Ухвала

18 березня 2020 року

м. Київ

справа № 615/1237/18

провадження № 61-4819ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2018 року у складі судді Товстолужського О. В. та постанову Харківського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Сащенко І. С., Коваленко І. П., Овсяннікової А. І.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Позов мотивовано тим, що 03 грудня 2017 року о 18 год 26 хв ОСОБА_2 , рухаючись на автомобілі марки «Skoda Fabia», державний номер НОМЕР_1 , на вул. Харківській у м. Валки Харківської області, допустив зіткнення із автомобілем «Mercedes-Benz» 416 CDI, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який належить на праві власності ОСОБА_1 . У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Валківського районного суду Харківської області від 26 березня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно з висновком судово-автотоварознавчої експертизи від 07 грудня 2017 року №170, розмір майнової шкоди, нанесеної власнику автомобіля «Mercedes-Benz» 416 CDI, державний номер НОМЕР_2 , становить 93 903,59 грн. Крім того, позивачем витрачено 1 200,00 грн на залучення експерта для визначення вартості майнової шкоди. Також ОСОБА_1 понесені витрати на евакуацію автомобіля із місця ДТП до м. Кременчук у розмірі 8 200,00 грн. Внаслідок ДТП позивачу також завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що його автомобіль був пошкоджений, через що він втратив заробіток та єдине джерело існування для його родини.

Із урахуванням наведених обставин, позивач просив суд стягнути із відповідача на його користь 102 025,00 грн на відшкодування майнової шкоди, 20 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 93 825,00 грн на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування за оплату евакуатора у розмірі 8 200,00 грн та витрати за оплату експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 200,00 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, встановивши, що неправомірними діями відповідача завдано збитки позивачу, дійшов висновку про покладення обов`язку з їх відшкодування на відповідача. Вина відповідача у вчинені ДТП встановлена постановою в адміністративній справі, яка набрала законної сили, і такі обставини є преюдиційними для цієї справи. Внаслідок неправомірних дій відповідача та у зв`язку із пошкодженням майна, позивач зазнав порушення звичного ритму свого життя, наявністю незручностей в пересуванні, що призвело до змін його нормальних, звичних і необхідних для нього умов життя, а тому має право на відшкодування моральної шкоди, розмір якого із урахуванням принципів справедливості та розумності, складає 10 000,00 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року рішення Валківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2018 року змінено. Рішення суду першої інстанції у частині стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн скасовано та у задоволенні позову в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що жодних доказів заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_1 чи суттєвого порушення його звичайного ритму життя суду не надано, тому висновок місцевого суду про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди є помилковим. В іншій частині рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

10 березня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Валківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ (далі - Закон № 460-ІХ).

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи те, що касаційна скарга подана 10 березня 2020 року, тому вона підлягає розгляду відповідно до положень ЦПК України в редакції Закону № 460-ІХ.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення коштів у розмірі 122 025,00 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (210 200,00 грн), а тому у відповідно до вимог ЦПК України справа є малозначною.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень про відмову у відкритті касаційного провадження.

При цьому Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки, касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга не містить передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик