Провадження №22-ц/812/550/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 березня 2020 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Цуркан І.І.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №473/10/20 за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївський області на рішення, яке постановив Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області під головуванням судді Ротар Марини Миколаївни о 13 годині 09 хвилині у приміщенні цього суду 27 січня 2020 року, повний текст якого складений в той же день, за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївський області до ОСОБА_1 про стягнення помилково виплачених сум пенсії,

у с т а н о в и л а :

У січні 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївський області (далі - ГУ ПФУ) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення помилково виплачених сум пенсії.

Позов мотивовано тим, що відповідач перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Під час виконання постанови правління Пенсійного фонду України від 03 вересня 2018 року №19-1 позивачем розпочато перевірку пенсійних справ, під час якої виявлено невірно визначений розмір пенсії відповідачу, що є наслідком рахункової помилки (помилка через збій програми), а саме - при проведенні перерахунку пенсії з 01 березня 2019 року через збій програмного забезпечення було невірно застосовано показник середньої заробітної плати та кратність страхового стажу при перерахунку пенсії. Внаслідок чого за період з 01 березня 2019 року по 31 жовтня 2019 року утворилась переплата пенсії в сумі 10476,40 грн. Позивачем направлялись повідомлення відповідачу про добровільне повернення зайве перерахованих відповідачу коштів, однак останнім позивачу кошти не перераховувались.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 10476 грн. 40 коп. помилково виплаченої пенсії та судові витрати.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просив відмовити у задоволенні позову, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, за яким можна було встановити, що вказана переплата виникла з його вини.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що на підставі наявних у справі доказів судом не встановлено факту недобросовісного набуття ОСОБА_1 пенсійних коштів у розмірі 10476,40 грн., як і не встановлено наявності рахункової помилки, зазначена сума, яка є пенсійною виплатою, поверненню ГУ ПФУ МО не підлягає, тому суд вважав, що позов не підлягає до задоволення.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ МО просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області) та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На виконання постанови правління Пенсійного фонду України від 03 вересня 2018 року № 19-1 «Про проведення інвентаризації пенсійних справ» (далі - Порядок № 19-1) позивачем розпочато інвентаризацію пенсійних справ.

В тому числі, позивачем проведено контрольну перевірку пенсійної справи відповідача щодо правильності розрахунку пенсійної виплати.

За результатами перевірки було виявлено помилку, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків пенсійної виплати відповідача програмним забезпеченням, виходячи з наступного.

Пунктом 4-3 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено, що з 01 жовтня 2017 року проведено перерахунки раніше призначених пенсій, заробітну плату яких обчислено відповідно до статті 40 Закону № 1058 із урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Середня заробітна плата за 2014 рік становить 3149,45 грн., за 2015 рік - 3661,41 грн., за 2016 рік - 4482,41 грн., таким чином, показник середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 становить: (3149,45+3661,41+4482,41): 3 =3764,40 грн.

Пунктом 4-4 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено, що з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Отже, оскільки пенсія позивачу призначена у період з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року (згідно заяви від 07 грудня 2017 року про призначення пенсії, яка наявна в матеріалах судової справи), згідно з пунктом 4-3, 4-4 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсія позивача розраховується, виходячи з середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн.) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» 23 лютого 2019 року відповідачу було проведено індивідуально масовий перерахунок пенсії з 01 березня 2019 року. Програмним забезпеченням через збій було невірно застосовано показник середньої заробітної плати за 2014, 2015 та 2016 роки в розмірі 4404, 35 грн., замість вірного 3764,40 грн. та невірно застосовано кратність страхового стажу 1 % замість вірного 1, 35%.

Вказані обставини справи, а саме - наявність помилки, допущеної під час проведення арифметичних підрахунків пенсійної виплати відповідача програмним забезпеченням та відсутність неналежного виконання обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування пенсії, підтверджується рішенням від 23 лютого 2019 № 76, в якому відстежується шлях та причина виникнення помилки.

Отже, матеріали судової справи містять докази підтвердження наявності безпосередньо рахункової помилки під час проведення перерахунку пенсії відповідачу, а саме додані позивачем при поданні позовної заяви документи пенсійної справи Відповідача.

Тому, на думку представника позивача, судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини справи, невірно застосовано та порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відзив мотивований тим, що норми закону містять вичерпний перелік підстав для утримання надміру виплаченої суми пенсії, до яких не відноситься випадок неправильного обчислення розміру пенсії працівниками позивача чи у зв`язку із автоматизованою рахунковою помилкою (збій програми позивача). Крім того рішення позивача від 23 лютого 2019 року №76 свідчить про неналежне виконання обов`язків працівниками позивача, оскільки відповідач всупереч запису у його трудовій книжці майже два роки помилково обліковувався як особа, яка працює.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Вимоги до судового рішення викладені у статтях 263, 264 ЦПК України.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Як встановив суд першої інстанції і таке вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 з 07 грудня 2017 року перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 13-15).

Рішенням ГУ ПФУ від 23 лютого 2019 року № 76 (а.с. 16-18) відповідачу було проведено індивідуально масовий перерахунок пенсії з 01 березня 2019 року та встановлена пенсія у розмірі 9 128 грн. 92 коп.

Так, пунктом 4-3 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено, що з 01 жовтня 2017 року проведено перерахунки раніше призначених пенсій, заробітну плату яких обчислено відповідно до статті 40 Закону № 1058 із урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Середня заробітна плата за 2014 рік становить 3149,45 грн., за 2015 рік - 3661,41 грн., за 2016 рік - 4482,41 грн., таким чином, показник середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 становить: (3149,45+3661,41+4482,41): 3 =3764,40 грн.

Пунктом 4-4 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено, що з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Отже, оскільки пенсія позивачу призначена у період з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року (згідно заяви від 07 грудня 2017 року про призначення пенсії, яка наявна в матеріалах судової справи), згідно з пунктом 4-3, 4-4 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсія позивача мала розраховуватися, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн.) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Під час виконання постанови правління Пенсійного фонду України від 03 вересня 2018 року №19-1 «Про проведення інвентаризації пенсійних справ» позивачем здійснено перевірку пенсійної справи ОСОБА_1 , під час якої виявлено невірно визначений розмір пенсії відповідачу, а саме - при проведенні перерахунку пенсії з 01 березня 2019 року було невірно застосовано показник середньої заробітної плати та кратність страхового стажу при перерахунку пенсії.

За результатами перевірки рішенням ГУ ПФУ від 09 жовтня 2019 року № 76 розмір нарахованої ОСОБА_1 пенсії був приведений у відповідність чинному законодавству і визначений у розмірі 7 819 грн. 37 коп. (в аналогійний графі «Середній заробіток за три попередні роки: 2017 - 3764,40 (за 2014-2016 роки).

Внаслідок помилки при розрахунку пенсії за віком за період з 01 березня 2019 року по 31 жовтня 2019 року ОСОБА_1 було переплачено пенсія в сумі 10476,40 грн.

Позивачем направлялись повідомлення відповідачу про добровільне повернення зайве перерахованих відповідачу коштів, однак останній такі вимоги не виконав (а.с. 22).

Як стверджує позивач, вказана переплата пенсії виникла через рахункову помилку, яка полягала в тому, що програмним забезпеченням через збій було невірно застосовано показник середньої заробітної плати за 2014, 2015 та 2016 роки в розмірі 4404, 35 грн., замість вірного 3764,40 грн. та невірно застосовано кратність страхового стажу 1% замість вірного 1,35%.

Наведене, на думку позивача, є передбаченою статтею 1212 ЦК України підставою для стягнення з відповідача надміру сплачених сум пенсії.

Суд першої інстанції, проаналізувавши надані позивачем докази, дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними, і колегія суддів з таким висновком суду погоджується.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законами України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій здійснюється відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Статтею 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути стягнуті відповідачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання ним недостовірних даних.

Законодавцем передбачені лише два виключення із цього правила: якщо виплата відповідних грошових сум сталася внаслідок рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; у разі недобросовісності зі сторони набувача.

Правильність розрахунків, за якими проведено виплати, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових сум.

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України у постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14. Також наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження №14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ОСОБА_1 вчинив будь-які зловживання зі свого боку або подав ГУ ПФУ МО недостовірні дані під час нарахування та виплати йому пенсії.

Щодо тверджень представника позивача про наявність рахункової помилки, суд виходить з наступного.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2018 року у справі № 556/1231/17 зроблено висновок, що лічильна (рахункова) помилка - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків.

Як роз`яснено у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору.

Невірний розрахунок призначеної відповідачу пенсії пов`язаний із застосуванням позивачем невірних відомостей щодо показника середньої заробітної плати та коефіцієнта кратності страхового стажу, що не пов`язано із неправильністю арифметичних розрахунків, а тому не може вважатися рахунковою помилкою, яка тягне наслідки, передбачені статтею 1212 ЦК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Судом першої інстанції у зазначеній справі встановлено відсутність двох обов`язкових складових, за яких відповідно до статті 1215 ЦК України можливе повернення безпідставно набутого майна, а саме: відсутність рахункової помилки з боку ГУ ПФУ МО і недобросовісність з боку ОСОБА_1 у набутті коштів у розмірі 10476,40 грн.,

Таким чином, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 89 ЦПК України), вірно застосувавши положення статті 1215 ЦК України, дійшов правильного висновку про те, що позивач не надав суду доказів того, що при нарахуванні й виплаті ОСОБА_1 пенсії було допущено рахункову помилку, або будь-які порушення чи зловживання з боку останнього, які призвели до виникнення переплати пенсії, що є його процесуальним обов`язком (статті 12, 81 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів.

Так, аргумент апеляційної скарги щодо наявності рахункової помилки при проведенні розрахунку пенсії ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи ґрунтуються на невірному тлумаченні визначення «рахункова помилка». Обставини, за яких сталося помилкове нарахування пенсійної виплати відповідачу, свідчить про невірне застосування вихідних даних, тобто про помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, що не пов`язано з обчисленням, тобто не є рахунковою помилкою.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, апеляційним судом рішення суду першої інстанції не скасовується та не змінюється, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївський області залишити без задоволення, рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

____________________________________________________

Повний текст постанови складений 17 березня 2020 року