ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 року м. Чернівці

справа № 727/8376/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Лисака І.Н. Перепелюк І.Б.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької обласної ради про порушення авторського права та інтелектуальної власності та стягнення компенсації, за апеляційною скаргою Чернівецької обласної ради на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 січня 2020 року, (головуючий у 1-й інстанції Слободян Г.М.),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Чернівецької обласної ради про порушення авторського права, інтелектуальної власності та стягнення компенсації.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що на офіційному сайті Чернівецької обласної ради без її згоди, як автора, була опублікована графічна форма об`єкту захищеного нею авторського права, і тривалий час демонструвалася та використовувалася в якості ілюстрації до повідомлення, що призвело до порушення її права на захист немайнових і майнових прав інтелектуальної власності.

08.02.2017 року їй, як правовласнику стало відомо, що на офіційному сайті Чернівецької обласної Ради, на сторінці за унікальною веб-адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, у рубриці «Новини», в розділі « Інформації », в повідомленні під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_2» було опубліковано інформацію: «Депутати рад різних рівнів від партії «Блок Петра Порошенка «Солідарність» оприлюднили графік прийому громадян в громадській приймальні за адресою: м. Чернівці, вул. Комарова, буд.13А (готель Черемош: офіс№238, ІІ поверх)», телефони для довідок: 90-10-20, 094-991-30-20 Е-mail: .

__________________________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/262/20

У якості ілюстрації до повідомлення було використано графічне зображення твору образотворчого та прикладного мистецтва, ідентичне графічному зображенню об`єкта авторського права, який належить їй під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_3». «ІНФОРМАЦІЯ_4 - оригінальна авторська конфігурація значка у вигляді фігурного прапору (дві дугоподібні смужки жовтого та блакитного кольору, розділені горизонтальною золотистою перетинкою та вертикальною перетинкою між емалями) на короткому флагштоку, що містить золотавий Тризубець . Творчий елемент (нюанс) - це фігурний прапор із золотистим обрамленням, є об`єктом авторського права. «ІНФОРМАЦІЯ_3»; прапори 16х24; 52 шт., значок «ІНФОРМАЦІЯ_4» є об`єктом авторського права. Окремі складові частини збірки творів під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та власні назви деяких з них, є об`єктами її авторського права, які можуть використовуватись самостійно. Твір під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5» (коротка назва: « ІНФОРМАЦІЯ_5 ») є оригінальним та таким, що створений її творчою працею, як автора ОСОБА_1 .

Сторінка з повідомленням містить активну кнопку для отримання збільшеного масштабу фотоілюстрації, натискання на яку відкриває ілюстрацію більшого розміру у форматі jpg- без зазначення імені автора ілюстрації. У якості додаткового доказу вона надала оригінальну версію цифрового фотозображення, файл - більший за розміром та без ретуші, про що свідчать сторонні предмети на творі, а саме - текстильні вкраплення. На сайті відповідача дане зображення потерпіло ретуш, що є очевидним. Ідентичне зображення без редагування, розміщувалося нею, як автором та засновником Творчої Майстерні «ІНФОРМАЦІЯ_6» в мережі Інтернет, в соціальних мережах та торгових майданчиках, в період з 2011 по 2014 роки. Дане фотозображення тривалий час було і є у відкритому доступі та супроводжується контактними даними автора. Водночас, відповідач знехтував можливістю контактувати з нею, як правовласником, а просто використав фотозображення її виробу утилітарного призначення на свій розсуд.

Сукупний контент сторінок відповідача - доводить те, що відповідач запозичив та використав фотографічне зображення Твору, створеного нею у 2010 році для власних творчих та комерційних потреб, введеного нею в цивільний оборот, що призвело до позадоговірного порушення прав позивача. Про факт свідомого несанкціонованого використання відповідачем охоронюваних об`єктів її авторства свідчить відсутність пропозицій відповідача про складення з нею договору, інших угод на використання її творів у якості простору для розміщення реклами на Ресурсі. 30.04.2019 року вона направила відповідачу електронною поштою на зазначені на сайтах адреси повідомлення про порушення авторського права, з пропозицією позасудового вирішення спору, яке відповідачем залишено без уваги. Всі твори Збірки за творчим задумом є «оригінальною авторською конфігурацією значка у вигляді фігурного прапору», а за формою матеріального втілення - виробами вжиткового характеру, які не призначені для застосування в інших якостях та функціях, аніж декоративні. Їх фотозображення публікувалися нею, як автором з метою продажу або соціалізації проекту Творча Майстерня «ІНФОРМАЦІЯ_6», а мета опублікування фотографій Твору крупним планом відповідачем - їй не зрозуміла. Значок у вигляді фігурного хвилеподібного прапорця на флагштоку всередині якого розміщено тризубець, при створенні якого вона визначала обсяг та сукупність таких елементів, - вказують на оригінальність та новаторство, зокрема: матеріал і товщина основи, ширини бортів між емалями, що підкреслюють властивості металу та створюють певний оптичний ефект; окислюваність та довговічність; співвідношення усіх геометричних елементів, що входять до загальної композиції та їх розташування; розбірливість зображення при мініатюрних розмірах; оптичні властивості покривних матеріалів; міцність; визначення точного і безпечного місця для кріплення.

Відповідно - одночасне поєднання тризубця на тлі фігурного прапору у фігурці виробу утилітарного призначення або малюнка як твору прикладного мистецтва-унеможливлює застосування його фотозображення за іншим призначенням, зокрема: у якості символу державності або Держави України, оскільки чинне законодавство вимагає при відтворенні державних символів дотримуватись геометричних пропорцій, наявності всіх передбачених елементів та складових, затверджених державою. Зазначає, що авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення, для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Твір вважається створеним з моменту первинного надання йому будь-якої об`єктивної форми з урахуванням суті твору (зокрема, письмової форми, електронної форми, речової форми).

Згідно із п. 2 статті 8. Закону N 927-VIII «Охороні за цим Законом підлягають всі твори, зазначені у частині першій цієї статті, як оприлюднені, так і не оприлюднені, як завершені, так і не завершені, незалежно від їх призначення, жанру, обсягу, мети (освіта, інформація, реклама, пропаганда, розваги тощо). Факт того, що малюнок або інший художній твір були виконані для задоволення потреб промисловості або торгівлі не позбавляє їх правової охорони авторським правом. Правова охорона розповсюджується не тільки на увесь твір, а також на його окремі частини, якщо вони відповідають умовам охороноздатності. За загальним принципом доктрини авторського права, для визнання певного об`єкта таким, що охороняється як об`єкт авторського права, останній має бути наділений кожною з наступних ознак: мати належність до творів літератури, науки, або мистецтва бути створеним творчою працею автора; мати об`єктивні форми свого існування, як факту створення. Формальне закріплення авторства та творчого внеску в створення Твору позивачем - містять зокрема: масові публікації та дистрибуції; свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір НОМЕР_5 від 29.12.2014 року; експертний висновок судового експерта Петренка С.А. №31-01 від 12.04.2019 року за результатами судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності, підготовлений для використання в цивільному судочинстві, відповідно до якого відповідач одночасно порушив права використання двох об`єктів захищеного права позивача: - окрему складову збірного твору « ІНФОРМАЦІЯ_5» - частину твору 2 . «ІНФОРМАЦІЯ_4 »; - самостійний Твір образотворчого мистецтва - «ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Ілюстрація, що ідентично відтворює захищене графічну форму (малюнок) Твору - має статус контрафактної, оскільки на її опублікування, використання, демонстрацію в мережі Інтернет - вона, як автор дозволу не надавала. Використання творів та/або об`єктів суміжних прав, якщо інше не встановлено законом, - допускається лише на підставі договору щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності. Договір про розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності на твір або об`єкт суміжного права укладається в письмовій формі, у разі недодержання якої такий договір є нікчемним.

Публікація твору її авторства відбулася без дозволу та зазначення авторства, що за характером вчинення призводить до порушення як виключних немайнових, так і майнових прав її як правовласника. Зазначає, що право на поширення в будь-який спосіб твору належить авторові твору, який, зокрема, може дозволяти чи забороняти розповсюдження оригіналу або примірників твору. При цьому якщо оригінал чи примірники правомірно опублікованого твору з дозволу автора введено в цивільний обіг шляхом продажу або іншої передачі майнових прав на них на території України, подальше розповсюдження шляхом продажу або дарування оригіналу чи примірників твору допускається без згоди автора чи (у випадку набуття за договором чи законом майнового права інтелектуальної власності іншою особою) іншого суб`єкта авторського права та без виплати винагороди (вичерпання права на розповсюдження твору). Відповідне право застосовується лише до примірників твору, які виражені в матеріальній формі: за інших форм вираження твору вичерпання права може й не відбуватися, зокрема, права на розповсюдження твору в мережі Інтернет. Використання твору, розміщеного (з дозволу автора) в мережі Інтернет, можливе лише з дозволу суб`єкта авторського права на цей твір (за винятком відтворення та використання твору в некомерційних цілях (в особистих, у тому числі для навчання тощо).

Принцип вичерпання прав стосується лише оригіналу чи примірників творів, правомірно введених у цивільних обіг. Розповсюдження ж контрафактних примірників творів у будь- якому разі є порушенням виключних майнових прав на твір, незалежно від того, створено цей примірник самим порушником чи придбано у третіх осіб (для подальшого використання у комерційних цілях).

Просила суд визнати дії Чернівецької обласної ради у частині недозволеного опублікування та використання графічного зображення її авторського твору на офіційній веб-сторінці, такими, що призвели до порушення її авторського а інтелектуального права. Просила суд стягнути з Чернівецької обласної ради компенсацію за порушення її прав.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 січня 2020 року позов задоволено. Визнано дії Чернівецької обласної ради у частині недозволеного опублікування та використання графічного зображення авторського твору протиправними, стягнуто на користь ОСОБА_1 41730 гривень компенсації, вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючи з вказаним судовим рішенням Чернівецька обласна рада подала апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи скарги мотивує тим, що судом першої інстанції не наведено будь-яких доказів або фактичних обставин, які б підтверджували факт використання відповідачем графічного зображення авторського твору позивача. Структура рішення зведене лише до відсутності заключення договору між сторонами справи, щодо надання згоди на використання твору позивача, однак представником відповідача неодноразово надано пояснення, що твір позивача та графічне зображення на сайті не є тотожним та автентичним, авторський твір позивача відповідачем не використовувався та відповідно договір про використання інтелектуальної власності не повинен був заключатися.

Зазначає, що позивачем не доведено факту незаконного використання об`єкту авторського права. Також судом першої інстанції не застосовано строків позовної давності про які просив відповідач, оскільки розміщення оголошення на офіційній веб-сторінці сайту обласної ради від 25 березня 2015 року, а позов пред`явлений у серпні 2019 року, тобто з пропуском трирічного строку звернення.

Також в судовому засіданні не було доведено завдання суб`єкту авторського права і /або суміжних прав шкоди, немає причинно-наслідкового зв`язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи, вини особи. Неможливою є завдання шкоди позивачу, оскільки графічне зображення схожого на твір позивача використовувалось в публічно-правових інтересах громад області без корисливих мотивів та без комерційної мети.

Судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права в частині застосування неправильної редакції пункту г, ч.2 ст.52 ЗУ «Про авторське право та суміжні права» від 26.04.2017 року, яка діяла на час спірних правовідносин, замість вказаного закону від 15.05.2018 року, а відповідно до ст.58 Конституції України закони а інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Оскільки застосування чинної редакції до правовідносин, які розпочалися до набуття чинності даної редакції є доцільним з огляду на пом`якшення відповідальності у чинній редакції закону.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 січня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно із частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог, так як сукупний контент сторінок відповідача свідчить про те, що відповідач запозичив та використав фотографічне зображення твору, створеного позивачем у 2010 році для власних творчих та комерційних потреб, введеного в цивільний оборот, що призвело до позадоговірного порушення прав ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 під охоронюваними законом інтересами необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони. Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 21.10.2015 року у справі №3-649гс15.

За змістом ст.1 Закону України від 23.12.1993 року № 3792-XII «Про авторське право і суміжні права», автор - фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» від 04.06.2010 року № 5, авторське право виникає в силу факту створення інтелектуальною творчою працею автора або співавторів твору науки, літератури і мистецтва. Твір вважається створеним з моменту первинного надання йому будь-якої об`єктивної форми з урахуванням суті твору (зокрема, письмової форми, електронної форми, речової форми). Якщо не доведено інше, результат інтелектуальної діяльності вважається створеним творчою працею. Правова охорона поширюється як на оприлюднені, так і на не оприлюднені, як на завершені, так і на не завершені твори, незалежно від їх призначення, жанру, обсягу, мети (освіта, інформація, реклама, пропаганда, розваги тощо). Вибір способу захисту порушеного права належить позивачу - суб`єкту авторського права і (або) суміжних прав.

Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 (а.с.18-19).

Згідно свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір № НОМЕР_3 , збірка творів « ІНФОРМАЦІЯ_5 » - автором є позивач ОСОБА_1 , дата реєстрації 29.12.2014 року (а.с.24).

До «ІНФОРМАЦІЯ_5 » - автора - позивача ОСОБА_1 відносяться також «ІНФОРМАЦІЯ_3» та значок «ІНФОРМАЦІЯ_4» та інші значки в загальній кількості 26 штук, що є об`єктами авторського права позивача ОСОБА_1 (а.с.25-26).

Окремі складові частини збірки творів під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та власні назви деяких з них, є об`єктами авторського права позивача, які можуть використовуватись самостійно. Твір під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (коротка назва: « ІНФОРМАЦІЯ_5 ») є оригінальним та таким, що створений творчою працею автора - позивача ОСОБА_1 (а.с.29-31).

Графічна форма об`єкту захищеного авторським правом позивача була опублікована і тривалий час демонструвалася та використовувалася в якості ілюстрації до повідомлення на офіційному сайті відповідача Чернівецької обласної ради без згоди позивача, як автора. 08.02.2017 року позивачу, як правовласнику стало відомо, що на офіційному сайті Чернівецької обласної Ради, на сторінці за унікальною веб-адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, у рубриці «Новини», в розділі « Інформації », в повідомленні під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_2» було опубліковано інформацію: «Депутати рад різних рівнів від партії «Блок Петра Порошенка «Солідарність» оприлюднили графік прийому громадян в громадській приймальні за адресою: м. Чернівці, вул. Комарова, буд . 13 «А» (готель Черемош: офіс №238, ІІ поверх)», телефони для довідок: 90-10-20, 094-991-30-20 Е- mail: сhernivetska.sekr@gmail.соm.

У якості ілюстрації до повідомлення було використано графічне зображення твору образотворчого та прикладного мистецтва, ідентичне графічному зображенню об`єкта авторського права, який належить їй під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_3». «ІНФОРМАЦІЯ_4 - оригінальна авторська конфігурація значка у вигляді фігурного прапору (дві дугоподібні смужки жовтого та блакитного кольору, розділені горизонтальною золотистою перетинкою та вертикальною перетинкою між емалями) на короткому флагштоку, що містить золотавий Тризубець . Творчий елемент (нюанс) - це фігурний прапор із золотистим обрамленням, є об`єктом авторського права. «ІНФОРМАЦІЯ_3»; прапори 16х24; 52 шт., значок «ІНФОРМАЦІЯ_4» є об`єктом авторського права (а.с.20-23).

Згідно з п.1 ч.1 ст.441 ЦК України, використанням твору є його відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі. Використання твору здійснюється лише за згодою автора (стаття 443 ЦК України).

У відповідності до ч.1 ст.32 Закону України «Про авторське право і суміжні права», автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

Перелік об`єктів авторського права закріплений у статті 433 ЦК України та статті 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 423 ЦК України одним із особистих немайнових прав інтелектуальної власності є право на визнання людини автором об`єкта права інтелектуальної власності.

Відповідно до ст.438 ч.1 п.1 ЦК України, автору твору належить, зокрема, право вимагати зазначення свого імені у зв`язку з використанням твору, якщо це практично можливо.

За приписами ст.14 Закону України «Про авторське право і суміжні права», автор має право вимагати визнання свого авторства шляхом зазначення належним чином імені автора на творі і його примірниках і за будь-якого публічного використання твору, якщо це практично можливо, а також вимагати збереження цілісності твору і протидіяти будь-якому перекрученню, спотворенню чи іншій зміні твору або будь-якому іншому посяганню на твір, що може зашкодити честі і репутації автора.

Відповідно до ст. 15 ч. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до майнових прав автора належить виключне право на використання твору, а також виключне право надавати дозвіл на використання твору іншими особами.

Згідно з ст. 32 ч. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права», автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл з використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору.

У відповідності до ст. 441 ЦК України, використанням твору є відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі, а також продаж. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом.

Як вбачається із висновку експерта Петренко С. А. що твір під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5» (коротка назва : « ІНФОРМАЦІЯ_5 ) є оригінальним та таким, то створений творчою працею автора - позивача ОСОБА_1 .. Окремі складові частини збірки творів під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та власні назви деяких з них, є об`єктами авторського права, авторства позивача ОСОБА_1 , які можуть використовуватись самостійно, а саме: значки частини 1: «ІНФОРМАЦІЯ_7»; « ІНФОРМАЦІЯ_8 »; значки частини 2: «ІНФОРМАЦІЯ_4»; «ІНФОРМАЦІЯ_9 » (2 варіанти); « ІНФОРМАЦІЯ_10»; «ІНФОРМАЦІЯ_11»; « ІНФОРМАЦІЯ_12 »; « ІНФОРМАЦІЯ_13 »; «ІНФОРМАЦІЯ_14»; «ІНФОРМАЦІЯ_15»; «ІНФОРМАЦІЯ_16»; «ІНФОРМАЦІЯ_17»; «ІНФОРМАЦІЯ_18»; «ІНФОРМАЦІЯ_19», «ІНФОРМАЦІЯ_20»; «ІНФОРМАЦІЯ_21»; « ІНФОРМАЦІЯ_22» ; «ІНФОРМАЦІЯ_23 » ; «ІНФОРМАЦІЯ_24»; «ІНФОРМАЦІЯ_25»; «ІНФОРМАЦІЯ_26»; «ІНФОРМАЦІЯ_27»; «ІНФОРМАЦІЯ_28»; «ІНФОРМАЦІЯ_29»; «ІНФОРМАЦІЯ_30»; «ІНФОРМАЦІЯ_31»; «ІНФОРМАЦІЯ_32»; «ІНФОРМАЦІЯ_33»; значок частина 3: «ІНФОРМАЦІЯ_34»; «ІНФОРМАЦІЯ_35»; «ІНФОРМАЦІЯ_36 »; «ІНФОРМАЦІЯ_37 »; ІНФОРМАЦІЯ_38; значок частина 4: «ІНФОРМАЦІЯ_39» (2 варіанти); «ІНФОРМАЦІЯ_40»; «ІНФОРМАЦІЯ_41»; «ІНФОРМАЦІЯ_42»; « ІНФОРМАЦІЯ_43» та значків (чотири варіанти ); «ІНФОРМАЦІЯ_44»; «ІНФОРМАЦІЯ_45»; ІНФОРМАЦІЯ_46; частина 5: ІНФОРМАЦІЯ_47; ІНФОРМАЦІЯ_48; ІНФОРМАЦІЯ_49; ІНФОРМАЦІЯ_50; ІНФОРМАЦІЯ_51; ІНФОРМАЦІЯ_52. Твір під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 (коротка назва: « ІНФОРМАЦІЯ_5 ») є оригінальним та таким, то створений творчою працею автора - позивача ОСОБА_1 (а.с.27-28).

З наведеного свідчить, що автор здійснив творчий підхід щодо підбору та розташування складових частин Збірки творів, за рахунок чого зазначена збірка творів має ознаки оригінальності, що свідчить про безпідставність доводів апелянта про відсуність будь-яких фактичних обставин, які б підтверджували факт використання відповідачем графічного зображення авторського твору ОСОБА_1 .

Також, даним висновком експерта спростовується посилання апелянта про те, що твір позивача та графічне зображення на сайті не є тотожним та автентичним, авторський твір позивача відповідачем не використовувався, оскільки як вбачається із змісту додатків №01.0-03.3 та експертного висновку - відповідач одночасно порушив права використання двох об`єктів захищеного права позивача: 1) окрему складову збірного твору « ІНФОРМАЦІЯ_5 - частину твору 2 «ІНФОРМАЦІЯ_4»; 2) самостійний Твір образотворчого мистецтва «ІНФОРМАЦІЯ_4».

Ілюстрація, що ідентично відтворює захищену графічну форму Твору має статус контрафактної, адже на її опублікування, використання, демонстрацію в мережі інтернет автор дозволу не надавала, що свідчить про порушення її немайнового права.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність прав у відповідача, як особи що використовує та здійснює багаторазове відтворення через мережу Інтернет графічного зображення авторського твору позивача ОСОБА_1 «ІНФОРМАЦІЯ_53», на веб-сторінці за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що є об`єктом авторського права позивача, що призвели до порушення її матеріальних авторських прав ОСОБА_1 ..

Відповідно до ст.50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є: вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти: подання своїх творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року №5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» в п.п.12, 44 роз`яснено, що особа, яка розповсюджує об`єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб`єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами. Майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи (наприклад, вчинення дій, передбачених статтями 50 та 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права»), шкоди, завданої суб`єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв`язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди. Особа, яка розповсюджує об`єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб`єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що матеріали справи не містять доказів надання згоди позивача ОСОБА_1 відповідачу Чернівецькій обласній раді на використання та розповсюдження графічного зображення авторського твору ОСОБА_1 «ІНФОРМАЦІЯ_53», на веб-сторінці за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що свідчить про порушення авторського права та інтелектуальної власності, а також дає право на стягнення компенсації.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» при порушенні будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених ст.50 цього Закону, суб`єкти авторського права (і відповідно особи, які представляють їх інтереси) мають право подавати позови про виплату компенсації, а суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Пунктом «г» частини першої статті 52 Закону №3792-ХІІ передбачено, що суб`єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доход.

При вирішенні відповідних спорів судом враховано, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб`єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об`єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об`єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об`єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення, кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідачів; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо.

При цьому слід враховувати загальні засади цивільного законодавства, встановлені статтею 3 ЦК України, зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації повинні бути наведені в судовому рішенні.

Розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може бути перевищувати 50000 мінімальних заробітних плат (п. «г» ч. 1 статті 52 Закону №3792-ХІІ).

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 4173,00 грн., а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію за порушення авторського права і (або) суміжних прав в розмірі 41730,00 грн.

Щодо посилань апелянта про незастосування судом строків позовної давності, то колегія суддів погоджується з такою позицією суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому відповідно до частини першої статті261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В своїй апеляційній скарзі представник Чернівецької обласної ради зазначає, що розміщення оголошення на офіційній веб-сторінці сайту обласної ради від 25 березня 2015 року, тому протягом 2015-2017 років мала необмежену кількість можливостей дізнатися про порушення її майнових прав.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що жодних належних та підтверджуючих доказів про те, що ОСОБА_1 могла дізнатися про порушення свого майнового права немає. Наявні лише припущення апелянта про таку можливість позивачки.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав.

Із загального правила встановленого статтею 60 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, відповідач також мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

На підтвердження часу коли позивач дізналася про порушення свого права, ОСОБА_1 зазначала, що 08.02.2017 року їй як правовласнику стало відомо про порушення її прав, де на офіційний сайт Чернівецької обласної Ради, 08 лютого 2017 року нею було направлено претензію як правовласника про порушення авторського права, з пропозицією позасудового вирішення спору.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Колегія суддів вважає, що належних та допустимих доказів для спростування висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, передбачених статтями 76, 77, 78 ЦПК України, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення відповідно до ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга не містить.

Апеляційна скарга також не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 5 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, №23, ЄСПЛ, від 18 липня 2007 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чернівецької обласної ради залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення або з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13 березня 2020 року.

Головуючий: А.І. Владичан

Судді: І.Н. Лисак

І.Б. Перепелюк