Провадження № 4-с/161/83/20
У Х В А Л А

08 грудня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Мельничук Т.Ю.

скаржника ОСОБА_1

представника скаржника ОСОБА_2

представника стягувача Приходько Л.С.

представника суб`єкта оскарження Романовського В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів), -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) щодо відкриття виконавчого провадження.

Скаргу мотивує тим, що 24.03.2020 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 61640736 на підставі виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/1283/16-ц.

Вказує, що виконавець незаконно виніс дану постанову, оскільки стягувачем пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Покликаючись на викладенні обставини, просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Романовського В.В., що полягають у відкритті виконавчого провадження за № 61640736 на підставі виконавчого листа виданого 25.10.2016 Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі № 161/1283/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 1003423.25 гривень та виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 100342.32 гривень, а також скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 61640736 від 24.03.2020, постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 23.04.2020, постанову про арешт коштів боржника від 23.04.2020, постанову про арешт майна боржника від 27.05.2010, постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника від 02.06.2020.

Представником суб`єкта оскарження подано відзив, в якому він просить у задоволені скарги відмовити із підстав, що у ньому зазначені.

Від представника стягувача на адресу суду надійшли письмові пояснення у яких він також просить відмовити у задоволенні даної скарги.

В судовому засіданні скаржник та його представник, скаргу підтримали з підстав, викладених у ній, просили суд скаргу задовольнити.

Представник суб`єкта оскарження та представник стягувача проти задоволення скарги заперечили та просили відмовити в її задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши представлені письмові докази, матеріали виконавчого провадження, суд установив наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи з примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, встановленому законами України.

Примусове виконання будь-якого судового рішення розпочинається з подання стягувачем заяви про примусове виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного устатті 3цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Судом встановлено, що вперше стягувачем було подано виконавчий лист № 161/1283/16-ц до примусового виконання у березні 2017 року, який 30.03.2017 держаним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька повернуто.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Аналіз даної норми дозволяє прийти до висновку про те, що повернення виконавчого листа у зв`язку з його невідповідністю вимогам закону не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення документу до виконання, а відтак строк його пред`явлення обчислюється заново, з дня наступного після його повернення.

Як слідує з матеріалів справи, державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Романовським В.В. при відкритті виконавчого провадження № 61640736 від 24.03.2020 дотримано вимог ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстав для скасування, суд вбачає.

Суд дійшов висновку, що державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Романовський В.В. діяв відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», а тому дії суб`єкта оскарження щодо нарахування виконавчого збору, додаткових витрат, арешту майна боржника та звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника є правомірними.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 477-453 ЦПК України, ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів)- відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду небула вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта