06.03.2020 Справа № 756/3201/14-ц
Унікальний № 756/3201/14-ц
Номер провадження 2/756/2006/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Яценко Н.О.

за участю секретаря Березинця О.А.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу та моральну шкоду,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач в березні 2014 року звернувся до суду з вищевказаними позовом до відповідача. 04.11.2019 року уточнивши позовні вимоги вказує, що 10 вересня 2010 року ОСОБА_3 позичила у нього ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 58 000 доларів США і зобов`язувалася повернути до 05 березня 2011 року, що підтверджується розпискою.

Після спливу строку зазначеному в розписці як дата повернення грошових коштів, відповідач відмовилася повернення боргу. Грошові кошти станом на 04.11.2019 не повернуті.

Станом на 04.11.2019 року курс НБУ по відношенню до долара США становить 24,73 долар США, що еквівалентно 1434340 грн. за 58000 доларів США.

Посилаючись на ст.625, 1049, 1050 ЦК України просить суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь суму боргу в розмірі 4176660 грн. 58 коп., з яких сума основного боргу - 1 434 340 грн., три відсотки річних - 373125 грн., інфляційні витрати - 2 369 495 грн. 58 коп. та 1000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою від 31.03.2014 позовну заяву повернуто позивачу.

Ухвалою від 30.04.2014 колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 31.03.2014 залишена без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.09.2014 ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 31.03.2014 та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 30.04.2014 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

25.09.2019 справу передано судді Яценко Н.О.

Ухвалою від 04.10.2019 відкрито загальне провадження по справі та призначено підготовче засідання на 04.11.2019 на 9 год.45 хв.

01.11.2019 надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

05.12.2019 року по справі проведено підготовче засідання та призначено справу до розгляду на 13.02.2020 на 14 год. 30 хв.

Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав заяву в якій вказує, що позов підтримує та просить провести розгляд справи без його участі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі позивача.

В судовому засіданні представник відповідача визнав суму основного боргу в розмірі 1422450 грн. по курсу НБУ на 13.02.2020 виходячи з курсу 24,52 за долар США, суму відсотків не оспорював, заперечував проти інфляційних витрат та моральної шкоди.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

10 вересня 2010 року ОСОБА_3 позичила у ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 58 000 доларів США і зобов`язувалася повернути до 05 березня 2011 року, що підтверджується розпискою.

Після спливу строку зазначеному в розписці як дата повернення грошових коштів, відповідач борг не повернула

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 1049 ЦК України передбачений обов`язок позичальника повернути позику, а саме: позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із частиною другою ст.625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки грошові кошти не були повернуті у визначений ст.1049 ЦК України строк, суд вважає, що позов про стягнення суми боргу підлягає частковому задоволенню. Стягненню підлягають кошти в еквіваленті до гривні на момент постановлення рішення в розмірі 1422450 грн. по курсу НБУ на 13.02.2020 виходячи з курсу 24,52 за долар США, а не 1 434 340 грн., як того просить позивач. (58 000 доларів США * офіційний курс долара США відповідно до курсу НБУ станом на 13.02.2020 складає 24,52 =1422450 грн.)

Також суд дійшов висновку про застосування до спірних правовідносин ч. 2 ст.625 ЦК України та стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі - 373125 грн., вказану суму відсотків відповідач не оспорював.

В стягненні інфляційних витрат в розмірі 2 369 495 грн. 58 коп. суд доходить до висновку, що слід відмовити оскільки індексації внаслідок знецінення підлягає лише національна валюта України - гривня, тоді як іноземна валюта, передбачена умовами договору позики, індексації не підлягає. Також не підлягає задоволенню вимога про стягнення моральної шкоди, оскільки між сторонами виникли договірні зобов`язання і позивач вказану вимогу не обґрунтував.

Враховуючи вищенаведене, суд встановив, що станом на день розгляду справи відповідач свої вимоги за договором позики не виконав та не повернув грошові кошти, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилася заборгованість, а тому суд доходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Слід стягнути з відповідача на користь позивача позику в розмірі 1422450 грн. по курсу НБУ на 13.02.2020 виходячи з курсу 24,52 за долар США та 3 % річних - 373125 грн. В задоволенні решти вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 133. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 3654 грн., які підтверджуються долученою до справи квитанцією про їх оплату.

На підставі викладеного, керуючись ст. 525, 526, 527, 625, 1046-1049 ЦК України, ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН - НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) суму основного боргу в розмірі 1 422 450 грн. (один мільйон чотириста двадцять дві тисячі чотириста п`ятдесят) гривен та три відсотки річних в розмірі 373 125 (триста сімдесят три тисячі сто двадцять п`ять) гривен 00 копійок.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН - НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 3 654 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06 березня 2020 року.

Суддя Н.О. Яценко