Справа № 138/2813/19
Провадження №:2/138/116/20
21 лютого 2020 року м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого, судді: Цибульського О.Є.,
з участю: секретаря Спічко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно, він є власником будинку АДРЕСА_1 . Відповідачі на даний час зареєстровані за вищевказаною адресою, хоча з 26 липня 2016 року по даний час в даному домоволодінні не проживають. Відповідачі не приймають участі у ведені спільного домашнього господарства, не приймають участі в оплаті комунальних платежів необхідних для утримання будинку, добровільно знятися з реєстрації не бажають. Позивач вважає, що факт реєстрації відповідачів в його помешканні є перешкодою в реалізації ним прав власника будинку, а тому з відповідним позовом звернувся до суду. Просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 та примусово зняти їх з реєстраційного обліку в будинку. Судові витрати покласти на відповідачів.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву, де просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду та ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися без поважних причин, хоча повістка надсилалася за адресою місця проживання відповідачів зареєстрованою у встановленому порядку та повернулася до суду з поштовою відміткою про те, що адресат відсутній. Оскільки на підставі ст.130,131 ЦПК України відповідач вважається повідомленим, а позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:
позивач є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 24.02.2008, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Могилів-Подільське МБТІ» від 27.02.2008 (а.с.7,8).
Згідно довідки виконкому Бронницької сільської ради №916 від 02.10.2019 у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 наступний склад сім`ї: дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , неродич ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).
Згідно довідки виконкому Бронницької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області №895 від 25.09.2019, громадяни ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 з 26 липня 2016 року, але за даною адресою з дня реєстрації не проживають (а.с.12).
Як встановлено судом, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані у належному на праві власності позивачу ОСОБА_1 будинку, однак з часу реєстрації по теперішній час за місцем реєстрації не проживають, а тому суд вважає обґрунтованими вимоги власника житлового приміщення щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі ст. 72 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
При вирішенні даного спору суд також зважає на те, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Тобто рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для здійснення відповідним органом зняття з реєстрації місця проживання такої особи.
Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування належним на праві власності позивачу домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 . Проте в частині примусового зняття відповідачів з реєстраційного обліку в даному домоволодінні слід відмовити.
Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідачів в рівних частках на користь позивача сплачений ним судовий збір за подання позову до суду.
На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 72, 150 ЖК України, ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, керуючись ст. 4-13,76-81,89,141,258,259,263-265,268,273,280-283,354,355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим будинком з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , судовий збір сплачений ним за подання позову до суду в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок, а саме: з кожного по 384,20 грн.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи:
- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
- відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
Суддя: О.Є.ЦИБУЛЬСЬКИЙ