Справа № 523/6760/19
Провадження №2/523/1763/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Ейсмонт Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визначення частки померлого у спільній сумісній власності

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася позовом до Одеської міської ради про визначення за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 Ѕ частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову позивачем зазначено, що вона є донькою ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10.02.1997 року між позивачем ОСОБА_1 , яка діяла у своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу №97-46 на Одеській універсальній біржі «Вітязь», що не суперечило на той період чинному законодавству. Право власності позивача та її матері ОСОБА_2 було зареєстроване в КП ОМБТІ та РОН 12.02.1997 року за р.№22784, стор.124 кн.3 доп.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 27.01.2017 року вказаний договір визнано дійсним.

Позивач звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини, однак наявні перешкоди через невизначення частки померлої у спільній сумісній власності, що змусило звернутись до суду.

Розгляд справи проводиться впорядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб.

Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Відзиву до суду не надійшло.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

10.02.1997 року між позивачем ОСОБА_1 , яка діяла у своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу №97-46 на Одеській універсальній біржі «Вітязь», що не суперечило на той період чинному законодавству. Право власності позивача та її матері ОСОБА_2 було зареєстроване в КП ОМБТІ та РОН 12.02.1997 року за р.№22784, стор.124 кн.3 доп.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 .

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 27.01.2017 року вказаний договір визнано дійсним.

16.04.2019 року Лиманською районною державною конторою Одеської області повідомлено позивача про необхідність звернення позивача до суду для визначення розміру частки спадкодавця в спільній власності.

Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

За приписами ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконуються за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна.

У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлюючих документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлюючих документів. Право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю.

Пунктом 3.3 вказаної Інструкції встановлено, що за відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.

Провести розрахунок часток у спільній власності, а саме: квартири АДРЕСА_2 , на даний час не є можливим, оскільки для цього необхідно подати заяви всіх співвласників, а як вбачається з матеріалів справи, один із співвласників ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Проте не всі співвласники мають право у безспірному нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право на частку. Таким правом з усіх можливих учасників спільної сумісної власності згідно Закону України «Про нотаріат», Наказом Мінюсту «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, наділений лише другий з подружжя. Для цього нотаріус за місцем відкриття спадщини за заявою другого з подружжя, який пережив, видає свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя за правилами ст. 71 Закону України «Про нотаріат». Разом з тим, видачу нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності законодавство не передбачає, відтак слід припустити, що для успадкування частки у спільній сумісній власності після смерті іншого учасника спільної сумісної власності, крім подружжя, справа про визначення належної йому частки вирішуватиметься в суді.

Згідно до роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав (пункт 17), розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Таким чином, враховуючи, що будь-якої домовленості між співвласниками щодо розміру їх часток не було, що співвласник спірної квартири ОСОБА_2 померла, враховуючи презумпцію рівності часток, суд вважає, що частка кожного співвласника у спільній сумісній власності на спірну квартиру є рівною і становить по 1/2 частці. При цьому не було встановлено існування обставин, які б могли бути підставою для збільшена або зменшена часток співвласників спірної квартири.

Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними.

Вимоги про стягнення судових витрат позивачем не ставилося, а отже такі слід віднести за її рахунок.

Керуючись ст.ст. 5,6,10,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визначення частки померлого у спільній сумісній власності - задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , становить 1/2 частини.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 02.03.2020 року.

Суддя-