Постанова

Іменем України

25 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 206/4925/15-ц

провадження № 61-4637св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В. (суддя-доповідач),

суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2018 року у складі судді Румянцева О. П. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого

2020 року у складі колегії суддів: Єлізаренко І. А., Красвітної Т. П., Свистунової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У вересні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто»(далі - ТОВ «Авто Просто») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення боргу.

Позов обґрунтований тим, що 20 травня 2011 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_3 укладена угода № 363933 та підписані додатки № 1 та № 2, які є невід`ємними частинами угоди, з метою отримання автомобіля марки Chevrolet Captiva базової комплектності через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак.

03 листопада 2011 року ОСОБА_3 , у порядку статті 12 додатку № 2 до угоди, звернувся до ТОВ «Авто Просто» із заявою, в якій просив дозволу здійснити передачу прав та обов`язків за угодою № 363933 ОСОБА_1 .

Того ж дня, між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто» підписано формуляр передачі угоди, а між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 - протокол розрахунку. 03 листопада 2011 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_1 укладена угода № 375400 та підписані додатки № 1 та № 2, які є невід`ємними частинами угоди, з метою отримання автомобіля марки Chevrolet Captiva базової комплектності через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак.

ОСОБА_1 належним чином виконувала умови угоди і 03 листопада 2011 року одержала право на отримання автомобіля Chevrolet Captiva. 28 листопада 2011 року ОСОБА_1 реалізувала своє право на вибір іншого автомобіля шляхом підписання акта вибору автомобіля, згідно з яким просила змінити автомобіль марки Chevrolet Captiva на автомобіль KIA SPORTAGE. Станом на місяць подання заяви про заміну автомобіля, автомобіль Chevrolet Captiva коштував 243 900,00 грн, а автомобіль KIA Sportage - 280 000,00 грн. Різниця вартості автомобілів (36 100,00 грн) сплачена ОСОБА_1 на графік внесків.

25 листопада 2011 року ОСОБА_1 отримала автомобіль KIA Sportage, кузов НОМЕР_1 , 2011 року випуску, і зареєструвала його на своє ім`я у ВРЕР ДАІ № 3 ГУ МВС України в Дніпропетровській області, свідоцтво про реєстрацію

НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 . ОСОБА_1 у свою чергу, зобов`язалася оплатити вартість автомобіля та вартість наданих послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків. 17 листопада 2011 року між ТОВ «Авто Просто», як кредитором, та ОСОБА_2 , як поручителем, укладений договір поруки за яким останній зобов`язується відповідати перед кредитором у разі невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за угодою.

Починаючи з березня 2014 року, ОСОБА_1 припинила сплачувати щомісячні внески, передбачені угодою. Відповідно до умов угоди, ОСОБА_1 зобов`язалася оплатити 100 % вартості автомобіля та вартість наданих їй за угодою послуг шляхом оплати 120 щомісячних повних внесків. Станом на серпень 2015 року автомобіль марки Chevrolet Captiva базової комплектації коштував 680 400,00 грн. ОСОБА_1 за період із червня 2011 року по лютий 2014 року (включно), сплачено: 33 внески в оплату послуг; 58,7142 % вартості автомобіля (чисті внески). Розмір боргу

ОСОБА_1 перед ТОВ «Авто Просто» відповідно складає: 87 внесків в оплату послуг (120-33=87); 41,2858 % вартості автомобіля (100 % - 58,7142 % - 41,2858 %). Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за угодою у грошовому еквіваленті, з урахуванням поточної ціни автомобіля Chevrolet Captiva, складає: внесків в оплату послуг: 183 815,34 грн, зі сплати чистих внесків: 280 908,58 грн. Станом на день підготовки цього позову, розмір штрафу і пені за невиконання ОСОБА_1 за угодою № 375400, складає 70 744,04 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Авто Просто» складає всього 535 467,96 грн. Неодноразові звернення до відповідачів результату не дали, борг не погашений, пропозицій щодо строків погашення боргу від відповідачів не надійшло. Станом на день подання позовної заяви борг не погашено.

Посилаючись на вказані обставини, ТОВ «Авто Просто» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Авто Просто» заборгованість за угодою від 03 листопада 2011 року № 375400 у розмірі 535 467,96 грн.

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до

ТОВ «Авто Просто», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про захист прав споживача, визнання недійсною угоди та додатків до неї. В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_1 посилалася на те, що 03 листопада 2011 року між нею та

ТОВ «Авто Просто» укладено угоду № 375400, проте зазначену угоду вона не підписувала, умови договору є несправедливими, оскільки споживач повинен сплачувати кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару. Крім того, у договорі не зазначено ціну товару, що є порушенням Закону України «Про захист прав споживачів». Однією частиною угоди ТОВ «Авто Просто» гарантує надання учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним своїх зобов`язань, а з іншої сторони оплата автомобіля здійснюється зі сплачених коштів усіма учасниками системи, тобто право на отримання автомобіля у споживача виникає не тільки у разі сплати передбачених додатком № 1 коштів, а у разі сплати іншими учасниками системи. Тобто, право споживача на отримання автомобіля ставить у залежність від дій інших учасників системи. Вважає, що таке формулювання умов угоди не відповідає торговим та іншим чесним звичаям з надання явних переваг умовам ТОВ «Авто Просто». Також в угоді чи додатках до неї не відображено строки отримання автомобіля, навіть при сплаті передбаченої вартості, у разі коли інші учасники системи свої зобов`язання можуть не виконати. Крім того, угодою встановлені такі види оплат, які в кожному пункті ускладнюють право споживача на отримання товару, не дивлячись на те, що товариство гарантує надання учаснику права на отримання автомобілів за умови виконання лише його зобов`язань. Вважає, що діями товариства її введено в оману, дії ТОВ «Авто Просто» при укладенні угоди могли спонукати дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він би не погодився. Вона не могла передбачити загрозу порушення своїх прав у спосіб встановлений товариством, їй запропоновано для реалізації автомобіль за ціною, за якою споживач не може надати автомобіль, що є нечесною підприємницькою діяльністю. Також ОСОБА_1 звертає увагу, що оскаржувана угода є змішаним договором та має ознаки договору лізингу.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила визнати недійсною угоду

від 03 листопада 2011 року № 375400, укладену між нею та ТОВ «Авто Просто», а також додатки до неї № 1 та № 2.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада

2018 року узадоволенні позову ТОВ «Авто Просто» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «Авто Просто» про захист прав споживача, визнання недійсною угоди та додатків до неї задоволено. Визнано недійсною угоду від 03 листопада 2011 року № 375400 укладену між

ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_1 , а також додатки № 1 та № 2 до зазначеної угоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що укладена сторонами угода порушує права ОСОБА_1 , так як містить несправедливі умови, а саме, не містить інформацію про сталу ціну придбаного автомобіля станом на дату укладення договору, що призводить до дисбалансу прав та обов`язків на шкоду споживача, та відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», є недійсною.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Авто Просто» залишено без задоволення. Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2018 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції, який повно і всебічно з`ясував обставини справи, оцінив докази в їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення зустрічного позову

ОСОБА_1 та визнання угоди № 375400 недійсною і відмовив у задоволенні первісного позову ТОВ «Авто Просто».

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У березні 2020 року ТОВ «Авто Просто» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада

2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову, а зустрічний позов залишити без задоволення, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 367/1987/17-ц (провадження № 61-1762св18), від 13 березня 2019 року у справі № 126/1105/16-ц (провадження

№ 61-8674св18). Крім того, в оскаржуваних судових рішення відсутні посилання на жоден із пунктів угоди, який є несправедливим, а тому посилання позивача на порушення угодою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. До того ж, умови надання ОСОБА_1 послуг на підставі угоди викладені досить детально і ясно, тому

ТОВ «Авто Просто» вважає, що ОСОБА_1 мала повну і достовірну інформацію про послуги ТОВ «Авто Просто» та порядок їх надання, а отже, і спростовуються посилання судів першої та апеляційної інстанцій на те, що ТОВ «Авто Просто», здійснюючи нечесну підприємницьку діяльність, ввело ОСОБА_1 в оману. Крім того, відповідно до статті 19 підписання останньою угоди та додатків до неї є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами та їх згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди й додатків до неї.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Авто Просто» в указаній справі.

Ухвалою колегії суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 03 червня 2020 року зазначену справу призначено до судового розгляду.

У червні 2020 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу ТОВ «Авто Просто», у якому заявник просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада

2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року - без змін, обґрунтовуючи тим, що суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про несправедливі відносно споживача умови оспорюваного договору фінансового лізингу, недодержання сторонами вимоги закону, зокрема про нотаріальне посвідчення угоди та про наявність у зв`язку із цим підстав для визнання її недійсною та додатків до неї, відповідно до вимог статей 203, 215 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів».

У зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_4 розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2020 року № 2766/0/226-20 призначено повторний автоматичний розподіл судової справи та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 206/4925/15-ц (провадження

№ 61-4637св20) 09 листопада 2020 року призначено судді-доповідачеві Ступак О. В.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та третьої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Встановлені судами обставини

20 травня 2011 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_3 укладена угода

№ 363933 та підписані додатки № 1 та № 2, які є невід`ємними частинами угоди, з метою отримання автомобіля марки Chevrolet Captiva базової комплектності через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак.

03 листопада 2011 року ОСОБА_3 у порядку статті 12 додатку № 2 до угоди, звернувся до ТОВ «Авто Просто» із заявою, в якій просив дозволу здійснити передачу прав та обов`язків за угодою № 363933 ОСОБА_1 .

Того ж дня, 03 листопада 2011 року, між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто» підписано формуляр передачі угоди, а між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 - протокол розрахунку.

03 листопада 2011 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_1 укладена угода

№ 375400 та підписані додатки № 1 та № 2, які є невід`ємними частинами угоди, з метою отримання автомобіля марки Chevrolet Captiva базової комплектності через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак.

17 листопада 2011 року між ТОВ «Авто Просто», як кредитором, та ОСОБА_2 , як поручителем, укладений договір поруки за яким останній зобов`язується відповідати перед кредитором у разі невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за угодою.

ОСОБА_1 виконувала умови угоди і 03 листопада 2011 року одержала право на отримання автомобіля Chevrolet Captiva.

28 листопада 2011 року ОСОБА_1 реалізувала своє право, вибір іншого автомобіля шляхом підписання акта вибору автомобіля, згідно з яким вона просила змінити автомобіль марки Chevrolet Captiva на автомобіль KIA Sportage.

Станом на час подання заяви про заміну автомобіля, автомобіль Chevrolet Captiva коштував 243 900,00 грн, а автомобіль KIA Sportage - 280 000,00 грн. Різниця вартості автомобілів (36 100,00 грн) сплачена ОСОБА_1

25 листопада 2011 року ОСОБА_1 отримала автомобіль KIA Sportage, кузов НОМЕР_1 , 2011 року випуску і зареєструвала його на своє ім`я у ВРЕР ДАІ № 3 ГУ МВС України в Дніпропетровській області, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Із наданого ТОВ «Авто Просто» розрахунку платежів вбачається, що за угодою

№ 363933 та № 375400, починаючи із березня 2014 року, ОСОБА_1 припинила сплачувати щомісячні внески, передбачені угодою.

Відповідно до умов угоди, ОСОБА_1 зобов`язалася оплатити 100 відсотків вартості автомобіля та вартість наданих їй за угодою послуг шляхом оплати 120 щомісячних повних внесків.

Станом на серпень 2015 року автомобіль марки Chevrolet Captiva базової комплектації коштує 680 400,00 грн.

ОСОБА_1 за період із червня 2011 року по лютий 2014 року (включно), сплачено:

33 внески в оплату послуг; 58,7142 % вартості автомобіля (чисті внески).

Розмір боргу ОСОБА_1 перед ТОВ «Авто Просто» відповідно складає: 87 внесків в оплату послуг (120-33=87); 41,2858 % вартості автомобіля (100 %-58,7142 %-41,2858 %).

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за угодою в грошовому еквіваленті, з урахуванням поточної ціни автомобіля Chevrolet Captiva, складає: внесків в оплату послуг: 183 815,34 грн, зі сплати чистих внесків: 280 908,58 грн.

Станом на час звернення ТОВ «Авто Просто» до суду з позовом, розмір штрафу і пені за невиконання ОСОБА_1 за угодою № 375400, складає 70 744,04 грн. Отже, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Авто Просто» складає всього: 183 815,34 грн + 280 908,58 грн + 70 744,04 грн = 535 467,96 грн.

За змістом статті 3 угоди, укладеної між сторонами, відповідач зобов`язувався надавати учаснику системи послуги, зокрема, включення учасника до групи для придбання автомобілів, організації та створення умов для придбання автомобілів учасниками системи, здійснення адміністративних процедур, необхідних для сплати та передачі автомобіля учаснику.

Предметом угоди сторін, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах «АвтоТак», є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля.

ТОВ «Авто Просто» гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов`язань, передбачених угодою.

Згідно зі статтею 8.1 додатку № 2 до угоди ТОВ «Авто Просто» зобов`язується надіслати постачальнику замовлення на передачу автомобіля учаснику протягом 5 робочих днів після того, як учасник, у якого виникло право на одержання автомобіля, здійснить відповідні платежі. Відповідно до угоди між ТОВ «Авто Просто» та виробником (дистриб`ютором чи імпортером) останній протягом 30 календарних днів з дня отримання замовлення зобов`язаний передати автомобіль учаснику, який одержав право на отримання автомобіля.

Статтею 8.2 додатку № 2 до угоди поняття «право на отримання автомобіля» означає право учасника одержати автомобіль у зазначений термін, якщо він на момент такого одержання належно виконує свої зобов`язання.

Відповідно до розділу 1 додатку № 2 до угоди цілий чистий внесок - це частина щомісячного повного внеску, який використовується для оплати автомобіля. Половинний чистий внесок це половина цілого чистого внеску».

Згідно з пунктом 2.6 статті 2 додатку № 2 до угоди чисті внески, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент сплати, зараховуються як відсоток від вартості автомобіля, що у свою чергу є оплатою за товар - автомобіль.

Таким чином, в угоді чітко передбачено, що споживач оплачує кожного місяця частину ціни автомобіля. Крім того, сплачені чисті внески перерахунку (у зв`язку зі зміною ціни автомобіля) не підлягають. Після одержання автомобіля та реєстрації його на своє ім`я споживач зобов`язаний і надалі сплачувати кошти за автомобіль до повної його оплати 100 % від ціни автомобіля. Отже, угодою передбачена щомісячна сплата внесків за (товар) автомобіль, який передається споживачеві у рамках укладеної угоди, а не за можливість одержання права на купівлю товару.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову та задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що укладена сторонами угода порушує права ОСОБА_1 , так як містить несправедливі умови, а саме, не містить інформацію про сталу ціну придбаного автомобіля станом на дату укладення договору, що призводить до дисбалансу прав та обов`язків на шкоду споживача, та відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», є недійсною.

Верховний Суд не погоджується у повній мірі з зазначеними висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на таке.

Нормативно-правове обґрунтування

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

За змістом частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, відповідно до пункту 11-1 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (який є спеціальним законом у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг), є фінансовою послугою.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення.

Згідно з частинами першою, другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Аналіз вказаної норми дає підстави вважати, що умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони одночасно, по-перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві.

Стаття 19 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

За приписами частин першої, другої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає, зокрема, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Наведене свідчить, що статті 18 та 19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачають різні взаємовиключні підстави недійсності угоди, укладеної зі споживачем.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суди першої та апеляційної інстанцій, вирішуючи спір, та визнаючи угоду з додатками до неї недійсною на підставі частини другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме, що укладена угода не містить ціни придбаного автомобіля станом на дату укладення договору, не врахували, що сторони під час укладення оспорюваної угоди із додатками погодили всі істотні умови, у тому числі і формулу оплати ціни товару, яка складає узгоджений відсоток від поточної ціни автомобіля на весь період дії договору, відповідно до умов договору поточна ціна автомобіля щомісячно повідомляється постачальником/виробником/імпортером автомобіля в останній робочий день кожного місяця.

Тому посилання судів на порушення вимог частини другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» як на підставу недійсності договору, укладеного між сторонами спору є безпідставним, оскільки ОСОБА_1 не доведено, а судами не встановлено, у чому полягає дисбаланс інтересів сторін, у зв`язку із включенням до договору умови про те, що чисті внески, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент сплати, зараховуються як відсоток від вартості автомобіля, що у свою чергу є оплатою за товар - автомобіль.

Визначення щомісячних внесків та інших платежів відповідно до ціни автомобіля, встановленої постачальником в останній день кожного місяця, не призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача та відповідає умовам ринку, обраному позивачем порядку придбання автомобіля та інтересам інших учасників системи, а тому не є несправедливими умовами у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 10 червня 2020 року у справі № 604/1022/17 (провадження № 61-43929св18), від 22 травня

2020 року у справі № 482/1398/19 (провадження № 61-1378св20), від 22 травня

2019 року у справі № 285/1777/17 (провадження № 61-39721св18), від 16 травня

2019 року у справі № 405/2770/17 (провадження № 61-30767св18), від 17 квітня

2019 року у справі № 357/13841/16-ц (провадження № 61-30638св18), від 30 жовтня 2019 року у справі № 141/480/17 (провадження № 61-31528св18), від 21 січня

2020 року у справі 590/1087/17 (провадження № 61-37322св18), від 04 грудня

2019 року у справі № 468/1082/16 (провадження № 61-1340св17).

Наведене свідчить, що при вирішені спору судами неправильно застосовано норми матеріального права, а саме положення статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», тому оскаржувані рішення підлягають скасуванню.

Оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, тому Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що у цій справі наявні підстави для скасування рішення суду першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нового рішення про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову.

Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційна скарга підлягає задоволенню, то з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Авто Просто» підлягає стягненню судовий збір за подання первісного позову у розмірі 1 827,00 грн з кожного, за подання апеляційної скарги - 2 740,50 грн з кожного, за перегляд справи у суді касаційної інстанції - 3 654,00 грн з кожного, а всього - 8 221,50 грн з кожного.

Компенсувати ТОВ «Авто Просто» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, сплачений судовий збір за перегляд справи у частині зустрічних вимог у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 057,20 грн, у суді касаційної інстанції - 1 409,60 грн.

Керуючись статтями 141, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» задовольнити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада

2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» заборгованість за угодою від 03 листопада 2011 року № 375400 у розмірі

535 467,96 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про захист прав споживачів, визнання недійсною угоди та додатків до неї, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» судовий збір у загальному розмірі 8 221,50 грн з кожного.

Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, сплачений судовий збір за перегляд справи у частині зустрічних вимог у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 057,20 грн, у суді касаційної інстанції- 1 409,60 грн, а всього - 2 466,80 грн.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко