ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» березня 2020 року

м. Харків

справа № 639/522/19-ц

провадження № 22ц/818/1380/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Кругової С.С., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , представник відповідача - ОСОБА_3

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 листопада 2019 року в складі судді Єрмоленко В.Б.

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, який в подальшому уточнила.

Позовна заява мотивована тим, що з 31 липня 1997 року вона з ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 січня 2017 року розірвано. Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає разом із нею.

Зазначила, що відповідач на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 липня 2017 року до досягнення повноліття дитиною сплачував аліменти на її утримання.

Вказала, що наразі їхня дочка є повнолітньою, продовжує навчатися на першому курсі у Харківському національному економічному університеті імені Семена Кузнеця на денній формі. Строк закінчення учбового закладу 30 червня 2022 року, у зв`язку з чим вона не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, сплачувати за навчання та утримувати себе.

Згідно умов договору № 2018.01.292.010.6.01.043 про надання освітніх послуг від 13 серпня 2018 року загальна вартість освітньої послуги за весь період навчання складає 67 600,00 грн.

Зазначила, що 30 серпня 2018 року та 05 березня 2019 року нею сплачено за навчання дочки разом в сумі 16 900,00 грн.

Вказала, що відповідач є працездатною особою. На даний час є військовим пенсіонером та отримує військову пенсію. Стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться, інших неповнолітніх або непрацездатних повнолітніх дітей або батьків немає.

Вважала, що також необхідно стягнути з відповідача Ѕ частину грошових коштів, сплачених нею у відповідності до умов договору № 2018.01.292.010.6.01.043 про надання освітніх послуг від 13 серпня 2018 року, що складає 4225,00 грн.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн щомісячно, починаючи з 29 січня 2019 року до досягнення нею двадцяти трьох років або до припинення навчання; рішення суду в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання; стягнути з ОСОБА_2 на її користь Ѕ частину грошових коштів, сплачених нею за умовами пункту 5.3.1 договору № 2018.01.292.010.6.01.043 про надання освітніх послуг від 13 серпня 2018 року, що складає 4225,00 грн; витрати, пов`язані з розглядом справи, покласти на відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 900,00 грн щомісячно, починаючи з 28 січня 2019 року і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку; в іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 768,40 грн.

Не погоджуючись рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яку в подальшому уточнив, та просив рішення суду в частині стягнення з нього аліментів скасувати, ухвалити нове рішення, яким в цій частині відмовити повністю; в іншій частині рішення суду залишити без змін; судові витрати, пов`язані із розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанціях, покласти на позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, вважав, що суд не звернув увагу на те, що за час спільного проживання з позивачкою, він постійно піклувався про дочку, забезпечував харчами, одягом, грошовими коштами, також повністю забезпечував її навчання, лікування, піклувався про фізичний, духовний і моральний розвиток, постійно надавав грошові кошти в кількості більш ніж достатній для виховання дитини; що попри розірвання шлюбу, він не припинив виконувати своїх батьківських обов`язків та продовжив піклуватися про дочку в тому ж об`ємі, що й до пред`явлення даного позову до суду; що 28 липня 2017 року він вдруге одружився та від цього шлюбу має двох малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають разом з ним та повністю знаходяться на його утриманні; що його діти від другого шлюбу навчаються в Харківському технічному ліцеї № 173 Харківської міської ради Харківської області, крім навчання, потребують належного харчування, лікування, мають потреби в одязі, речах особистої гігієни, шкільному приладді та багато іншого; що позивачкою не надано жодного доказу можливості надання ним допомоги на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, також доказів про його працездатність та заробіток, що дозволив би йому утримувати себе, своїх малолітніх дітей та свою повнолітню дитину, не надано доказів спроможності або неспроможності утримання повнолітньої дочки самою позивачкою; що позивачка вже тривалий час знаходиться у шлюбі, є особою офіційно працевлаштована, отримує заробітну плату; що, починаючи з 24 лютого 2011 року, він є непрацюючим пенсіонером і отримання державної пенсії в розмірі 3539,20 грн на місяць є єдиним видом доходу в сім`ї, інших доходів немає; що він не мав заборгованості за аліментами, які сплачував на підставі судового рішення; що з приводу мирного врегулювання спору позивачка до нього жодного разу не зверталася, оскільки після його другого одруження як позивачка, так і повнолітня дочка припинили в односторонньому порядку будь-яке спілкування з ним; що позивачкою не доведено, що навчання є основним заняттям повнолітньої дитини та що вона не має можливості працювати та заробляти собі на життя і навчання.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, рішення суду в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що відповідач зобов`язаний та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання в розмірі, визначеному судом.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 31 липня 1997 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 січня 2017 року розірвано.

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 липня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі ј частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 червня 2017 року до досягнення дитиною повноліття, допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, вирішено питання щодо судових витрат (а.с.12-13).

Факт проживання ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_1 відповідач не заперечує.

З вересня 2018 року ОСОБА_4 є студенткою 1 курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти факультету консалтингу і міжнародного бізнесу денної форми навчання Харківського національного економічного університету імені Семена Кузнеця; строк закінчення учбового закладу 30 червня 2022 року, що підтверджується довідкою від 06 вересня 2018 року № 32/3853 (а.с.15).

З договору про надання освітніх послуг № 2018.01.292.010.6.01.043 від 13 серпня 2018 року, укладеного між Харківським національним економічним університетом ім. С. Кузнеця та ОСОБА_1 для ОСОБА_4 вбачається, що виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів одержувача здійснити надання освітньої послуги, а саме одержання першого (бакалаврського) рівня вищої освіти у денній формі з 2018 року по 2022 начальні роки за спеціальністю міжнародні економічні відносини, а одержувач зобов`язується сплачувати виконавцю вартість наданих освітніх послуг у порядку, встановленому цим договором.

Пунктами 5.2, 5.3 цього договору передбачено, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 67 600,00 грн. Порядок розрахунків за договором встановлюється щосеместрово, способом 100% попередньої оплати за наступними строками їх внесення одержувачем: оплата за вересень-лютий поточного навчального року здійснюється до 10 вересня поточного року і становить 8450,00 грн, оплата за березень-серпень поточного навчального року здійснюється до 10 березня поточного року і становить 8450,00 грн, усього - 16 900,00 грн за один навчальний рік (а.с.14).

03 червня 2019 року між Харківським національним економічним університетом ім. С. Кузнеця та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання освітніх послуг № 2018.01.292.010.6.01.043 від 13 серпня 2018 року, відповідно до умов якого сторони дійшли до згоди: абзац перший пункту 5.2 договору викласти в наступній редакції: загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 54 000,00 грн. Пункт 5.2 договору доповнити другим абзацом в наступній редакції: вартість освітньої послуги за 2019/2020 навчальний рік визначена з урахуванням офіційно визначеного рівня інфляції 109,8% за попередній (2018) календарний рік та становить 18 550,00 грн. Пункт 5.3 договору викласти в наступній редакції: порядок розрахунків за договором встановлюється щосеместрово способом 100% попередньої оплати за наступними строками їх внесення замовником: 5.3.1 оплата за перший семестр поточного навчального року здійснюється до 10 вересня поточного року і становить 9275,00 грн; 5.3.2 оплата за другий семестр поточного навчального року здійснюється до 10 березня поточного року і становить 9275,00 грн, усього - 18 550,00 грн за один навчальний рік (а.с.83).

28 липня 2017 року ОСОБА_2 вдруге уклав шлюб з ОСОБА_6 , від якого вони мають двох дітей, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.34, 35, 36) та на теперішній час мешкає спільно зі своєю дружиною та двома малолітніми дітьми.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є учнем 5-А класу, а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ученицею 1-Б класу Харківського технічного ліцею № 173 Харківської міської ради Харківської області (а.с.38, 39).

Відповідно до довідки про доходи пенсіонерів, наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області № 1995 від 21 березня 2019 року ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області і отримує пенсію за вислугу років, зокрема, за жовтень 2018 року - 3631,43 грн, за листопад 2018 року - 3631,43 грн, за грудень 2018 року - 3653,93 грн, за січень 2019 року - 4287,70 грн, за лютий 2019 року - 3539,20 грн, за березень 2019 року - 3539,20 грн, а всього сума пенсії за період з 01 жовтня 2018 року по 31 березня 2019 року складає 22 282,89 грн (а.с.37).

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину - найважливіший обов`язок матері і батька.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 Постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18.

Встановивши, що дочка сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує навчатися у Харківському національному економічному університеті ім. С. Кузнеця та потребує у зв`язку із цим матеріальної допомоги, проживає разом з позивачкою, перебуває на повному матеріальному забезпеченні матері, а ОСОБА_2 є працездатною людиною та має можливість надавати дочці таку допомогу, суд першої інстанції в оскаржуваній частині дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка навчається, оскільки обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків.

Вирішуючи спір в оскаржуваній частині, суд першої інстанції, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, врахувавши положення статей 182, 198, 199, 200 СК України, дійшов правильного висновку про те, що повнолітня ОСОБА_4 у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги, натомість її батько, ОСОБА_2 такої допомоги не надає, маючи при цьому змогу та обов`язок її надавати, тому стягнув з нього на користь позивачки аліменти на період навчання дочки згідно з вимогами закону, навівши обґрунтування розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, врахувавши матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я та наявність інших утриманців.

Доводи та вимоги ОСОБА_2 , викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та не звільняють його від батьківського обов`язку надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не спростував того, що він має можливість надавати матеріальну допомогу, а його повнолітня дочка потребує такої допомоги.

Разом з тим, судова колегія зазначає, що ОСОБА_2 не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів за наявністю відповідних доказів.

Таким чином, вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення в оскаржуваній частині, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення в оскаржуваній частині перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що рішення судом в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині без змін.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалося та не переглядалося.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст.ст.381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 листопада 2019 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалося та не переглядалося.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді С.С. Кругова

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 10 березня 2020 року.