ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-354/2006 Номер провадження 22-ц/814/271/20Головуючий у 1-й інстанції Ланна Я. О. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондаревської С.М.,

суддів: Абрамова П.С., Кривчун Т.О.,

секретар: Зеленська О.І.

за участю представника заявника адвоката Кукушкіної Л.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Чутівського районного суду Полтавської області від 15 листопада 2019 року

у справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця щодо нарахування заборгованості зі сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця щодо нарахування заборгованості зі сплати аліментів.

В обґрунтування скарги вказував, що 02.жовтня 2008 року постановою державного виконавця ВДВС Чутівського РУЮ Горбань І.І. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-354 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, виданого на підставі рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 03 листопада 2006 року.

05 жовтня 2011 року до відділу ДВС від стягувача ОСОБА_2 надійшла заява про припинення стягнення аліментів, про що боржнику за місцем роботи «ФОП ОСОБА_3 » був надісланий лист начальника ВДВС Чутівського РУЮ Набоки Ю.Г. про припинення стягнення аліментів з 01 жовтня 2011 року, з проханням повернути виконавчий лист №2-354 до ВДВС без подальшого виконання.

17 жовтня 2011 року державним виконавцем прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-354 на підставі ч.1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

24 липня 2019 року на адресу скаржника старшим державним виконавцем Лазірсь-кою Ю ОСОБА_4 направлено виклик про з`явлення до виконавця та довідку про розрахунок заборгованості зі сплати аліментів №242 згідно виконавчого листа №2-354 від 03 листопада 2006 року за період з 18 жовтня 2011 року по 01 липня 2019 року, яка станом на 08 липня 2019 року становить 81 006 грн. 76 коп.

Заявник вважає здійснення державним виконавцем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за минулий період неправомірним, оскільки нова редакція ст. 194 СК України набрала чинності з 28 серпня 2018 року, а тому не має зворотної дії в часі.

Окрім того, скаржник вважає, що виконавчий лист №2-354 підлягає виконанню з моменту його пред`явлення до примусового виконання, тобто з 10 травня 2019 року, оскільки стягувач відмовлялася та не приймала від нього аліменти, які він намагався добровільно надати. Кошти, які намагався надіслати на її адресу в рахунок сплати аліментів, остання повертала назад. Тобто заявник стверджує, що він не ухилявся від сплати аліментів, а ОСОБА_5 свідомо відмовлялася від їх отримання.

З наведених підстав ОСОБА_1 просив визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Чутівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Лазірської Ю.С. щодо нарахування йому заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 81 006 грн. 76 коп., згідно виконавчого листа №2-354/2006 за період з 18 жовтня 2011 року по 08 липня 2019 року та скасувати довідку-розрахунок його заборгованості щодо вказаної вище суми боргу.

Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 15 листопада 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким скаргу на неправомірні дії державного виконавця задовольнити.

Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що 05 жовтня 2011 року до відділу ДВС від стягувача ОСОБА_2 надійшла заява про відмову від аліментів і припинення стягнення аліментів, про що скаржнику по місцю роботи «ФОП ОСОБА_6 » був надісланий лист начальника ВДВС Чутівського РУЮ Набоки Ю.Г. про припинення стягнення аліментів з 01 жовтня 2011 року, та повернення виконавчого листа №2-354 до ВДВС Чутівського РУЮ без подальшого виконання.

17 жовтня 2011 року державним виконавцем прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-354 на підставі ч.1 ст. 49 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, що діяла на той час).

Оскільки завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених законом, нарахування заборгованості зі сплати аліментів за заявою стягувача за минулі 8 років вважає неправомірним.

Мотивуючи тим, що Закон України «Про виконавче провадження» пов`язує момент стягнення аліментів, в тому числі заборгованості по аліментам за минулий час, з моментом пред`явлення виконавчого листа до виконання, заявник вказував, що державний виконавець на підставі заяви стягувача від 10 травня 2019 року не мав права нараховувати йому борг по сплаті аліментів за минулий період, починаючи з 2011 року, тому виконавчий лист №2-354 підлягає виконанню з моменту пред`явлення стягувачем виконавчого листа до примусового виконання, тобто з 10 травня 2019 року.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 свій відзив подав Чутівський районний відділ державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому, спростовуючи доводи апелянта, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу районного суду без змін.

В обґрунтування відзиву вказував, що стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час проводиться в межах десятирічного строку, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Окрім того зазначав, що боржником не надано будь-яких підтверджуючих документів про сплату боргу, тому при нарахуванні заборгованості виконавець керувався наявними у матеріалах виконавчого провадження даними.

Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу не надсилали.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника боржника, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що 02 жовтня 2008 року постановою державного виконавця ВДВС Чутівського РУЮ Горбань І.І. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-354 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, виданого на підставі рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 03 листопада 2006 року.

05 жовтня 2011 року до відділу ВДВС від стягувача ОСОБА_2 надійшла заява про припинення стягнення аліментів, про що боржнику за місцем роботи «ФОП ОСОБА_6 » був надісланий лист начальника ВДВС Чутівського РУЮ Набоки Ю.Г. про припинення стягнення аліментів з 01 жовтня 2011 року, з проханням повернути виконавчий лист №2-354 до ВДВС без подальшого виконання.

17 жовтня 2011 року державним виконавцем прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-354 на підставі ч.1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

16 травня 2019 року стягувач звернулася до відділу ДВС із заявою про повторне пред`явлення виконавчого листа з подальшим виконанням.

Постановою старшого державного виконавця Чутівського районного відділу держав-ної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області від 16 травня 2019 року відкрито виконавче провадження №59129784, з виконання виконавчого листа №2-354, виданого 03 листопада 2006 року Чутівським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Починаючи стягнення з 23 жовтня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Дане виконавче провадження перебуває на виконанні в Чутівському районному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області.

У межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем складено довідку-розрахунок заборгованості по аліментах, сукупний розмір якої за період з 18 жовтня 2011 року по 01 липня 2019 року становить 81 006 грн. 76 коп. /а. с. 15-17/.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що в даній справі спір виник з приводу розміру заборгованості за аліментами, дійшовши висновку, що вимоги заявника про визнання дій державного виконавця щодо складання розрахунку заборгованості та скасування розрахунку заборгованості по аліментах мають вирішуватися в порядку позовного провадження.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно частин першої, третьої, четвертої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним Кодексом України, зокрема з урахуванням вимог ст. ст. 194, 195 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 СК України (в редакції чинній на момент винесення рішення та до внесення змін, що набрали законної сили 28 серпня 2018 року), аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

У зв`язку з внесеними змінами згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03 липня 2018 року, який набрав законної сили 28 серпня 2018 року, аліменти, згідно ч. 1 ст. 194 СК України, можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

За нормами ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року по справі №1-7/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Як вбачається з матеріалів справи, обов`язок сплати аліментів за рішенням суду у ОСОБА_1 виник у листопаді 2006 року, проте ОСОБА_2 , відкликавши у жовт-ні 2011 року з ВДВС виконавчий лист, понад сім років, а саме до травня 2019 року до виконавчої служби з метою його виконання виконавчого листа не зверталася.

На дату відкриття виконавчого провадження №59129784 згідно постанови державного виконавця від 16 травня 2019 року набули чинності зміни до ч.1 ст. 194 СК України. Норма ч.1 ст. 194 СК України в попередній редакції передбачала можливість стягнення аліментів за минулий час, але не більше як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. В зазначеному виконавчому провадженні виконавчий лист стягувачкою був пре-д`явлений вперше у жовтні 2008 року. Оскільки виконавчий документ у жовтні 2011 року був повернутий, повторно його пред`явлено до виконання ОСОБА_8 лише 16 травня 2019 року.

Отже, до відносин, які виникли до внесення змін до частини 1 ст. 194 СК України, належить застосовувати строк для стягнення аліментів за минулий час три роки.

З урахуванням встановленого, дії старшого державного виконавця Чутівського район-ного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Лазірської Ю.С. щодо складення розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні №59129784 згідно виконавчого листа №2-354/2006 в частині включення до розрахунку періоду часу з 18 жовтня 2011 року до 15 травня 2016 року (включно), є неправомірними, оскільки вказаний період часу знаходиться поза межами трирічного строку, встановленого ч.1 ст. 194 СК України (в редакції, що діяла до 28 серпня 2018 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За наведених обставин, оскаржувана ухвала районного суду, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права за невідповідності висновків суду обставинам справи підлягає згідно п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 визнання неправо-мірними дії старшого державного виконавця Чутівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Лазірської Ю.С. щодо нарахування заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №2-354/2006 за період з 18 жовтня 2011 року до 15 травня 2016 року та скасування довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів.

В іншій частині в задоволенні скарги ОСОБА_1 належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Чутівського районного суду Полтавської області від 15 листопада 2019 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Чутівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Лазірської Ю.С. щодо нарахування ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №2-354/2006 за період з 18 жовтня 2011 року до 15 травня 2016 року та скасувати довідку-розрахунок №180 від 21 травня 2019 року заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Бондаревська С.М.

Судді: Абрамов П.С.

Кривчун Т.О.