Провадження № 2/643/746/20
12.03.2020 року Московський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Довготько Т.М.
за участю секретаря судового засідання Хотян К.В.
представника позивача Скородєлова С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Споживчого товариства по спільній експлуатації гаражів, місць зберігання автотранспортних засобів громадян «Авто Вікторія», ОСОБА_2 про скасування рішення правління товариства та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить скасувати рішення зборів правління СТ «Авто Вікторія» від 20.01.2018 року у формулюванні: прийняти в члени товариства ОСОБА_2 , згідно його заяви і закріпити за ним гаражний бокс № НОМЕР_1 , виплатити вступний внесок згідно статуту та зобов`язати СТ «Авто Вікторія» розглянути заяву про прийняття ОСОБА_1 до членів СТ «Авто Вікторія» та закріпити за нею гаражний бокс № НОМЕР_1 , як за спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 .
В обґрунтування позову зазначено, що позивач є спадкоємицею ОСОБА_3 , яка була членом СТ «Авто Вікторія» і використовувала гаражний бокс № НОМЕР_1 . ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до листа вих. № 2 від 12.02.2019 року СТ «Авто Вікторія» повідомило, що ОСОБА_3 не є членом товариства з 19.01.2018 року, згідно її заяви. Рішення про передачу гаражного боксу № НОМЕР_1 та прийняття нового члена товариства, ОСОБА_2 , відбулось на зборах 20.01.2018 року. Позивач зазначає, що рішення правління СТ «Авто Вікторія» від 20.01.2018 року про прийняття у члени товариства ОСОБА_2 винесено з порушенням статуту товариства, протирічить Закону України «Про кооперацію», порушує її права, як спадкоємця, після смерті ОСОБА_3 . Відповідно до протоколу зборів правління ОСОБА_3 не була виключена із членів товариства, також вона не подавала заяви про добровільний вихід з нього і відповідно до ст.13 ЗУ «Про кооперацію». В заяві ОСОБА_3 , яка була подана на ім`я голови правління Товариства від 19.01.2018 р. не міститься прохання виключити її з членів Товариства і також не міститься відомостей про продаж пайового внеску ОСОБА_2 . Також на засідання правління не були надані документи в підтвердження придбання ОСОБА_2 гаражного баксу № НОМЕР_1 у ОСОБА_3 .
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02.07.2019 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24.10.2019 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 24.01.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовільнити, з підстав викладених вище. Крім того, зазначили, що гаражний бокс не належав на праві власності померлій ОСОБА_3 , а перебував у неї в користуванні.
Відповідачі Споживче товариство по спільній експлуатації гаражів, місць зберігання автотранспортних засобів громадян «Авто Вікторія», ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.
Зі згоди позивача, суд розглянув справу в порядку заочного провадження, на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст.280 ЦПК України.
Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_5 .В ОСОБА_6 та позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Бакумовою А.В. було заведено спадкову справу №1/2019.
Відповідно до довідки Голови правління СТ «Авто-Вікторія» №2 від 12.02.2019року, ОСОБА_3 відповідно до списку не є членом СТ «Авто-Вікторія» з 19.01.2018року згідно її заяви. Рішення про передачу гаражного боксу № НОМЕР_1 та прийняття нового члена товариства відбулося на зборах правління від 20.10.2018року /а.с.4/.
Згідно копії заяви ОСОБА_3 від 19.01.2018 року, остання просила переоформити гаражний бокс № НОМЕР_1 , який їй належав, на ОСОБА_2 у зв`язку з усною домовленістю /а.с.5/
Відповідно до копії протоколу зборів правління СТ «Авто Вікторія» від 20.01.2018 року, було постановлено переоформити гаражний бокс № НОМЕР_1 з ОСОБА_3 на ОСОБА_2 , та прийняти у члени товариства ОСОБА_2 , згідно його заяви та закріплено за ним гаражний бокс № НОМЕР_1 , виплатити вступний внесок згідно уставу /а.с.6/.
Згідно статуту Споживчого товариства по спільній експлуатації гаражів, місць зберігання автотранспортних засобів громадян «Авто Вікторія», затвердженого загальними зборами членів споживчого товариства по спільній експлуатації гаражів, місць зберігання автотранспортних засобів громадян «Авто Вікторія», протокол від 09.06.2017 року, а саме п.п. 6.2.1. Член товариства може бути виключеним зі списків Товариства за власним бажанням на підставі заяви, що подається Голові правління Товариства. Член Товариства вважається виключеним із Товариства з дати, зазначеної в його заяві. Відповідно до п.п. 6.2.2. термін повернення паю виключеному члену Товариства складає не більше 3-х місяців після затвердження Зборами Товариства річного звіту за операційний рік, в термін з якого пайщик вибув з Товариства.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про кооперацію» (далі Закон) кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.
У відповідності до положень ст. 2 Закону України «Про кооперацію» кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування; обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу.
Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про кооперацію» законодавство про кооперацію базується на нормах Конституції України та Цивільного кодексу України, інших нормативно-правових актів з питань кооперації.
Згідно із ст. 6 Закону України «Про кооперацію», кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо. Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням.
Статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність (ч. 1 ст. 8 Закону).
Відповідно до ст.ст.97, 98 ЦК України, управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу.
Згідно із ч.4 ст.6, ч.1 ст.13 Закону України «Про об`єднання громадян», усі основні питання діяльності об`єднань громадян повинні вирішуватись на зборах усіх членів або представників членів об`єднання. Об`єднання громадян діє на основі статуту або положення.
За приписами ст. 15 зазначеного Закону вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу, утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу, тощо.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Законодавець виключає збирання доказів судом, що стосується предмета спору, з власної ініціативи, за винятком витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, як передбачено частиною 7 статті 81 ЦПК України.
За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суду позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема, що позивач є спадкоємцем померлої ОСОБА_3 .
Згідно положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ним Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Зазначені положення законодавства кореспондуються також із роз`ясненнями, наданими Пленумом ВСУ судам України у п.2 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».
На підставі вищевикладеного, суд констатує, що особа має право звернутися до суду за захистом саме своїх прав, свобод чи інтересів. Право на позов має особа, права, свободи або інтереси якої порушені. Іншими словами, особа не має права звернутися до суду у разі, якщо права, за захистом яких вона звернулася, їй не належать. Така особа є неналежним позивачем і у позові їй слід відмовити. Тому при зверненні до суду позивач повинен доводити свою юридичну заінтересованість у справі. Завдяки такому підходу реалізується принцип диспозитивності цивільного процесу, закріплений ст.13 ЦПК України, відповідно до якого кожна особа самостійно вирішує: звертатися їй до суду чи ні.
Так, гаражний бокс № НОМЕР_1 був переоформлений 20.01.2018року з ОСОБА_3 на ОСОБА_2 , за життя ОСОБА_3 та на підставі її заяви.
Отже, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено та не представлено належних, достовірних та достатніх доказів порушення відповідачами її законних прав та інтересів, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265,280 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 / до Споживчого товариства по спільній експлуатації гаражів, місць зберігання автотранспортних засобів громадян « АДРЕСА_2 » АДРЕСА_3 /, ОСОБА_2 / АДРЕСА_4 / про скасування рішення правління товариства та зобов`язання вчинити певні дії- залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 17.03.2020року.
Суддя Т.М.Довготько