Справа№ 324/2065/19
Провадження № 2/324/125/2020
13.03.2020 Пологівський районний суд
в складі: головуючого судді Іванченка М.В.
при секретарі Кувіка О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Пологи справу за позовом публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Пологівського району електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію,
Позивач ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Пологівського РЕМ пред`явив до суду позов до відповідача ОСОБА_1 , в якому зазначив, що між ВАТ (з 01.02.2017 - ПАТ) «Запоріжжяобленерго» в особі Пологівського РЕМ та ОСОБА_2 укладений договір про користування електричною енергією №2904066/2088 від 04.03.2008 за адресою: АДРЕСА_1 . 27.05.2019 Пологівський РЕМ направив запит до Інженерненської сільської ради та отримав відповідь про те, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а в будинку проживає її син ОСОБА_1 . У відповідності до п.3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою НКРЕ від 26.07.1999 №1357 із змінами, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником. Для укладення договору побутовий споживач звертається до електропостачальника з письмовою заявою та пред`являє оригінали таких документів: паспорт, реєстраційний номер облікової картки платника податків, документ, що підтверджує право власності чи користування на об`єкт споживача або права власності чи користування на земельну ділянку. Відповідач не звернувся до енергопостачальника за укладенням договору від свого імені, а продовжував користуватись електричною енергією від імені померлого споживача, приймаючи послуги енергопостачальника. Так за період із 31.12.2017 по 01.01.2019 споживачем було спожито електроенергії в кількості 3261кВт/год. на суму 4825,62грн., жодного платежу при цьому споживачем не сплачено. 26.02.2019 за вих.№324 на адресу споживача направлена претензія із вимогою сплатити заборгованість в сумі 3353,76грн., яка на той час обліковувалась на особовому рахунку. 23.08.2019 за вих.№1565 направлена претензія на ім`я ОСОБА_1 з вимогою сплатити заборгованість в сумі 4825,62грн. Відповідач заборгованість не сплатив, відповіді на претензію не надав. Таким чином, станом на 10.12.2019 на особовому рахунку споживача електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 , обліковується заборгованість у сумі 4825,62грн. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 4825,62грн.
Пред`явив позов до суду позивач поніс додаткові витрати по оплаті судових витрат у розмірі 1921грн.
Представник позивача ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Пологівського району електричних мереж за довіреністю №118 від 01.01.2020 ОСОБА_3 подала до суду заяву про розгляд справи без її присутності, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 повторно до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст.128 ЦПК України був належним чином повідомлений, відзив на позов до суду не подав, тому суд відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та, керуючись главою 11 розділу 3 ЦПК України, проводить заочний розгляд справи і ухвалює заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню із наступних підстав.
За змістом ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Встановлено, що 04.03.2008 між ВАТ «Запоріжжяобленерго» (яке наразі змінило назву на ПАТ «Запоріжжяобленерго») в особі начальника Пологівського РЕМ та ОСОБА_2 був укладений договір про користування електричною енергією №2904066/2088 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п.1 вказаного договору енергопостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати споживачу електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 2,5кВт електроустановок споживача, а споживач зобов`язується оплачувати вартість одержаної електричної енергії за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені договором. Відповідно до п.14 договору оплата спожитої електроенергії здійснюється до дати, зазначеної у розрахунковому документі.
Згідно п.20 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 №1357 (далі за текстом - ПКЕЕН), розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312, які набрали чинності 11.06.2018 (далі за текстом - ПРРЕЕ), також встановлено, що розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюють у грошовій формі відповідно до укладених договорів (пункти 4.1, 4.7 ПРРЕЕ). У відповідності до п.4.12 ПРРЕЕ рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем. Однак, в порушення приписів чинного законодавства України щодо належного виконання зобов`язань по оплаті спожитої електроенергії, відповідач не виконав вимоги закону та умови договору.
26.02.2019 за вих.№324 на адресу споживача направлена претензія із вимогою сплатити заборгованість в сумі 3353,76грн., яка на той час обліковувалась на особовому рахунку, у строк до 04.03.2019. Претензія залишена без відповіді та оплати.
Як вбачається з листа Інженерненської сільської ради Пологівського району Запорізької області від 06.06.2019, ОСОБА_2 , 1935 року народження, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 з №38, за її адресою фактично проживає ОСОБА_1 .
Позивачем 23.08.2019 за вих.№1565 направлена претензія на ім`я ОСОБА_1 з вимогою сплатити заборгованість за період з 31.12.2017 по 01.01.2019 станом на 01.08.2019 в сумі 4825,62грн. у строк до 10.09.2019, яка залишена без відповіді та оплати.
Згідно розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи, станом на 10.12.2019 по особовому рахунку споживача №2904066 за період із 31.12.2017 по 01.01.2019 відповідачем ОСОБА_1 було спожито електроенергії в кількості 3261кВт/год. на суму 4825,62 грн., проте сплачено її не було.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі в рішенні суду чинним на момент виникнення спірних правовідносин).
Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Пунктами 1, 5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Частинами 1, 2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.67 ЖК УРСР передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно.
Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові ВСУ від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15.
У даному випадку між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, за якими у житло, в якому проживає ОСОБА_1 , надавалися житлово-комунальні послуги у вигляді енергопосточання, нарахування плати за які здійснювалися ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Пологівського РЕМ відповідно до тарифів.
Відповідно до розрахунку боргу за використану електричну енергію відповідачу нараховано 4825,62грн. боргу за спожиту електричну енергію з 31.12.2017 по 13.04.2018 - 3353,76грн., з 13.04.2018 по 01.01.2019 - 1471,86грн., а всього - 4825,62 грн.
Підтвердженням наявності заборгованості за використану електроенергію є Виписка із особового рахунку споживача №2904066, долучена до матеріалів справи.
Відповідно до п.42 ПКЕЕН споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.
Згідно з ч.2 ст.26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії зобов`язаний додержуватись вимог нормативно технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно з законодавством України, що передбачено ч.4 ст.26 Закону України «Про електроенергетику».
Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 ЦК України).
Згідно з вимогами ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в строк, що встановлений законом, договором.
Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, а тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Пологівського РЕМ підлягає стягненню заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 4825,62грн. та понесені позивачем судові витрати в розмірі 1921грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 526, 530, 610, 611 ЦК України, ст. ст. 11, 12, 13, 81, 128, 133, 141, 223, 259, 263, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, суд,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Пологівський районний суд Запорізької області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М.В. Іванченко