі 1/6 частини доходів відповідача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2019 року змінити в частині визначення розміру аліментів, що підлягають до стягнення, зменшивши розмір аліментів, визначений судом першої інстанції з 1/4 до 1/6 частини доходів відповідача.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, змінити в частині визначення розміру аліментів, що підлягають до стягнення, зменшивши розмір аліментів, визначений судом першої інстанції з 1/4 до 1/6 частини доходів відповідача.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді Н.І. Гончар

Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова