Справа № 489/6266/19
Провадження № 22-ц/812/675/20
У Х В А Л А

11 березня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі судді Царюк Л.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2020 року про відмову в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про призначення судової почеркознавчої експертизи по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, про захист прав споживачів шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Альфа-Банк», яким просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 31 жовтня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрований в реєстрі за № 24570, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту № 640/591-К591 від 04 жовтня 2006 року за період з 17 жовтня 2015 року по 17 жовтня 2017 року у загальній сумі 85 385, 66 дол. США.

24 грудня 2019 року від представника позивача до Ленінського районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання про проведення судово-почеркознавчої експертизи, на розгляд якої останній просив поставити наступні питання: чи виконанні підписи від імені ОСОБА_1 на оригіналі договору від 12 грудня 2013 року про внесення змін до договору кредиту від 04 жовтня 2006 року № 640/591-К591, Додатку № 1 до договору від 12 грудня 2013 року про внесення змін до договору кредиту від 04 жовтня 2006 року № 640/591-К591, Детального розпису сукупної вартості кредиту, зазначення процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту від 12 грудня 2013 року самим ОСОБА_1 чи іншою особою.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2020 року в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про призначення судової почеркознавчої експертизи відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представника ОСОБА_2 , 04 березня 2020 року оскаржив її в апеляційному порядку.

Між тим, частиною 1 статті 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду.

Скаржник ставить питання про скасування ухвали суду від 24 лютого 2020 року про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи.

Між тим, відповідно до частини 1 статті 353 ЦПК України, ухвала про відмову у призначенні експертизи апеляційному оскарженню не підлягає.

Аналогічна позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 754/7038/17.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц (провадження № 14-205цс18), від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц (провадження № 14-259цс18), у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 522/18296/14-ц (провадження № 14-62цс19).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Така мета є легітимною.

Отже, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення. Тобто, оскарження такої ухвали в апеляційному порядку можливе разом з рішенням суду, яким спір має бути вирішений по суті.

Оскільки справа по суті розглянута судом не була, то ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення.

Згідно пункту 4 частини 5 статті 357 ЦПК України, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції.

У зв`язку з викладеним, апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2020 року не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 357 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2020 року повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку, передбаченому ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом 30 днів.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Л.М. Царюк