РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Тимощука О.Я.

при секретарі Рибачик О.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Петриченко О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 12 червня 2014 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 569/11157/16-ц від 19.10.2016 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, визначено місце проживання малолітньої - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з нею, стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 05 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

З часу розірвання шлюбу відповідач не спілкується з донькою, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться та відвідує її, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, не надає належної матеріальної допомоги на її утримання.

На сьогоднішній день сума аліментів, що підлягають сплаті є недостатньою для належного матеріального утримання доньки. З 2016 року значно збільшилися ціни на всі товари та послуги, а відтак аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно є недостатніми для належного утримання дитини, а тому вважає, що підлягають збільшенню. Просить суд збільшити розмір аліментів і стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 600 грн. щомісячно на дитину і до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка в судовому засіданні зменшила позовні вимоги та просить збільшити розмір аліментів і стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 500 грн. щомісячно на дитину і до досягнення дитиною повноліття. Зменшені позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, подав 23.01.2020 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області відзив, в якому позовні вимоги визнав частково, вказав, що він офіційно не може працювати, оскільки фактично здійснює догляд за хворим братом, який визнаний інвалідом ІІ групи, а також проживає з батьками, які є похилого віку, непрацездатні та потребують його матеріальної допомоги. Крім того, вказує, що має хронічні захворювання. Просить стягувати з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі, що не перевищує 50% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини.

Представник відповідача адвокат Петриченко О.Р. в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав частково, просить стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі, що не перевищує 50% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини.

Заслухавши думку позивача та представника відповідача адвоката Петриченко О.Р., дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що зменшені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 (а.с. 12).

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 569/11157/16-ц від 19 жовтня 2016 року шлюб між сторонами розірвано, визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з позивачкою, стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 05 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8-11).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Домовленості між сторонами щодо утримання сина не досягнуто, а за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на те, що він офіційно працювати немає змоги, оскільки здійснює догляд за братом, який є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0948971, а також проживає з батьками, які є похилого віку, непрацездатні та потребують його матеріальної допомоги.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує ту обставину, що може сплачувати позивачці аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1 600 грн. щомісячно, посилаючись на ту обставину, що він працювати немає змоги, оскільки здійснює догляд за братом, який є інвалідом ІІ групи, а також те, що проживає з батьками, які є похилого віку, непрацездатні та потребують його матеріальної допомоги.

З довідки про склад сім`ї та/або кількість зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 2939 від 16.01.2020 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 до складу сім`ї входять: відповідач, батько відповідача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати відповідача ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та брат відповідача ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З довідки до акта огляду МСЕК серії АВ № 09489717 вбачається, що брат відповідача ОСОБА_8 має ІІ групу інвалідності, дата чергового переогляду серпень 2020 року.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Заперечуючи проти вимог позивачки, будь-яких доказів, які б підтверджували неможливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки - ОСОБА_5 відповідач не надав.

Посилання відповідача на необхідність надання матеріальної допомоги брату та батькам також не може судом прийматися до уваги, виходячи з наступного.

В ст.ст. 172, 202 СК України законодавець визначив, що право на утримання від повнолітніх дітей батьки мають за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до вимог п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги / ст.202 /, не є абсолютним.

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи.

Так, з точки зору закону необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків.

До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги.

Суд при цьому також зважає на те, що будь-яких доказів, необхідних для такого визнання відповідач суду також не надав, а тому дані обставини не можуть враховуватися судом.

Виходячи з викладеного, відсутності доказів потреби батьків відповідача в матеріальній допомозі, ці твердження не можуть прийматися до уваги.

Крім того, суд зважає також на те, що відповідачем взагалі не надано будь-яких доказів як щодо батьків та брата, так і їх матеріального становища та те, що на утриманні відповідача перебувають зазначені особи та що він несе певні витрати у зв`язку з цим.

Згідно частини другої ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось з них.

Судом встановлено, як підставу для збільшення розміру стягуваних аліментів позивач вказує, що сума стягуваних аліментів на даний час є недостатньою для матеріального утримання доньки, що тягне погіршення її матеріального стану.

На думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина, природньо потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. З часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Матеріальне становище позивача також погіршилося у зв`язку з інфляційними процесами у державі, подорожчанням продуктів харчування та товарів загального вжитку, що є загальновідомим фактом.

Судом встановлено, що відповідач відповідно до свідоцтва про народження, є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

Відповідач, не є особою похилого віку, працездатний, спроможний сплачувати аліменти на доньку щомісячно, у більшому розмірі ніж визначено попереднім рішенням суду, оскільки належне утримання дитини являється обов`язком не тільки матері, але й батька. При цьому, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів є більш важливими за інші обставини, тому що виплата аліментів призначена саме для дитини, а не для матері.

Враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача, підлягає збільшенню, а саме в розмірі 1 400 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін, а що саме головне - дитини.

Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для його нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей (ч. 1 ст. 41 СК України) стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати необхідно стягнути з відповідача в прибуток держави в розмірі 768,40 грн.

Керуючись статтею 27 Конвенції ООН «Про права дитини», ст.ст. 180-184, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 7, 10, 76, 141, 263- 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 жовтня 2016 року в розмірі 600 гривень щомісячно та стягувати починаючи з дня набрання рішенням законної сили з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 400 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) в прибуток держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду О.Я. Тимощук