РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1747/20

04 грудня 2020 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

позивача - не з`явився

представника позивача - Євгеюк О.Є.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадженняцивільну справу №564/1747/20 за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що позивач, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, здійснює свою господарську діяльність у вигляді надання послуг по догляду за дітьми дошкільного та молодшого віку в м.Костопіль. У листопаді 2019 року почала пошук допоміжного персоналу - няні, вихователя, вчителя музики та хореографії та вчителя англійської мови. Відповідач підходив, як кандидат на вчителя музики та хореографії, оскільки останній мав вищу педагогічну освіту як вчитель музики і викладав предмет «музичне мистецтво» у школі. Позивач запропонувала відповідачу певні години роботи на умовах цивільно-правового договору в центрі денного догляду за дітьми як викладача музики та хореографії. Відповідач погодився та висунув умовою початку роботи сплатити йому аванс за майбутні години роботи в центрі за 2019-2020 роки і він сам підготує договір. Позивач погодилась та 28.11.2019 перерах3уувала на рахунок відповідача кошти в сумі 20000 грн. В подальшому позивач орендувала приміщенні у АДРЕСА_3, набрала три групи дітей, підібрала персонал. Також з дітьми мав займатись вчитель-хореограф, години якого мав виконувати відповідач, який так і не приступив до виконання своїх обов`язків, а на неодноразові нагадування позивача лише обіцяв почати роботу. Позивач звернулась до відповідача з вимогою повернути сплачені кошти, оскільки у зв`язку із запровадженням карантину центр було зачинено, персонал звільнено і потреба в послугах відповідача відпала. Відповідач вимогу отримав, проте кошти не повернув. Просить стягнути з відповідача 20000 грн. перерахованого авансу як безпідставно набуті кошти та стягнути судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 840,80 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Відповідач подав заяву про непідсудність розгляду справи, яка мотивована тим, що останній зареєстрований як фізична особа-підприємець і кошти, які позивач просить стягнути, були перераховані йому на його розрахунковий рахунок, який був відкритий на фізичну особу-підприємця і з вказаної грошової суми відповідач сплатив податки. Вважає, що така справа не підвідомча Костопільському районному суду Рівненської області.

Представник позивача - адвокат Євгеюк О.Є. в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що позивач дійсно перерахував відповідачу кошти на його рахунок за послуги, які останній мав надати як вчитель музики та хореографії, однак послуг не надав і коштів не повернув незважаючи на те, що позивач направила останньому вимогу. Також пояснив, що незважаючи на те, що перерахунок коштів мав місце з волі позивача, проте мета, з якою кошти було перераховані згодом відпала, а тому відповідач зобов`язаний повернути отримані кошти як безпідставно набуті.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що кошти дійсно отримав від позивача на свій рахунок, оприбуткував їх сплативши всі податки, але повернув їх позивачу, яка намагається стягнути їх повторно користуючись відсутністю підтвердження повернення. Також пояснив, що позивач неодноразово пропонувала перерахувати йому як фізичній особі-підприємцю, який здійснює господарську діяльність на спрощеній системі оподаткування, кошти аби уникнути оподаткування і пропонувала такі схеми іншим підприємця, що здійснюють підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, а спірну суму коштів перерахувала йому без його відома. Просить відмовити в позові.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

ОСОБА_2 з 11.04.2019 зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 23.09.2019. Основний вид економічної діяльності 88.91 - Денний догляд за дітьми.

ОСОБА_1 з 11.04.2019 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22.07.2020. Основний вид економічної діяльності 85.20 - Початкова освіта.

Крім того, відповідач ОСОБА_1 є платником єдиного податку, що підтверджується Витягом з реєстру платників єдиного податку від 19.04.2019 та від 27.07.2020.

28 листопада 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 перерахувала платіжним дорученням №9 на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 у Рівненському обласному управлінні АТ Ощадбанк м.Рівне 20000 грн. призначення платежу - оплата послуг згідно договору.

Згідно довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» №115 від 23.10.2019 вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 має відкритий розрахунковий рахунок НОМЕР_2 у ТВБВ №10017/0106 Філії- Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк».

01.12.2019 позивач уклала договір оренди основних засобів №19 з Костопільською районною спілкою споживчих товариств, відповідно до якого прийняла в строкову до 01.11.2020 оренду частину приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_3 загальною площею 151,2 кв.м. Прийняття позивачем приміщення в оренду підтверджується актом приймання-передачі до Договору оренди основних засобів №19 від 01.12.2019.

16.01.2020 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав річну податкову декларацію платника єдиного податку. Згідно декларації, показник господарської діяльності для платників єдиного податку третьої групи - 159320 грн.

01.02.2020 відповідачем сплачено ЄСВ для ФОП, що підтверджується дублікатом квитанції №0.0..1.

19.02.2020 відповідачем сплачено Єдиний податок з фізичних осіб, що підтверджується дублікатом квитанції №0.0..1.

11.06.2020 позивач направила відповідачу вимогу про повернення коштів за ненадані послуги. Вказана обставина підтверджується описом вкладення у цінний лист та інформацією про відправлення.

Вимогу відповідач отримав 16.06.2020, про що свідчить інформація щодо відстеження поштових відправлень, роздрукована із Інтернет-сервісу Укрпошти.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.570 Цивільного кодексу України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Судом встановлено, що позивачем на рахунок відповідача перераховано кошти в сумі 20000 грн. в рахунок послуг викладача музики та хореографії, який останній мав надати за домовленістю між позивачем та відповідачем, проте не надав.

Оскільки договору з визначенням умов надання послуг викладача музики та хореографії з відповідачем укладено не було і в подальшому необхідність надання таких послуг відпала, то суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок повернути вказані кошти, як безпідставно набуті в силу вимог ст.1212 Цивільного кодексу України.

Крім того, оскільки строк виконання такого обов`язку не визначений, то відповідно до вимог ст.530 Цивільного кодексу України відповідач повинен був виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

Відповідну вимогу позивача про повернення коштів відповідач отримав 16.06.2020, проте на момент розгляду справи не виконав і коштів не повернув.

Враховуючи викладене, суд дійшов переконливого висновку, що оскільки вимога про повернення безпідставно набутих коштів відповідачем у добровільному порядку не виконана, то вимога позивача про стягнення таких коштів підлягає до задоволення.

При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача про непідсудність такого спору Костопільському районному суду Рівненської області, оскільки доказів укладення будь-якого договору з відповідачем як фізичною особою-підприємцем із визначенням його істотних умов відповідачем не надано і судом не здобуто, як і не здобуто доказів того, що позивач, перераховуючи кошти відповідачу, була обізнана про те, що наданий відповідачем рахунок належить йому не як фізичній особі, а як фізичній особі-підприємцю. Таким чином, у матеріалах справи відсутні докази наявності між сторонами господарських правовідносин.

Суд також не приймає до уваги доводи відповідача, що останнім повернуто кошти, оскільки належним доказом такого повернення може бути лише платіжне доручення, квитанція або письмова розписка, проте відповідачем таких доказів не надано.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про оподаткування отриманої суми, оскільки з наданої відповідачем річної податкової декларації платника єдиного податку вбачається лише загальна сума показника господарської діяльності для платників єдиного податку третьої групи - 159320 грн., з якої не вбачається, чи включено суму у розмірі 20000 грн. у такий загальний показник.

Враховуючи викладене, суд дійшов переконливого висновку, що позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 є обґрунтованим та підлягає до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позову позивачем сплачено 840,80 грн. судового збору.

Таким чином, враховуючи задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Щодо стягнення понесених судових витрат на правову допомогу, то суд враховує наступне.

Відповідно до ч.3 ст.133 Цивільного процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги №48/20 від 16.07.2020, акт приймання-передачі наданої правничої від 20.07.2020 на суму 7000 грн. та квитанція до прибуткового касового ордеру №09/20 від 20.07.2020 на підтвердження сплати позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 7000 грн.

При цьому суд враховує, що відповідач не висловлював будь-яких заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу, а відтак у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт.

Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, які викладені у Постанові Великої Палати від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та у Постанові від 24.11.2020 у справі №911/4242/15.

Відтак, з відповідача на користь позивача піддягають стягненню судові витрати в сумі 7000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) безпідставно набуті грошові кошти у сумі 20000,00 /двадцять тисяч/ грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 840,80грн. витрат на судовий збір за подання позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 7000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного заочного судового рішення - 07.12.2020.

СуддяВ. В. Левчук