Справа 556/1247/20
Номер провадження 2/556/357/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2020 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді - Котик Л.О.

при секретарі - Соловей Г.С.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Кругліцької В.М.

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката Карпач О.М.

представника служби у справа дітей Володимирецької районної державної адміністрації - Босика В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Володимирецької районної державної адміністрації, як орган опіки і піклування, про визначення місця проживання мололітньої дитини з батьком,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Володимирецької районної державної адміністрації, як орган опіки і піклування, про визначення місця проживання мололітньої дитини з батьком.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.09.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб. Від спільного шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням суду від 13 червня 2016 року шлюб між сторонами розірвано, визначено місце проживання малолітньої дитини з батьком - ОСОБА_1 . Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 13.06.2016 року рішення Володимирецького районного суду від 13.06.2016 року в частині визначення місця проживання дочки, скасовано.

На даний час спір щодо визначення місця проживання дитини не вирішено. Позивач зазначає, що дочка ОСОБА_3 з листопада 2018 року постійно проживає разом з ним в АДРЕСА_1 , хоча зареєстрована за місцем реєстрації мами, тобто в АДРЕСА_2 .

На початку 2019 року ОСОБА_2 переїхала проживати в с. Каноничі, Володимирецького року. Упродовж 2019 року, коли дитина відвідувала дитячий садочок в с. В.Цепцевичі та пішла до першого класу Великоцепцевицької загальноосвітньої шкоди, мама до дитини не приходила. ОСОБА_1 займався вихованням дочки, відвідував навчальні заклади. Відповідачка не працює, за місце реєстрації не проживає, негативно характеризується, зловживає спиртними напоями.

Позивач стверджує, що проводить з дочкою час, забезпечує її продуктами харчування, одягом, взуттям, канцелярськими приладами та всім, що потрібно для життєдіяльності дитини. А тому, з врахуванням інтересів дитини, ОСОБА_1 просить визначити місце проживання його дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 серпня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 22 вересня 2020 року.

22.09.2020 року від представника відповідача - адвоката Карпач О.М. в інтересах ОСОБА_2 до суду надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Володимирецької районної державної адміністрації як орган опіки і піклування, про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 22.09.2020 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання по цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Володимирецької районної державної адміністрації, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання мололітньої дитини з батьком та зустічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Володимирецької районної державної адміністрації, як орган опіки і піклування, про визначення місця проживання дитини з матір`ю .

20 жовтня 2020 року від представника позивача за первісним позовом - адвоката Кругліцької В.М. надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, просить відмовити в задоволенні зустрічного позову за безпідставністю. Задовольнити позовні вимоги позивача за первісним позовом.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 4 листопада 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

01.12.2020 року від представника відповідача за первісним позовом - адвоката Карпач О.М. надійшла заява про залишення без розгляду зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Володимирецької районної державної адміністрації як орган опіки і піклування, про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Просили визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 з її батьком ОСОБА_1 . Позивач стверджує, що дочка проживає з ним у житловому будинку в АДРЕСА_1 , власником якого є його батьки. ОСОБА_1 забезпечує дочку належними умовами проживання, продуктами харчування, одягом. Має стабільний заробіток. Мати не займається вихованням дитини, зловживає алкогольними напоями, не працює, за місцем реєстрації проживання негативно характеризується.

Відповідач та її представник позовні вимоги визнали. Не заперечили, щоб малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала із своїм батьком - ОСОБА_1 .

Представник служби у справах дітей Володимирецької районної державної адміністрації Босик В.А. в судовому засіданні позов підтримав, не заперечив проти його задоволення. Вважає, що дитині буде краще проживати із своїм батьком - ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши позиції сторін, суд приходить до такого висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 6 вересня 2011 року. Від шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження останньої, серії НОМЕР_1 .

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 13.06.2016 року шлюб між сторонами розірвано, дитину залишено проживати з батьком ОСОБА_1 .

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 11 серпня 2016 року рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 11 серпня 2016 року в частині визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 скасовано. В решті - залишено без змін.

Згідно Висновку №вих-4151/01-34/19 від 31.10.2019 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Володимирецька районна державна адміністрація, як орган опіки і піклування, вважає позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 , відносно її малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини.

ОСОБА_1 працює з 18 листопада 2019 року в ДЛГ «Звіробій» лісокультурником та отримує мінімальний посадовий оклад. За місцем роботи та проживання характеризується позитивно. Проживає у житловому будинку своїх батьків. Сім`я забезпечена всіма необхідним речами для належного проживання. Зауважень до умов проживання не має, що стверджується: довідкою №3 від 19.11.2019 року, видана директором дочірнього лісогосподарського підприємства «Звіробій»; характеристиками з місця роботи №16 від 04.07.2020 року, №2533 від 12.10.2020 року; довідками - характеристиками за місцем проживання ОСОБА_1 №1989 від 04.08.2020 року, №349 від 20.09.2019 року, №351 від 20.09.2019 року; Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 №2658 від 20.09.2019 року, від. 08.10.2019 року.

Малолітня ОСОБА_3 проживає з батьком в АДРЕСА_1 , однак зареєстрована за адресою місця реєстрації матері ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 відвідувала ДНЗ «Дзвіночок» в с. В.Цепцевичі, Володимирецького району, Рівненської області. З січня 2019 року батько ОСОБА_1 приводив і забирав дитину з дитячого садочку, був присутній на батьківських зборах, тощо. Мама ОСОБА_2 не брала участі у вихованні дитини протягом 2019 року, не з`являлася у дитячий садочок. З 2 вересня 2019 року ОСОБА_3 навчається у Великоцепцевицькій ЗОШ І-ІІІ ступенів. За місцем навчання зарекомендувала себе як старанна, здібна учениця. ( довідка №75 від 20 вересня 2019 року, видана ДНЗ «Дзвіночок»; довідка №01-18/456 від 20.09.2019 року, видана Великоцепцевицькою ЗОШ І-ІІІ ступенів Володимирецької районної ради; характеристика на ОСОБА_3 №01-18/457 від 20.09.2019 року, видана Великоцепцевицькою ЗОШ І-ІІІ ступенів Володимирецької районної ради).

Відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_2 . Не працює, зловживає спиртними напоями. Діти біля неї зареєстровані, але не проживають, господарства не тримає. Певний період знаходилася на обліку сімей в складних життєвих обставинах по причині зловживання алкогольними напоями, що стверджується: довідками - характеристиками №350 від 20.09.2019 року, №2532 від 12.10.2020 року; довідками №2662, №2663 від 20.09.2019 року, виданими виконкомом Великоцепцевицької сільської ради.

А як зазначено в довідці №2531 від 12.10.2020 року, виданій в.о.старости с.Великі Цепцевичі Антонівської сілської ради, ОСОБА_3 зареєстрована в АДРЕСА_2 , але на даний час за вказаною адресою не проживає.

З висновку Володимирецької районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування № вих-4591/01-34/20 вбачається, що на даний час мати дитини - ОСОБА_2 , проживає на території АДРЕСА_3 у житловому будинку матері (бабусі дитини) ОСОБА_6 .. Згідно актів обстеження, проведених працівниками Каноницької сільської ради 09.09.2020 року та працівниками служби у справах дітей Володимирецької районної державної адміністрації від 21.10.2020 року - умови проживання сім`ї ОСОБА_6 хороші. В наявності побутові зручності, відповідні меблі, дрібна побутова техніка, продукти харчування. ОСОБА_2 , згідно характеристики Каноницької сільської ради від 09.09.2020 року №880, характеризується позитивно, не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості як така, що шукає роботу. З попереднього місця проживання характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП. Батько дитини - ОСОБА_1 характеризується позитивно, а тому враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 29.10.2020 року №108, орган опіки і піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком дитини - ОСОБА_1 .

У відповідності до ч.1 статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Крім того, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю „визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.12.2016 по справі № 6-2445цс16, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Враховуючи викладене, суд вважає, що на даний час проживання малолітньої дочки з батьком, яка фактично проживає з ним, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи, позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному.

Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з батьком не суперечитиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачем, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.

А як в ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 81,82,89, 141, 259, 264-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 19, 141,160, 161 СК України, ст.ст.31,29 ЦК України, Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Володимирецької районної державної адміністрації, як орган опіки і піклування, про визначення місця проживання мололітньої дитини з батьком, задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У відповідності до п.15.5 розділу Х111 Прикінцеві положення, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя: Котик Л.О.