ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3205/17 Номер провадження 22-ц/814/156/20Головуючий у 1-й інстанції Сьоря С. І. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

суддів: Абрамова П.С., Чумак О.В.

секретар Ткаченко Т.І.

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача адв. Лазоренка Р.В.

представника відповідача ОСОБА_2 адв. ОСОБА_3

представника відповідача -Полтавської обласної ради- Синявської Т.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 адвоката Ульянова Руслана Анатолійовича

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 вересня 2019 року (повний текст виготовлено 07 жовтня 2019 року)

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Полтавської обласної ради про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду з позовом до відповідачів, посилаючись на те, що Київський районний суд м. Полтави за його участю розглядав кримінальну справу за фактами завдання тілесних ушкоджень судді Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_4 та убивства міського голови м.Кременчука Бабаєва О.М.. При цьому, він, ОСОБА_1 , з 04.09.2014 року по 12.07.2017 року знаходився під вартою, в подальшому, запобіжний захід був змінений на домашній арешт, натомість, з 20.07.2017 року йому знову змінили запобіжний захід на тримання під вартою, внаслідок поширення відносно нього недостовірної, на думку позивача, інформації.

Зазначає, що вказана кримінальна справа розглядалася судом присяжних у складі двох професійних суддів і трьох присяжних під головуванням судді Київського районного суду м. Полтави Логвінової О.В. та під час досудового розслідування і судового провадження на всіх стадіях розгляду справи позивач категорично заявляв і заявляє про свою невинуватість і непричетність до цих злочинів, як і інші особи.

Вказує, що 12 липня 2017 року під час судового засідання суду присяжних Київського районного суд м. Полтави головуючою у справі суддею йому було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, ці дії, на думку ОСОБА_1 , були вчинені у спосіб та в межах повноважень, які передбачені КПК України.

Як стало відомо ОСОБА_1 , 14.07.2017 року перший заступник голови Полтавської обласної ради ОСОБА_2 , будучи депутатом обласної ради членом партії «ВО Батьківщина», який є свідком у вищезгаданій кримінальній справі, якому достеменно відомо, що у даній справі не ухвалювався вирок, який набрав законної сили, під час сесії обласної ради в присутності депутатів та інших присутніх осіб, журналістів, яке транслювалося засобами масової інформації, порушуючи презумпцію невинуватості відносно нього, оголошуючи інформацію про убивство міського голови міста Кременчука ОСОБА_5 , оголосив його прізвище, його посаду та місце роботи в категоричній без застереження формі, чим поширив відносно нього недостовірну інформацію обвинувального характеру, як констатацію факту, а саме: «...був заарештований замовник вбивства директор телекомпанії «Візит» Мельник...», що є, окрім того, порушенням його честі, гідності і ділової репутації.

Також, продовжуючи порушення чинного законодавства відносно позивача шляхом поширення недостовірної інформації, та здійснюючи негативні висловлювання, як на адресу суду, так і судді, ОСОБА_2 зачитав звернення до Вищої ради правосуддя, що за своєю суттю є втручанням в діяльність як судді, так і суду присяжних, є тиском на суд присяжних, на нього, свідків, експертів, потерпілих, в якому знову таки зазначив прізвище та ім`я ОСОБА_1 , вказавши при цьому, як констатацію факту: «... ОСОБА_6 організатор і замовник убивства міського голови міста Кременчука Бабаєва та судді Автозаводського районного суду міста Кременчука Олександра Лободенка...».

Окрім того, ОСОБА_2 звинуватив його захисників у вчиненні злочину, оскільки поширив недостовірну, завідомо неправдиву, наклепницьку інформацію: «...які суми пропонували адвокати, щоб ОСОБА_7 вийшов на свободу...».

Вважає, що, такими своїми діями, які виразилися в поширенні недостовірної інформації, в категоричних обвинувальних твердженнях під час виступу і під час оголошення звернення, ОСОБА_2 пдштовхнув депутатів Полтавської обласної ради до голосування та прийняття незаконного рішення щодо звернення до Вищої ради правосуддя, яке за своїм змістом порушує його права, як людини, та порушує загальні засади судочинства, які гарантовані як Конституцією України, так і нормами міжнародного права, зокрема, Конвенцією про захист прав і основоположних свобод людини і громадянина.

Зазначає, що, 14.07.2017 року Полтавська обласна рада на сесії прийняла рішення, у формі звернення, «Про звернення депутатів Полтавської обласної ради до Вищої ради правосуддя України щодо звільнення з посади судді Київського районного суду м. Полтави Логвінової О.В.», в якому, всупереч вимогам чинного законодавства, поширила недостовірну інформацію, що порушує його презумпцію невинуватості, честь, гідність і ділову репутацію.

Вважає, що висловлювання ОСОБА_2 , як і рішення Полтавської обласної ради, не відповідають дійсності, ображають і шокують, є образливими та принизливими, мають наклепницький характер, принижують честь, гідність і ділову репутацію, як його, так і його родини, оскільки відповідні висловлювання, як і зміст рішення у формі звернення, є такими, що містять, з порушенням презумпції невинуватості, фактичні обвинувальні заяви, які підпадають під звинувачення у вчиненні злочинів, передбачених КК України, пов`язані з завданням тілесних ушкоджень судді Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_4 і убивством міського голови м. Кременчука ОСОБА_5 .

Окрім того, позивач зауважує, що чинним законодавством заборонено оголошувати ім`я фізичної особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і воно може бути використане лише в разі набрання законної сили обвинувальним вироком суду.

Поширення в такий спосіб заяви першим заступником голови Полтавської обласної ради ОСОБА_2 , який є свідком і якому було відомо про відсутність вироку, що набрав законної сили, у даній кримінальній справі, та прийняття рішення Полтавською обласною радою у формі звернення до Вищої ради правосуддя, по-перше, свідчить про поширення недостовірної інформації відносно нього, яка порушує його честь, гідність, ділову репутацію, по-друге, порушує презумпцію невинуватості відносно нього, свідчить про втручання в судовий розгляд та тиск на суд присяжних, по-третє, підштовхує громадськість повірити у його винність, з огляду на те, що він утримувався під ватрою біля трьох років, що також створює враження винності особи у громадськості та, з іншого боку, виносить попередню оцінку фактам ще до того, як це мав зробити наділений відповідними повноваженнями суд, що є неприпустимим в Україні і з огляду на практику ЄСПЛ.

Після таких умисних, свідомих, незаконних дій зі сторони ОСОБА_2 та Полтавської обласної ради, 19.07.2017 року стороною обвинувачення, в особі прокурора прокуратури Полтавської області, було подане клопотання до суду присяжних Київського районного суду м. Полтави про зміну йому запобіжного заходу, в якому, крім обґрунтування зміни заходу, мається посилання на вищевказане рішення Полтавської обласної ради від 14.07.2017 року, яке також було долучене до клопотання та вручене особисто ОСОБА_1 . Після чого, 20 липня 2017 року, вже після виступу ОСОБА_2 на сесії обласної ради та прийнятого рішення обласною радою, ухвалою суду присяжних Київського районного суду м. Полтави йому було змінено запобіжний захід з цілодобового арешту на тримання під вартою.

У подальшому, 18 липня 2017 року ОСОБА_1 на адресу Голови Полтавської обласної ради Біленького О.Ю. і Полтавської обласної ради направлені заяви про визнання незаконними дій, які полягають в порушенні основоположних і конституційних прав людини, в якій він прохав вчинити дії для поновлення його прав, проте, такі дії зі сторони обласної ради не були вчинені.

Вважає, що внаслідок таких свідомих і умисних дій відносно нього, коли поширювачам недостовірної інформації було відомо, що в цей момент здійснюється судове провадження, йому була завдана непоправна моральна шкода порушенням його цивільних прав, а саме, презумпції невинуватості, честі, гідності і ділової репутації, зокрема, оскільки 14.07.2017 року засоби інформації, у тому числі Інтернет видання, посилаючись на виступ ОСОБА_2 , як і на прийняте рішення обласної ради, поширили цю новину та інформацію відносно позивача, а виступ Холода Є.М. міститься у відкритому доступі на Інтернет порталі Ютуб.

Внаслідок вказаних дій та обставин, позивач відчуває відчай, пригніченість, відбулось погіршення стану його здоров`я, наявний біль у серці, підвищений тиск, окрім того, він є інвалідом 2 групи та переніс інфаркт, відтак, йому протипоказано хвилювання, емоційне напруження. Вказані події спричинили необхідність звернення 20.07.2017 року та 26.07.2017 року за медичною допомогою.

З урахуванням наведеного позивач прохав:

-визнати недостовірною інформацію, та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поширену 14.07.2017 року першим заступником голови Полтавської обласної ради ОСОБА_2 під час виступу на сесії Полтавської обласної ради: «...був заарештований замовник вбивства директор телекомпанії «Візит» Мельник ІНФОРМАЦІЯ_2 », «...які суми пропонували адвокати, щоб ОСОБА_7 вийшов на свободу...», «... ОСОБА_6 є організатором і замовником убивств міського голови міста Кременчука Бабаєва та судді Автозаводського районного суду міста Кременчука Олександра Лободенка...»;

-визнати недостовірною інформацію, та такою, що порушує презумпцію невинуватості ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поширену 14.07.2017 року першим заступником голови Полтавської обласної ради ОСОБА_2 під час виступу на сесії Полтавської обласної ради: «...був заарештований замовник вбивства директор телекомпанії «Візит» Мельник ІНФОРМАЦІЯ_2 », «...які суми пропонували адвокати, щоб ОСОБА_7 вийшов на свободу...», «... ОСОБА_6 організатор і замовник убивств міського голови міста Кременчука Бабаєва та судді Автозаводського районного суду міста Кременчука Олександра Лободенка...»;

-визнати недостовірною інформацію, та такою, що порушує честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поширену в рішенні Полтавської обласної ради «Про Звернення депутатів Полтавської обласної ради до Вищої ради правосуддя України щодо звільнення з посади судді Київського районного суду міста Полтави Логвінової О.В.» від 14 липня 2017 року: «... ОСОБА_6 організатор і замовник вбивства міського голови м. Кременчука Олександра Бабаєва та судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Олександра Лободенка...»;

-визнати недостовірною інформацію, та такою, що порушує презумпцію невинуватості ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поширену в рішенні Полтавської обласної ради «Про Звернення депутатів Полтавської обласної ради до Вищої ради правосуддя України щодо звільнення з посади судді Київського районного суду міста Полтави Логвінової О.В.» від 14.07.2017 року: «... ОСОБА_6 є організатор і замовник вбивства міського голови м. Кременчука Олександра Бабаєва та судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Олександра Лободенка...»;

-визнати незаконними дії першого заступника голови Полтавської обласної ради Холода Є.М. і Полтавської обласної ради в обнародуванні ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.07.2017 року на сесії Полтавської обласної ради і у рішенні «Про Звернення депутатів Полтавської обласної ради до Вищої ради правосуддя України щодо звільнення з посади судді Київського районного суду міста Полтави Логвінової О.В.» від 14.07.2017 року;

-визнати незаконним та скасувати рішення Полтавської обласної ради «Про Звернення депутатів Полтавської обласної ради до Вищої ради правосуддя України щодо звільнення з посади судді Київського районного суду міста Полтави Логвінової О.В» від 14.07.2017 року, як таке, що суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-зобов`язати Полтавську обласну раду рішення Полтавської обласної ради «Про Звернення депутатів Полтавської обласної ради до Вищої ради правосуддя України щодо звільнення з посади судді Київського районного суду міста Полтави Логвінової О.В.» від 14.07.2017 року відкликати та видалити з офіційної Інтернет сторінки;

-зобов`язати Полтавську обласну раду припинити порушення цивільних прав, які гарантовані Конституцією України і Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-зобов`язати Полтавську обласну раду припинити втручання у діяльність судових органів під час розгляду кримінального провадження №532/308/15-к та не здійснювати тиск на судові органи шляхом поширення недостовірної інформації з порушенням презумпції невинуватості відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як у формі заяв, так і у формі прийняття рішень на сесії Полтавської обласної ради;

-спростувати відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недостовірну інформацію;

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку відшкодування моральної шкоди завданої поширенням недостовірної інформації, що порушує презумпцію невинуватості, честь, гідність і ділову репутацію грошові кошти у розмірі 1 000 000,00 грн;

-стягнути з Полтавської обласної ради на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку відшкодування моральної шкоди завданої поширенням недостовірної інформації, що порушує презумпцію невинуватості, честь, гідність і ділову репутацію грошові кошти у розмірі 1 000 000,00 грн. (т.1, а.с.1-10).

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 вересня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Полтавської обласної ради, відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інформацію, поширену 14.07.2017 року ОСОБА_2 під час виступу на пленарному засіданні сесії Полтавської обласної ради, а саме: «...був заарештований замовник вбивства директор телекомпанії «Візит» Мельник...».

Визнано недостовірною та такою, що порушує презумпцію невинуватості ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інформацію, поширену 14.07.2017 року ОСОБА_2 під час виступу на пленарному засіданні сесії Полтавської обласної ради, а саме: «...був заарештований замовник вбивства директор телекомпанії «Візит» Мельник...».

Зобов`язано ОСОБА_2 після набрання даним рішенням суду законної сили, спростувати недостовірну інформацію, поширену 14.07.2017 року ОСОБА_2 під час виступу на пленарному засіданні сесії Полтавської обласної ради, а саме: «...був заарештований замовник вбивства директор телекомпанії «Візит» Мельник...», шляхом проголошення перед депутатами Полтавської обласної ради, в залі пленарних засідань Полтавської обласної ради, на черговому пленарному засіданні сесії Полтавської обласної ради, наступного тексту: «Повідомляю, що поширена 14.07.2017 року мною, ОСОБА_2 , під час виступу на пленарному засіданні сесії Полтавської обласної ради інформація, а саме: «...був заарештований замовник вбивства директор телекомпанії «Візит» Мельник ІНФОРМАЦІЯ_2 » - є недостовірною.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої моральної шкоди, 10000,00 грн.

В задоволенні інших позовних вимог, відмовлено.

З цим рішенням в частині відмови в позові не погодився позивач та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає його у відповідній частині скасувати з постановленням нового рішення по суті вимог, а також вважає, що рішення підлягає зміні в частині розміру моральної шкоди зі стягненням сум, визначених у позові та прохає вирішити питання судових витрат, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що висновком №367/553 від 27.02.2018 року комплексної судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи писемного мовлення та криміналістичної експертизи відео-, звукозапису шляхом дослідження тексту рішення «Про Звернення депутатів Полтавської обласної ради до Вищої ради правосуддя України щодо звільнення з посади судді Київського районного суду міста Полтави Логвінової О.В.» №484 від 14.07.2017 року встановлено наявність у досліджуваному тексті негативної інформації щодо ОСОБА_8 , що виражена в образливій формі і передається словами «Організатор і замовник вбивства», та є такою, що виражена у формі тверджень про факти.

Також, апелянт не погоджується з висновком місцевого суду про те, що Полтавська обласна рада не несе відповідальності за поширення образливих і завідомо неправдивих відомостей про ОСОБА_1 , викладених в рішенні №484 від 14.07.2017 року, оскільки скасування та видалення з мережі інтернет рішення, яке винесене в порушення особистих немайнових прав особи, не є втручанням у дискреційні повноваження обласної ради.

Апелянт вказує, що зміст висловлювання ОСОБА_2 : «...які суми пропонували адвокати, щоб ОСОБА_7 вийшов на свободу...» є фактуальним і вказує на те, що ОСОБА_1 причетний до протиправних дій, зокрема, у спробі надання суддям неправомірної вигоди, щоб вийти на свободу.

Окрім того, позивач не погоджується з розміром моральної шкоди, яка визначена до стягнення місцевим судом, вважає відповідну суму замалою, та такою, що не відповідає критерію який установлено ЄСПЛ.

Зауважує, що місцевий суд не вирішив питання судових витрат.

Також, з вказаним рішенням не погодився представник ОСОБА_2 адвокат Ульянов Р.А., який, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого суду скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо ОСОБА_2 та відмовити в задоволенні позову в цій частині.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд не звернув уваги на те, що, відповідно до ч.4 ст.30 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад», депутат місцевої ради не несе відповідальності за виступи на засіданнях ради та її органів, за винятком відповідальності за образу чи наклеп. При цьому, вислів про арешт ОСОБА_9 не має форми грубого або непристойного виразу, відтак, не є і не може бути образою.

Зазначає, що пропуск у виразі сполучника «як»: «був заарештований як замовник вбивства директор телекомпанії «Візит» Олександр Мельник» обумовлюється хвилюванням депутата при виступі та особливостями усного мовлення, при якому особа, що виступає, може пропускати ті чи інші сполучники або не зовсім точно формулювати свою думку.

Вказує, що є очевидним, що поширена інформація з огляду на те, що вона є не вигадкою, а повідомленням факту про арешт та про підозри, які стали підставою для такого арешту, не є і не може вважатися наклепом.

Вважає, що місцевий суд при оцінці відповідної інформації на достовірність, застосував виключно формальний підхід, зазначивши, що, оскільки ОСОБА_2 не довів в цивільному судочинстві, що позивач є замовником двох вбивств, то така інформація є недостовірною, при цьому позбавивши сторону ОСОБА_2 права на доведення такої інформації, зокрема, шляхом зупинення провадження у даній цивільній справі до розгляду кримінального провадження.

Зауважує, що місцевий суд, зобов`язуючи ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію, не врахував, що спростуванню підлягає не просто інформація, а саме факти, які визнані судом недостовірними.

Окрім того, зазначає, що одночасне визнання інформації недостовірною та такою, що порушує презумпцію невинуватості, суперечить вимогам закону, а тому є помилковим.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , Полтавська обласна рада прохала рішення місцевого суду в частині позовних вимог до Полтавської обласної ради залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, при цьому скаргу ОСОБА_2 ними було підтримано в повному обсязі.

Зазначають, що Полтавська обласна рада при прийнятті оскаржуваного рішення діяла відповідно до норм чинного законодавства України та воно прийняте в межах повноважень та у спосіб, визначений ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні».

При цьому, зауважують, що висловлювання позивача щодо недотримання встановленої форми до скарг на ВРП жодним чином не стосується питання захисту честі, гідності та ділової репутації позивача, а лише стало підставою для повернення скарги.

Вважають, що вимога позивача щодо обов`язку обласної ради видалити зі своєї інтернет -сторінки вищевказане рішення обласної ради від 14.07.2017 року №484 не є вмотивованою та обґрунтованою, оскільки, відповідно до частини 4 статті 45 регламенту Полтавської обласної ради сьомого скликання рішення обласної ради підлягає обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до ЗУ «Про доступ до публічної інформації».

Зазначають, що в позивача відсутні належні та допустимі докази, які б вказували на факт поширення Полтавською обласною радою недостовірної та такої, що порушує презумпцію невинуватості, принижує честь, гідність і ділову репутацію, інформації, а також докази, що рішення обласної ради є незаконним та що мало місце втручання Полтавської обласної ради у діяльність судових органів.

Окрім того, вказують, що позивачем не доведено факту завдання йому моральної шкоди та не обґрунтовано розміру її відшкодування, а надані медичні довідки вказують лише на загальний стан здоров`я позивача, не маючи ніякого причинно-наслідкового зв`язку з діями чи бездіяльністю відповідачів.

У судовому засіданні позивач та його представник свою апеляційну скаргу підтримали та прохали її задовольнити з визначних у ній підстав, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Ульянова Р.А. прохали відхилити.

Представники відповідачів апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Ульянова Р.А. підтримали та прохали її задовольнити, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 прохали відхилити.

Суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та про відхилення апеляційної скарги представника ОСОБА_2 адвоката Ульянова Р.А., з таких підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як установлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 та наказу №22-1 «Про призначення директора» від 27.06.1995 року, ОСОБА_1 перебуває на посаді директора ПП «Приватна телекомпанія «Візит» з 27 червня 1995 року (т.1, а.с.21).

07.02.2017 року до Київського районного суду м. Полтава надійшли матеріали кримінального провадження №0000192, відомості про яке 11.02.2014 року внесені в ЄРДР, по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.377, ч.3 ст.27, п.п.6,11,12 ст.115 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.377; ч.3 ст.27, п.п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.379, п.п. 6,11,12,13 ч.2 ст.115; ч.1 ст.263; ч.2 ст.342 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.377, п.п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України (т.1, а.с.75).

Також, місцевим судом установлено, що по вказаному кримінальному провадженню №0000192, відомості про яке 11.02.2014 року внесені в ЄРДР, Київським районним судом м.Полтава вирок не ухвалювався та з 25.05.2018 року і по теперішній час кримінальне провадження перебуває у провадженні Гадяцького районного суду Полтавської області та знаходиться на стадії дослідження доказів.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 12.07.2017 року змінено обвинуваченому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання з обов`язковим застосуванням електронного засобу контролю, поклавши на обвинуваченого наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до суду за першим викликом;

2. цілодобово не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 ;

3. носити електронний засіб контролю;

4. утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.

Строк дії запобіжного заходу - до 09 вересня 2017 року (т.1, а.с.76-77).

Установлено, що ОСОБА_2 є депутатом Полтавської обласної ради сьомого скликання, що підтверджується постановою Полтавської обласної виборчої комісії №16 від 17.11.2015 року «Про затвердження списку обраних депутатів обласної ради сьомого скликання у багатомандатному окрузі» (т.2, а.с.153-155).

Відповідно до рішення третього пленарного засідання першої сесії сьомого скликання Полтавської обласної ради №7 від 04.12.2015 року, ОСОБА_2 обрано першим заступником голови Полтавської обласної ради сьомого скликання (т.2, а.с.156).

Установлено та вбачається з матеріалів справи, що 14.07.2019 року ОСОБА_2 , як депутатом Полтавської обласної ради, було ініційовано питання для розгляду депутатами Полтавської обласної ради на пленарному засіданні сімнадцятої сесії сьомого скликання проекту рішення «Про звернення депутатів Полтавської обласної ради до Вищої ради правосуддя України щодо звільнення з посади судді Київського районного суду м. Полтави Логвінової О.В.»

У подальшому, 14.07.2017 року, на пленарному засіданні сімнадцятої сесії сьомого скликання Полтавської обласної ради розглядалось питання щодо прийняття звернення депутатів Полтавської обласної ради до Вищої ради правосуддя щодо звільнення з посади судді Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_13 та перед розглядом депутатами Полтавської обласної ради вказаного питання, було надано слово ОСОБА_2 .

Як убачається з відеозапису пленарного засідання сімнадцятої сесії Полтавської обласної ради сьомого скликання, яке відбулося 14 липня 2017 року, після надання слова ОСОБА_2 , останній повідомив, що перед оголошенням тексту звернення, що пропонується до обговорення на сесії, він хоче сказати декілька слів від себе, а потім зачитає текст звернення до Вищої ради правосуддя, після чого ОСОБА_2 поширив наступну інформацію, зокрема: «11.02.2014 року був по звірячому вбитий суддя Автозаводського районного суду м.Кременчука Олександр Лободенко»; «26 липня ми поїдемо і вшануємо пам`ять звіряче вбитого мера міста Кременчука ОСОБА_5 »; «…цей злочин було розкрито у дуже стислий термін. Уже в кінці серпня були заарештовані виконавці вбивства і організатор Крижановський і, якщо не помиляюсь, 04 вересня був заарештований і замовник вбивства директор телекомпанії «Візит» Мельник ІНФОРМАЦІЯ_2 »; «… люди не розуміли, як серед білого дня можна вбити мера і суддю…»; «… які суми пропонували адвокати, щоб ОСОБА_7 вийшов на свободу…»

Після цього, ОСОБА_2 було оголошено текст звернення наступного змісту:

«...Звернення депутатів Полтавської обласної ради до Вищої ради правосуддя щодо звільнення з посади судді Київського районного суду міста Полтави Логвінової О.В.

Просимо розглянути питання про звільнення з посади судді Київського районного суду міста Полтави Логвінової О.В., яка є головою у складі колегії суддів по справі №000192.

Відповідно до положень частини 3 статті 31 Кримінально- процесуального кодексу України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох професійних суддів, а за клопотанням обвинуваченого - судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних. Кримінальне провадження стосовно кількох обвинувачених розглядається судом присяжних стосовно всіх обвинувачених, якщо хоча б один з них заявив клопотання про такий розгляд.

Питання продовження запобіжного заходу розглядалося в судовому засіданні колегіально та в присутності присяжних засідателів. Разом з тим обрання міри запобіжного заходу здійснювалося суддею Логвіновою О.В. одноосібно

Цей факт став причиною значного суспільного резонансу, оскільки ухвалою колегії суддів від 12 липня 2017 року суддя Логвінова О.В. фактично одноосібно дозволила відпустити з під варти обвинуваченого за частиною 3 статті 27, частиною 2 статті 28, частиною 2 статті 377, частиною 3 статті 27 Кримінального кодексу України громадянина ОСОБА_8 та обвинуваченого за пунктом 6, 11, 12 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України громадянина ОСОБА_14 як організаторів та замовників вбивства міського голови м. Кременчука Олександра Бабаєва та судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Олександра Лободенка.

Вважаємо такі дії судді Логвінової О.В. неприпустимими та такими, що дискредитують і ганьблять честь людей у мантіях...» (т.1, а.с.89 зворот, 100).

Рішенням сімнадцятої сесії сьомого скликання Полтавської обласної ради №484 від 14.07.2017 року, обласна рада вирішила: 1. Прийняти звернення депутатів Полтавської обласної ради до Вищої ради правосуддя України щодо звільнення з посади судді Київського районного суду міста Полтави Логвінової О.В…2. Звернення надіслати до Вищої ради правосуддя (т.1, а.с.89).

Як установлено судом, вказане вище Звернення депутатів Полтавської обласної ради до Вищої ради правосуддя України щодо звільнення з посади судді Київського районного суду міста Полтави Логвінової ОСОБА_15 було направлено до Вищої ради правосуддя (т.1, а.с.203) та ухвалою члена Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя І.А. Артеменко від 04 серпня 2017 року, останнє залишено без розгляду та повернуто скаржнику (т.1, а.с.203, зворот 205).

У подальшому, ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 20.07.2017 року змінено обвинуваченому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід із цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою в Полтавській установі виконання покарань УДПтСУ в Полтавській області (№23) на 60 днів, до 18 вересня 2017 року.

Змінено обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід із цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою в Полтавській установі виконання покарань УДПтСУ в Полтавській області (№23) на 60 днів до 18 вересня 2017 року (т.1, а.с.82-84).

Ухвалюючи оскаржуване рішення в частині вимог щодо інформації, яка поширена 14.07.2017 року відповідачем ОСОБА_2 , а саме: «…був заарештований замовник вбивства директор телекомпанії «Візит» Мельник...» місцевий суд визнав її недостовірною та такою, що порушує презумпцію невинуватості ОСОБА_1 і принижує честь, гідність і ділову репутацію останнього, а, отже, підлягає спростуванню, оскільки вказує на вчинення позивачем протиправних дій, які чинним законодавством кваліфікуються як злочин і дискредитують його в очах оточуючих, формуючи у них відповідну негативну оцінку його дій з точки зору дотримання закону.

В іншій частині вимог до ОСОБА_2 було відмовлено, оскільки поширена ним інформація - «...які суми пропонували адвокати, щоб ОСОБА_7 вийшов на свободу...», та інформація, що містилась у Зверненні від 14.007.2017 року не містила конкретних фактичних даних, а була оціночними судженнями, відтак, спростуванню не підлягає.

Щодо вимог до Полтавської обласної ради, то місцевий суд зазначав, що звернення Полтавської обласної ради до Вищої ради правосуддя із зверненням (скаргою) свідчить про реалізацію права, передбаченого ст.107 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та не є поширенням недостовірної інформації, відтак, не підлягає спростуванню.

Стягуючи з ОСОБА_2 суму коштів 10000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, місцевий суд виходив із того, що саме такий розмір компенсації відповідатиме вимогам розумності та справедливості.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають встановленим по справі обставинам та нормам матеріального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частинами першою, другою статті 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Частиною першою статті 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (частина сьома статті 277 ЦК України).

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одної особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що, згідно відеозапису пленарного засідання сімнадцятої сесії Полтавської обласної ради сьомого скликання, яке відбулося 14 липня 2017 року, після надання ОСОБА_2 слова, останній повідомив, що перед оголошенням тексту звернення, що пропонується до обговорення на сесії, він хоче сказати декілька слів від себе, а потім зачитає текст звернення до Вищої ради правосуддя, після чого ОСОБА_2 поширив наступну інформацію, зокрема: «11.02.2014 року був по звірячому вбитий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Олександр Лободенко»; «26 липня ми поїдемо і вшануємо пам`ять звіряче вбитого мера міста Кременчука ОСОБА_5 »; «…цей злочин було розкрито у дуже стислий термін. Уже в кінці серпня були заарештовані виконавці вбивства і організатор Крижановський і, якщо не помиляюсь, 04 вересня був заарештований і замовник вбивства директор телекомпанії «Візит» Мельник ІНФОРМАЦІЯ_2 »; «… люди не розуміли, як серед білого дня можна вбити мера і суддю…»; «… які суми пропонували адвокати, щоб ОСОБА_7 вийшов на свободу…»

Так, відповідно до висновку №367/553 комплексної судової лігвістичної (сематико текстуальної) експертизи писемного мовлення та криміналістичної експертизи відео-, звукозапису від 27.02.2018 року, в основі об`єктивного змісту висловлювання: «був заарештований і замовник вбивства, директор телекомпанії «Візит» Мельник», виходячи зі значень ключової лексики, лежить повідомлення про те, що під варту була взята особа, за вказівкою якої вчинено вбивство, а саме: керівник «телекомпанії «Візит» Мельник…

У висловлюванні: «був заарештований і замовник вбивства, директор телекомпанії «Візит» Мельник» міститься негативна інформація щодо ОСОБА_8 , що виражена в образливій формі і передається словами «організатор і замовник вбивства». Дана інформація виражена у формі тверджень про факти…

Відтак, як вбачається з детального аналізу наданих доказів, фактичних обставин справи та норм закону, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду стосовно того, що інформація, поширена 14.07.2017 року відповідачем ОСОБА_2 під час виступу на пленарному засіданні сесії Полтавської обласної ради містить саме стверджувальні вислови: «...був заарештований замовник вбивства директор телекомпанії «Візит» Мельник ІНФОРМАЦІЯ_2 », які вказують на вчинення позивачем протиправних дій та які чинним законодавством кваліфікуються як злочин і дискредитують його в очах оточуючих, формуючи у них відповідну негативну оцінку його дій з точки зору дотримання закону.

При цьому, як установлено, по кримінальному провадженню №0000192, відомості про яке 11.02.2014 року внесені в ЄРДР, вирок до теперішнього часу не ухвалювався та з 25.05.2018 року справа перебуває у провадженні Гадяцького районного суду Полтавської області та знаходиться на стадії дослідження доказів.

Відтак, оскільки станом на 14.07.2017 року (день розголошення ОСОБА_2 вказаної інформації щодо позивача) судовим рішенням (обвинувальним вироком), яке набрало законної сили, позивач не був визнаний винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ч.28, ч.2 ст.377, ч.3 ст.27, п.п.6,11,12 ст.115 КК України, у вчиненні яких його обвинувачують, зокрема, визнаний винуватим у тому, що він є замовником вбивства, поширена ОСОБА_2 14.07.2017 року інформація: «… був заарештований замовник вбивства директор телекомпанії «Візит» Мельник...» є недостовірною та такою, що порушує презумпцію невинуватості ОСОБА_1 і принижує честь, гідність і ділову репутацію останнього, а, отже, підлягає спростуванню.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно того, що одночасно визнати інформацію недостовірною та такою, що порушує презумпцію невинуватості суперечить вимогам закону, а тому є помилковим, колегія суддів до уваги не приймає, з урахуванням наступного.

Частина перша ст.62 Конституції України, а також ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод (далі Конвенція) містять гарантії презумпції невинуватості, які передбачають, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Так, відповідно до частини другої статті 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Саме тому ч.2 ст.272 ЦК України передбачено, що фізична особа має право вимагати від посадових і службових осіб вчинення відповідних дій, спрямованих на забезпечення здійснення нею особистих немайнових прав, а згідно із ч.3 ст.273 цього Кодексу діяльність фізичних та юридичних осіб не може порушувати особисті немайнові права.

Викладене також узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а саме у пункті 83 рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року у справі «Шагін проти України» суд наголосив на тому, що пункт 2 статті 6 Конвенції не може завадити відповідним органам інформувати громадськість про перебіг розслідування в кримінальних справах, адже це суперечило б праву на свободу вираження поглядів, проголошеному статтею 10 Конвенції. Однак він зобов`язує робити це з усією необхідною обережністю та обачністю, щоб дотримати принцип презумпції невинуватості.

У пунктах 230-232 рішення ЄСПЛ від 04 липня 2019 року у справі «Корбан проти України» суд наголосив, що стаття 6 § 2 Конвенції не дозволяє посадовим особам оголошувати особу винною до засудження цієї особи судом. Посадові особи повинні повідомляти громадськість про кримінальні розслідування шляхом, наприклад, інформування про підозри, затримання та зізнання, якщо вони роблять це обережно. Має значення обране ними формулювання (пункт 19 рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2016 року у справі «Турьєв проти Росії»).

Відтак, апеляційний суд зауважує, що оскаржуване твердження було висловлено ОСОБА_2 не в рамках самих кримінальних проваджень, а на сесії обласної ради та зміст цього висловлювання став доступним для широкої громадськості.

При цьому, суд приймає до уваги доводи відповідчів про те, що мета оскаржуваних тверджень полягала в інформуванні громадськості про резонансну кримінальну справу. Однак, вважає, що твердження, зроблені високопосадовими особами, зокрема, і у ЗМІ (Інтернет порталі) стосовно кримінального провадженя проти позивача були далекими від обережних. Особа ОСОБА_1 була відома громадськості й він був названий замовником вбивств. В результаті ці твердження не могли не сприяти думці громадськості про вину позивача до того, як він був визнаний винним у суді.

У рішенні ЄСПЛ від 11 жовтня 2016 року у справі «Турьєв проти Росії» суд установив порушення пункту 2 статті 6 Конвенції у зв`язку з порушенням принципу презумпції невинуватості, яка виразилася у заявах прокурора в ЗМІ про винуватість особи до винесення вироку по його кримінальній справі. Також, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що слова прокурора, які виходять від влади, особливо переконливі в очах громадськості. Відверті коментарі прокурора були чіткою заявою про винуватість заявника, яке, по-перше закликало громадськість повірити у його винуватість, і по-друге, передувало оцінці фактів компетентним судовим органам. Таким чином, мало місце порушення пункту 2 статті 6 Конвенції.

Враховуючи викладене, за відсутності обвинувального вироку, який набрав законної сили щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як публічна особа -депутат Полтавської областіної ради на сесії ради поширив щодо ОСОБА_1 інформацію, що він є замовником вбивств, чим порушив презумпцію невинуватості (стаття 6 Конвенції) при відсутності обвинувачення.

При цьому, законодавчих заборон щодо одночасного визнання інформації недостовірною та такою, що порушує презумпцію невинуватості, судом не встановлено.

З огляду на наведене, місцевим судом вірно визначено, що поширена щодо ОСОБА_1 інформація: «… був заарештований замовник вбивства директор телекомпанії «Візит» Мельник...»підлягає спростуванню у спосіб, в який була поширена, а саме покладенням на ОСОБА_2 зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, поширену 14.07.2017 року ОСОБА_2 під час виступу на пленарному засіданні сесії Полтавської обласної ради, шляхом проголошення перед депутатами Полтавської обласної ради, в залі пленарних засідань Полтавської обласної ради, на черговому пленарному засіданні сесії Полтавської обласної ради, наступного тексту: «Повідомляю, що поширена 14.07.2017 року мною, ОСОБА_2 , під час виступу на пленарному засіданні сесії Полтавської обласної ради інформація, а саме: «...був заарештований замовник вбивства директор телекомпанії «Візит» Мельник...» - є недостовірною.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на те, що місцевий суд, зобов`язуючи ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію не врахував, що спростуванню підлягає не просто інформація, а саме факти, які визнані судом недостовірними, колегія суддів визнає необґрунтованим, оскільки, як убачається зі змісту ч.1 ст.77 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Твердження в апеляційній скарзі ОСОБА_2 про те, що, оскільки поширена ОСОБА_2 інформація не є ні образою, ні наклепом, а, відтак, відповідальності за її поширення апелянт не несе, з урахуванням положень ч.4 ст.30 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад», апеляційний суд оцінює критично, оскільки наклепом саме і є поширення особою завідомо неправдивих вигадок, що ганьблять іншу особу. При цьому, ОСОБА_2 і було поширено щодо ОСОБА_1 завідомо неправдиву інформацію про те, що він є замовником вбивства, за явної обізнаності ОСОБА_2 про відсутність обвинувального вироку щодо позивача.

Доводи скарги ОСОБА_2 стосовно того, що пропуск у виразі сполучника «як»: «був заарештований як замовник вбивства директор телекомпанії «Візит» Олександр ОСОБА_7 » обумовлюється хвилюванням депутата при виступі та особливостями усного мовлення, не може бути підставою для відмови у задоволенні вказаних вимог, оскільки ніби ненавмисність пропуску ОСОБА_2 на виступі сполучника «як» належними доказами не підтверджена. Окрім того, сам ОСОБА_2 у ході свого виступу зазначив: «Я повинен бути коректним і стриманим на цій трибуні, розуміючи наслідки своїх слів…», що свідчить про усвідомлення ним значення кожного сказаного слова.

Аналізуючи зміст висловлювання відповідача ОСОБА_2 під час виступу на пленарному засіданні сесії Полтавської обласної ради 14.07.2017 року, а саме поширену ним наступну інформацію: «...які суми пропонували адвокати, щоб ОСОБА_7 вийшов на свободу...», апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду стосовно того, що ця інформація не містить конкретних фактичних даних щодо позивача, оскільки стосується не його, а адвокатів, не вказує на конкретні факти, суми, коло осіб, відтак, є оціночним судженням а тому, відповідно до закону, не порушує немайнові права ОСОБА_1 чи презумпцію невинуватості, та, відповідно, не підлягає спростуванню. А тому вимоги в цій частині були правомірно відхилено.

Щодо вимог позивача про те, що 14.07.2017 року відповідачем ОСОБА_2 , під час виступу на пленарному засіданні сесії Полтавської обласної ради та Полтавською обласною радою, шляхом прийняття рішення «Про звернення депутатів Полтавської обласної ради до Вищої ради правосуддя України щодо звільнення з посади судді Київського районного суду міста Полтави Логвінової О.В», яке було направлено до Вищої ради правосуддя, відносно нього було поширено недостовірну інформацію, що порушує його презумпцію невинуватості, честь, гідність і ділову репутацію, апеляційний суд зазначає настпне.

Твердження в апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що зміст висловлювання ОСОБА_2 : «...які суми пропонували адвокати, щоб ОСОБА_7 вийшов на свободу...» є фактуальним і вказує на те, що ОСОБА_1 причетний до протиправних дій, зокрема, у спробі надання суддям неправомірної вимоги, щоб вийти на свободу, колегія суддів оцінює критично, оскільки жодних фактів у даному твердженні не міститься, зокрема, щодо сум, кола осіб і т.п., а тому це є явним оціночним судженням.

Аналіз відеозапису виступу ОСОБА_2 на на сесії Полтавської обласної ради 14.07.2017 року свідчить про те, що така фраза, як «... ОСОБА_6 є організатором і замовником убивств міського голови міста Кременчука Бабаєва та судді Автозаводського районного суду міста Кременчука Олександра Лободенка...», яку позивач просить також визнати недостовірною інформацією та такою, що порушує його презумпцію невинуватості, взагалі не мала місця, а тому місцевим судом правомірно було відмовлено в задоволенні позову в цій частині.

При детальному аналізі змісту Звернення депутатів Полтавської обласної ради до Вищої ради правосуддя України щодо звільнення з посади судді Київського районного суду міста Полтави Логвінової О.В., прийнятого рішенням Полтавської обласної ради №484 від 14 липня 2017 року місцевим судом також було вірно визначено, що у ньому процесуальний статус позивача зазначено як «обвинувачений», а саме обвинувачений за ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.377, ч.3 ст.27 КК України, при цьому, станом 14.07.2017 року позивач і мав статус обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000192, відомості про яке 11.02.2014 року внесені в ЄРДР. Відтак, жодного порушення прав позивача чи презумпції невинуватості при вчиненні відповідних дій Полтавською обласною радою матеріалами справи також не встановлено.

Окрім того, твердження в позові та апеляційній скарзі ОСОБА_1 про поширення ОСОБА_2 та в зазначеному рішенні обласної ради інформації, що міститься у зверненні до Вищої ради правосуддя наступного змісту: «... ОСОБА_6 є організатором і замовником убивств міського голови міста Кременчука Бабаєва та судді Автозаводського районного суду міста Кременчука Олександра Лободенка...», не відповадє дійсності, оскільки саме такої інформації відповідне звернення не містить, а вказане формулювання вирвано з контексту звернення, де чітко зазначено статус позивача як «обвинувачений» за відповідні злочини, які йому інкримінуються.

З огляду на наведене позовні вимоги щодо визнання недостовірною та такою, що порушує честь, гідність і ділову репутацію, презумпцію невинуватості ОСОБА_1 , інформації, поширеної в рішенні Полтавської обласної ради «Про Звернення депутатів Полтавської обласної ради до Вищої ради правосуддя України щодо звільнення з посади судді Київського районного суду міста Полтави Логвінової О.В.» від 14 липня 2017 року: «... ОСОБА_6 організатор і замовник вбивства міського голови м. Кременчука Олександра Бабаєва та судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Олександра Лободенка...»; визнання незаконним та скасування рішення Полтавської обласної ради «Про Звернення депутатів Полтавської обласної ради до Вищої ради правосуддя України щодо звільнення з посади судді Київського районного суду міста Полтави Логвінової О.В» від 14.07.2017 року, як такого, що суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права ОСОБА_1 ; зобов`язання Полтавської обласної ради відкликати та видалити з офіційної Інтернет сторінки вказане рішення Полтавської обласної ради від 14.07.2017 року правомірно відхилені, а доводи апеляційної скарги в цй частині є безпідставними.

Частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.107 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа. Громадяни здійснюють зазначене право особисто або через адвоката, юридичні особи - через адвоката, органи державної влади та органи місцевого самоврядування - через своїх керівників або представників.

Так чинним законодавством передбачено право органу місцевого самоврядування через своїх керівників або представників звертатись зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді.

Згідно ст.108 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному ЗУ «Про Вищу раду правосуддя", з урахуванням вимог цього Закону.

Так, Звернення депутатів Полтавської обласної ради до Вищої ради правосуддя України щодо звільнення з посади судді Київського районного суду міста Полтави Логвінової ОСОБА_15 було направлено до Вищої ради правосуддя (т.1, а.с.203) та ухвалою члена Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя І.А. Артеменко від 04 серпня 2017 року, останнє залишено без розгляду та повернуто скаржнику (т.1, а.с.203, зворот 205).

Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року №1, відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Разом із тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов`язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

Як зазначено вище, зі змісту Звернення вбачається, що у ньому процесуальний статус позивача зазначено як «обвинувачений», а саме обвинувачений за ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.377, ч.3 ст.27 КК України, при цьому станом 14.07.2017 року позивач і мав такий статус обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000192, відомості про яке 11.02.2014 року внесені в ЄРДР.

Відтак, звернення Полтавської обласної ради до Вищої ради правосуддя свідчить про реалізацію права, передбаченого статтею 107 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та не є поширенням недостовірної інформації, оскільки така в ньому не міститься. Вказане звернення було розглянуто компетентним органом та прийнято відповідне рішення.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду стовно того, що у матеріалах справи відсутні належні докази того, що Полтавська обласна рада ухвалюючи рішення №484 від 14.07.2017 року та направляючи до Вищої ради правосуддя Звернення депутатів Полтавської обласної ради до Вищої ради правосуддя України щодо звільнення з посади судді Київського районного суду міста Полтави Логвінової ОСОБА_15 , мала на меті, у такий спосіб, саме здійснити втручання у діяльність судових органів та/або здійснити вплив на прийняття судом відповідних рішень під час розгляду судом кримінального провадження №0000192, а не реалізувати передбачене законом право на звернення із дисциплінарною скаргою на дії судді.

Враховуючи викладене, місцевий суд правомірно вказував, що позивачем не доведено факт поширення Полтавською обласною радою відносно нього недостовірної та такої, що принижує презумпцію невинуватості, честь, гідність і ділову репутацію інформації, не доведено факт незаконності дій Полтавської обласної ради, не доведено факт незаконності рішення Полтавської обласної ради №484 від 14.07.2017 року, не доведено наявність порушення Полтавською обласною радою його прав та не доведено, що мало місце втручання Полтавської обласної ради у діяльність судових органів під час розгляду судами кримінального провадження №000192, а тому у задоволенні позовних вимог позивача до Полтавської обласної ради правомірно відмовлено в цій частині.

Згідно ч.1 ст.276 ЦК України орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення.

При цьому, оскільки наведеним вище достеменно встановлено, що Полтавська обласна рада не вчиняла протиправних дій відносно ОСОБА_1 , які б порушували його особисте немайнове право, а саме презумпцію невинуватості чи принижували його честь, гідність і ділову репутацію, вимога позовної заяви стосовно зобов`язання Полтавської обласної ради припинити порушення цивільних прав, які гарантовані Конституцією України і Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не підлягає задоволенню за її безпідставності.

Окрім того, як зазначено вище, Звернення депутатів Полтавської обласної ради до Вищої ради правосуддя України щодо звільнення з посади судді Київського районного суду міста Полтави ОСОБА_13 було здійснено Полтавською обласною радою в межах їх повноважень, та відповідний компетентний орган (Вища рада правосуддя), розглянувши рішення Полтавської обласної ради №484 від 14.07.2017 рокута Звернення від 14.07.2017 року, залишив відповідне Звернення без розгляду.

При цьому, вивчивши матеріали справи, зокрема, проаналізувавши зміст звернення та рішення від 14.07.2017 року, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність у вказаних документах завідомо неправдивих відомостей. Факту втручання у діяльність судових органів матеріалами справи також не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для задоволення вимоги ОСОБА_1 стосовно зобов`язання Полтавської обласної ради припинити втручання у діяльність судових органів під час розгляду кримінального провадження №532/308/15-к та не здійснювати тиск на судові органи шляхом поширення недостовірної інформації з порушенням презумпції невинуватості відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як у формі заяв так і у формі прийняття рішень на сесії Полтавської обласної ради, оскільки такі твердження належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах справи, не підтверджено.

Проте, апеляційний суд не може погодитись з рішенням місцевого суду в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання незаконними дій першого заступника голови Полтавської обласної ради Холода Євгенія Миколайовича в обнародуванні ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.07.2017 року на сесії Полтавської обласної ради, з урахуванням наступного.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» від 22 квітня 2010 року зазначено, що п.2 ст.6 Конвенції не забороняє владі інформувати суспільство про здійснювані кримінальні розслідування, проте вимагає робити це із максимальною обережністю та обачністю, які необхідні для дотримання принципу презумпції невинуватості. Водночас у рішенні у справі «Шагін проти України» від 10 грудня 2009 року Європейським судом з прав людини акцентовано на тому, як важливо державним посадовим особам добирати слова, оприлюднюючи свої заяви ще до судового розгляду справи, порушеної проти особи, та визнання її винною в тому чи іншому злочині.

Частиною четвертою статті 296 ЦК України встановлено, що ім`я фізичної особи, яка затримана, підозрюється чи обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, або особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може бути використане (обнародуване) лише в разі набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо неї або винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до частини другої статті 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Задеклароване ЦК України положення про заборону на використання імені затриманої, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення особи до набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо неї є похідним від гарантованої ч.1 ст.62 Конституції України, а також ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод (далі Конвенція) презумпції невинуватості, які передбачають, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Недотримання встановленої законодавцем у ч.4 ст.296 ЦК України прямої заборони на використання (обнародування) імені фізичної особи, яка затримана, підозрюється чи обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення до набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо неї може нанести непоправну шкоду репутації підозрюваної чи обвинуваченої особи, яку буде важко поновити у разі закриття кримінального провадження або ухвалення виправдувального вироку суду.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що порушення державним органом прямої законодавчої заборони на використання імені підозрюваної чи обвинуваченої особи до набрання законної сили обвинувальним вироком суду стосовно неї є порушенням гарантованої ч.1 ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Такий висновок узгоджується і з правовою позицією Верховного Суду, яку висловлено за результатом розгляду справи №760/20787/18 18.

Так, у висловлюваннях ОСОБА_2 , що мали місце 14.07.2017 року на сесії Полтавської обласної ради міститься посилання на ім`я позивача, ідентифіковано його особу і навіть у деяких висловлюваннях ОСОБА_2 стверджується про доведеність вини позивача у зазначеному кримінальному провадженні, хоча судовий розгляд цього провадження ще триває і судом не постановлено обвинувального вироку щодо нього.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що зазначення імені позивача відповідачем ОСОБА_2 у виступі, до набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо нього є прямим порушенням положення ч.2 ст.296 ЦК України незалежно від того, чи є така особа публічною або не має статусу публічної особи.

Відтак, наявність суспільного інтересу до даної справи не виключає необхідності дотримання положення ч.4 ст.296 ЦК України, адже цивільним законодавством встановлено заборону не на поширення інформації про кримінальні провадження, яка може бути предметом суспільного інтересу, а саме на використання імені обвинуваченої особи до набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо неї при поширенні цієї інформації. Тим більше ч.7 ст.296 ЦК України передбачено можливість використання початкової літери прізвища фізичної особи у засобах масової інформації, і це не є порушенням її права.

Відповідно до вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконними дій першого заступника голови Полтавської обласної ради Холода Є.М. і Полтавської обласної ради в обнародуванні ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.07.2017 року на сесії Полтавської обласної ради і у рішенні «Про Звернення депутатів Полтавської обласної ради до Вищої ради правосуддя України щодо звільнення з посади судді Київського районного суду міста Полтави Логвінової О.В.» від 14.07.2017 року, підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визнання незаконними дій першого заступника голови Полтавської обласної ради Холода Є.М., оскільки зазначення ім`я ОСОБА_1 у Зверненні, прийнятому рішенням сесії Полтавської обласної ради, не є його обнародуванням, з огляду на те, що дане Звернення мало бути надіслане до відповідного органу для його розгляду та проведення перевірки, у той час, як зазначення імені ОСОБА_1 під час виступу на сесії ОСОБА_2 є саме обнародуванням імені позивача, вина якого на момент виступу не була встановлена обвинувальним вироком суду.

Стаття 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно роз`яснень, викладених у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб..

Головною умовою покладення на особу обов`язку компенсувати моральну шкоду є наявність такої шкоди.

Відповідно до п.п.3-5 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, місцевим судом на підставі детального аналізу матеріалів справи та вимог чинного законодавства, зроблено вірний висновок стосовно того, що стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 10000,00 грн. відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості.

Статтею 141 ЦПК України визначено механізм розподілу судових витрат між сторонами, частиною один якої встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки даною постанвовю задоволено ще одну позовну вимогу ОСОБА_1 немайнового характеру, то з ОСОБА_2 на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в сумі 640,00 грн. за подачу позову та 960,00 грн. за подачу апеляційної скарги.

У відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Ульянова Руслана Анатолійовича, - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 вересня 2019 року в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання незаконними дій першого заступника голови Полтавської обласної ради Холода Євгенія Миколайовича в обнародуванні ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.07.2017 року на сесії Полтавської обласної ради, - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким вказану позовну вимогу ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Визнати незаконними дії першого заступника голови Полтавської обласної ради Холода Євгенія Миколайовича в обнародуванні ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.07.2017 року на сесії Полтавської обласної ради.

В іншій частині рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 вересня 2019 року, - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 1600,00 (одну тисячу шістсот гривень 00 коп.) грн. судового збору на користь держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ Т.О. Кривчун

СУДДІ: П.С. Абрамов

О.В. Чумак