ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/149/20 Номер провадження 22-ц/814/2353/20Головуючий у 1-й інстанції Дем`янченко С. М. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Карпушина Г.Л., Одринської Т.В.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 28 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова Компанія» «Чорноземи Зіньківщини», Зіньківська районна державна адміністрація Полтавської області про визнання недійсним договору оренди землі скасування рішення про державну реєстрацію та скасування запису,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позову та рух справи в суді першої інстанції

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Агропромислова Компанія» «Чорноземи Зіньківщини», Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання недійсним договору оренди землі скасування рішення про державну реєстрацію та скасування запису.

Просила визнати недійсним договір оренди землі від 21 травня 2015 року укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агропромислова Компанія» «Чорноземи Зіньківщини» відносно земельної ділянки кадастровий номер :00:002:0037, реєстрація в реєстрі речових прав на нерухоме майно 04 червня 2015 року.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21802272 від 04 червня 2015 року щодо реєстрації права оренди за договором оренди землі серія та номер б/н від 21 травня 2015 року укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Агропромислова Компанія» «Чорноземи Зіньківщини» відносно земельної ділянки кадастровий номер :00:002:0037 та скасувати відповідний запис.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 07 травня 2020 року призначено по справі судовий розгляд.

28 вересня 2020 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Мальченка Д.В. про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Агропромислова Компанія» «Чорноземи Зіньківщини», Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання недійсним договору оренди землі скасування рішення про державну реєстрацію та скасування запису.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 28 вересня 2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агропромислова Компанія» «Чорноземи Зіньківщини», Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання недійсним договору оренди землі скасування рішення про державну реєстрацію та скасування запису залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Агропромислова компанія «Чорноземи Зіньківщини» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У частині стягнення витрат на правничу допомогу з вказаною ухвалою не погодилася ОСОБА_1 . Просила скасувати ухвалу суду першої інстанції в оскаржуваній частині та закрити провадження.

Позиція сторін

Узагальнені доводи апеляційної скарги

ОСОБА_1 вважає безпідставним стягнення судових витрат на правову допомогу.

Зокрема, зазначає, що в оскаржуваній ухвалі не зазначено в чому саме полягають необґрунтовані дії позивача відповідно до статті 142 ЦПК України, а також звертає увагу, що сторона відповідача не заявляла про стягнення витрат на правничу допомогу, матеріали справи не містять доказів понесення даних витрат.

Узагальнені доводи відзиву

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Вважає, що суд першої інстанції правильно стягнув витрати на правничу допомогу.

Щодо явки та позиції сторін в суді апеляційної інстанції

Позивач та її представник, а також представник Зіньківської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень.

Представник ТОВ «Агропромислова компанія «Чорноземи Зіньківщини» в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилавшись на доводи наведені у відзиві на апеляційну скаргу.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ТОВ «Агропромислова компанія «Чорноземи Зіньківщини» перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Щодо норм права, які підлягають застосуванню

Згідно частини 1 статті 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Згідно частини 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 5 статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Зі змісту статей 10 -13 ЦПК України слідує, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами частини 2 статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відтак, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 зазначено, що «на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник (адвокат) надав до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 02 червня 2020 року № 3/20, копію ордера від 16 червня 2020 року та квитанцію від 02 червня 2020 року на суму 3 000,00 грн. Водночас представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу».

Позиція суду апеляційної інстанції

Щодо доведеності витрат на професійну правничу допомогу

Суд першої інстанції при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вказав у оскаржуваній ухвалі, що між адвокатом Петренко В.П. та ТОВ «Агропромислова Компанія» «Чорноземи Зіньківщини» було укладено договір про надання правничої допомоги ( а.с. 64), а відповідно до видаткового касового ордеру від 03 березня 2020 року, відповідачем було сплачено 5000 грн. за договором про надання правової допомоги.

Проте, колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції тому, що суду надано не завірені вищевказані копії договору про надання правничої допомоги ( а.с. 64) та незавірений видатковий касовий ордер (а.с. 65).

Тобто, надані докази не відповідають вимогам частини 2 статті 95 ЦПК України, а тому не можуть братися судом до уваги.

Інших доказів та детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом для надання правничої допомоги суду не надано.

Щодо інших обставин справи

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70). «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за його природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland) від 16 червня 2001 року, заява № 28249/95, § 53).

Зі змісту частини 5 статті 142 ЦПК України слідує, що законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року справа № 686/7675/17 викладена правова позиція, відповідно до якої, системний аналіз вказаної процесуальної норми (частина 5 статті 142 ЦПК України) дозволяє дійти висновку, що така компенсація можлива виключно у разі наявності відповідної вимоги відповідача, заявленої у зв`язку із вирішенням питання щодо залишення позову без розгляду. При цьому заявник повинен зазначити, в чому саме полягають необґрунтовані дії позивача.

Матеріали справи не містять доказів, що представником відповідача заявлялась вимога про компенсацію здійснених ним витрат, саме пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, у відповідності до частини 5 статті 142 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала суду першої інстанції в частині стягнення із ОСОБА_2 на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягає скасуванню, із ухваленням нового судового рішення в цій частині про відмову у стягненні вказаних витрат.

У іншій частині ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу суду в межах вимог апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 28 вересня 2020 року в частині стягнення витрат на правничу допомогу скасувати.

У стягненні з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова Компанія» «Чорноземи Зіньківщини» витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

У іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 04 грудня 2020 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Г.Л. Карпушин

Т.В. Одринська