Справа № 308/9154/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 червня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судового засідання Бота О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог відділ реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування в житловому приміщенні,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для поштового зв`язку: АДРЕСА_2 ) звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з вказаною позовною заявою до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_4 .

Позовні вимоги мотивує тим, що вона на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 24.03.1999 року за реєстровим номером № НОМЕР_3 , видане виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, є власницею квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_3 . Дана квартира належала її померлому чоловіку ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті чоловіка ОСОБА_3 успадкувала його Ѕ частку квартири, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.12.20011 року, посвідчене державним нотаріусом ПУДНК Ластівка А.В., та зареєстроване в реєстрі за №3-1814, спадкова справа №428/2011 рік. Витяг про державну реєстрацію прав №32947240 від 23.01.2012 року, реєстраційний номер 35217707.

Зазначає, що факт реєстрації відповідача у будинку, який належить їй на праві приватної власності зумовлений тим, що її племінниця ОСОБА_4 , яка проживала разом з нею, зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 і відповідно зареєструвала місце його проживання в належній їй квартирі, де сама на той час проживала. В подальшому даний шлюб було розірвано, однак ОСОБА_2 залишився зареєстрованим в даній квартирі в АДРЕСА_3 , однак не проживає в ній з 2015 року.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином, однак подала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Про розгляд справи неодноразово повідомлявся через вебпортал Судова влада України.

Представник третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору - відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Ужгородської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

На підставі ст. 280, ч. 2 ст. 247ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

За приписом ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 2 ст.13 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно свідоцтва про право власності на житло від 24.03.1999 року за реєстровим номером № 47, видане виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, власницею квартири є ОСОБА_1 .

Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20.12.2011, посвідчене державним нотаріусом Першої ужгородської державної нотаріальної контори Ластівка А.В. зареєстроване в реєстрі за №3-1814, стверджено, що ОСОБА_1 після смерті чоловіка успадкувала його Ѕ частини квартири, що знаходиться в АДРЕСА_3 .

Згідно довідки №4582/18-21 від 06.08.2019, виданої Відділом реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Ужгородської міської ради відповідно до картотеки реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 06.08.2019 року зареєстровані такі особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_3 з 2015 року , що стверджується поясненнями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 наявними в матеріалах справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, здавати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Виходячи з аналізу наведених вище норм матеріального права та враховуючи те, що ОСОБА_1 є законною власницею вищевказаної квартири і факт реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 перешкоджає позивачу у володінні, користуванні та розпорядженні належною їй квартирою, суд приходить до висновку, що поданий ОСОБА_1 позов є обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 49, 76, 79, 211, 228, 244, 258 259, 264, 265, 280 282, 289 ЦПК України, ст.ст. 16, ч.1 ст. 383, ст. 391, ч.2 ст. 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_4 .

Заочне рішення може бути переглянуте Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов