Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області в складі: головуючого - судді Нікандрової С.О., за участю секретаря судового засідання Дудки Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Василівська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, Стайківська сільська рада Кагарлицького району, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що з відповідачем по справі, ОСОБА_2 , позивачка ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з 13 серпня 2010 року. Від цього шлюбу у них народився син ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбно-сімейні стосунки між нею та відповідачем припинені, шлюб розірваний 19.02.2014 року Миронівським районним судом Київської області. З 2013 року по теперішній час відповідач жодного разу не цікавився життям сина ОСОБА_3 , не піклується та не переймається його життям, ніякої участі у його вихованні не приймає, не цікавиться його станом здоров`я, матеріальної допомоги позивачу на утримання сина не надавав і не надає, він повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. 26 січня 2015 року позивачка ОСОБА_1 вийшла заміж за ОСОБА_4 і взяла його прізвище. Від цього шлюбу вона народила трьох дітей, які на даний час малолітні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками яких є позивачка ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_4 . Проживають вони всі разом однією сім`єю у будинку, який належить чоловіку позивачки - ОСОБА_4 . Спільно з ними проживає і син ОСОБА_3 . Чоловік позивачки - ОСОБА_4 дуже любить сина ОСОБА_3 , він в хороших стосунках з їхніми спільними дітьми, вони дуже гарно дружать, відносяться один до одного, не знаючи, що вони не рідні. На сьогоднішній день, син ОСОБА_3 не знає, що чоловік позивачки - ОСОБА_4 не є його рідним батьком, оскільки чоловік називає його тільки «мій син», а син називає його «татом». Чоловік позивачки - ОСОБА_4 не відрізняє своїх дітей від її сина, він стверджує, що ОСОБА_3 також його син і має намір його усиновити, щоб діти були всі на одному прізвищі, він дуже любить дітей і в однаковій мірі піклується як про своїх рідних дітей, так і про ОСОБА_3 .

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 03 жовтня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Василівського районного суду від 23 січня 2020 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_8 не з`явилися, але позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі та без її

представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить задовольнити. Від стягнення судових витрат з відповідача відмовляється.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`явився, але надав суду відзив на позовну заяву, в якому проти позбавлення його батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заперечує. Одночасно з цим, заперечує в частині стягнення з нього витрат пов`язаних з наданням правової допомоги у сумі десять тисяч гривень, та проти стягнення з нього судових витрат.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Представник третьої особи Стайківської сільської ради Кагарлицького району в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд цивільної справи, причини неявки не повідомив, письмові заперечення на позов не надав.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 18.10.2010 року виконкомом Кипячківської сільської ради Миронівського району Київської області (а.с.9). Батьком записаний ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 .

Рішенням Миронівського районного суду Київської області №371/63/14-ц від 19.02.2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 26.01.2015 року виданого Виконавчим комітетом Стайківської сільської ради Кагарлицького району Київської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уклала шлюб з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_1 » (а.с.8).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , від 17.09.2019 року комісія у складі секретаря сільської ради ОСОБА_23, членом виконкому ОСОБА_24, фахівцем із соціальної роботи ОСОБА_13 , в присутності власника будинку ОСОБА_4 , проведено обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Обстеженням встановлено, що сім`я із 7 чоловік: батько - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , діти: дочка - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , дочка - ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Займає житлову площу 87 кв.м житлова площа, будинок власний, умови проживання задовільні, є побутова техніка, є окремі ліжка для дітей, будинок газифікований, вода підведена до будинку, каналізація є, електропостачання є, місця для підготовки уроків є. Санітарний стан приміщення задовільний. Загальний заробіток сім`ї 15000 грн., на чоловіка приблизно 2500 грн. Взаємовідносини між членами сім`ї добрі. Характеристика батьків: в громадських місцях і побуті ведуть себе пристойно, займаються вихованням своїх дітей, цікавляться життям та здоров`ям своїх дітей, виконують свої батьківські обов`язки щодо своїх малолітніх дітей, не притягувались до відповідальності, ведуть здоровий спосіб життя. Обстеження проводилось за заявою матері у зв`язку з позбавленням батьківських прав

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , щодо свого малолітнього сина - ОСОБА_3 , 2010 року народження. Провівши обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 , 1986 року народження, комісія підтримує бажання ОСОБА_1 , позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_3 (а.с.14).

Відповідно до висновку засідання комісії опіки та піклування №1 від 23.07.2019 року Стайківської сільської ради Кагарлицького району Київської області, про невиконання батьківських обов`язків та надання погодження на позбавлення батьківських прав, комісія опіки та піклування при Стайківській сільській раді в складі ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_20 , розглянувши заяву ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 , про невиконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 , 1984 року народження, по відношенню до свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , місце проживання - смт.Степногірськ, Василівського району, Запорізької області, не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Свою посильну допомогу, протягом семи років, у вихованні та забезпеченні потреб дитини, ОСОБА_3 , 2010 року народженн6я, надає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Комісія підтримує підняте питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до свого сина - ОСОБА_3 , 2010 року народження, за невиконання ним своїх батьківських обов`язків (а.с.13).

Відповідно до довідки №649 від 18.07.2019 року виданої Виконавчим комітетом Стайківської сільської ради Кагарлицького району Київської області, про те, що ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає в будинку в АДРЕСА_1 , який належить йому згідно договору дарування житлового будинку. Разом з ним спільно проживають, ведуть спільне господарство та мають спільний бюджет: дружина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; син від попереднього шлюбу - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , дочка - ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12А).

Згідно висновку №01-12/07 від 14.01.2020 року Василівської районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На адресу Василівського районного суду звернулась ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 з 13.08.2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 19.02.2014 року шлюб між подружжям було розірвано. За інформацією Позивачки батько ОСОБА_2 з сином не спілкується, не цікавиться ним, не займається його вихованням, матеріально сина не утримує. ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . За місцем мешкання характеризується позитивно, скарг та заяв на ОСОБА_2 до селищної ради не надходило. Під час обстеження умов проживання з`ясовано, що ОСОБА_2 мешкає в двокімнатній квартирі разом зі своїми батьками. Умови проживання задовільні: в квартирі тепло, прибрано, нові меблі. На момент обстеження в коридорі проводився ремонт. Зі слів матері відповідача, він працює неофіційно садівником в м. Києві. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , (зареєстрована: АДРЕСА_3 ) з чоловіком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та дітьми: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . За місцем проживання родини житлово-побутові умови задовільні, родина характеризується позитивно. ОСОБА_1 повідомила, що не зможе бути на засіданнях суду, на вказаний в позовній заяві телефон не відповідає. Для розгляду даного питання, надання обґрунтованого та всебічно дослідженого письмового висновку про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , вказане питання було винесено на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини при голові райдержадміністрації 18.12.2019 року. Позивачка листом повідомила службу у справах дітей про те, що не зможе з`явитися на засідання Комісії. За її інформацією батько дитини не виховує сина з 2013 року, не цікавиться ним, не відвідує, матеріально не утримує. В телефонному режимі ОСОБА_2 , пояснив, що він повідомлений про позбавлення його батьківських прав, але з`явитися на Комісію не зможе. З його слів з`ясовано, що він намагався бачитися з сином, але йому перешкоджали, тому він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Проте жодних письмових документів щодо погодження батька дитини з позбавленням його батьківських прав на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини надано не було. Під час обговорення питання члени Комісії врахували відсутність на засіданні Позивача та Відповідача, відзначили відсутність будь-яких заяв Відповідача щодо його згоди на позбавлення батьківських прав. Крім того члени Комісії зазначили, що ОСОБА_2 , за місцем проживання характеризується позитивно, житлово-побутові умови проживання задовільні та в позовній заяві відсутні документи які б підтверджували злісне невиконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 . Після з`ясування всіх обставин даного питання, вивчивши матеріали справи, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім засобом впливу правового характеру, члени Комісії з питань захисту прав дитини шляхом голосування прийняли колегіальне рішення про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 . Виходячи з вищевикладеного, орган опіки та піклування Василівської райдержадміністрації Запорізької області, діючи виключно в інтересах дитини, вважає за недоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.55-56).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами 1-4 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч.1 ст.155 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У ч.1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і

піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року (справа 522/541/18) та 16 жовтня 2019 року (справа № 199/2143/17).

Встановлено, що малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , остання піклується про дитину та утримує її. Батько дитини жодних доказів зворотного суду не надав, більш того не заперечує проти ухвалення рішення про позбавлення його батьківських прав.

Протягом усього часу після розірвання шлюбу між сторонами будь-яких доказів піклування відповідача про дитину, намагання спілкування з дитиною або перешкоджанні позивачкою у такому спілкуванні матеріали справи не містять.

Суд вважає, що матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками по вихованню дитини, оскільки протягом тривалого часу відповідач не проявляє відносно дитини належної турботи та уваги, не приймає участі у його вихованні та утриманні, не піклується про стан його здоров`я та розвитку, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, хоча зобов`язаний це робити та має таку можливість.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи, враховуючи позицію відповідача ОСОБА_2 , який не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження та з урахуванням якнайкращих інтересів дитини є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263-265, 280- 282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Василівська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, Стайківська сільська рада Кагарлицького району, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 ) батьківськихправ відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О.Нікандрова