Справа № 149/1568/19
Провадження № 22-ц/801/565/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войнаревич М. Г.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В.

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Огородника Володимира Васильовича

на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 грудня 2019 року, ухвалене суддею Войнаревич М.Г., повний текст якого складено 23 грудня 2019 року,

в справі №149/1568/19

за позовом ОСОБА_1 (позивач)

до Державного підприємства «Хмільницьке лісове господарство» (відповідач),

про визнання наказу про звільнення незаконним,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Хмільницьке лісове господарство» про визнання наказу про звільнення незаконним, обґрунтувавши його тим, що з 09.01.1997 він працював в Державному підприємстві «Хмільницьке лісове господарство» на різних посадах, а з 05.06.2018 на посаді майстра лісу. Згідно із наказом від 11.05.2019 № 43-к він був звільнений з роботи за систематичне невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим кодексом і правилами трудового розпорядку.

Вважає, що звільнення відбулось незаконно та безпідставно, оскільки будь яких порушень позивач не здійснював, а також у зв`язку з тим, що причини звільнення, наведені в наказі про звільнення, не відповідають дійсним обставинам справи.

Просив визнати протиправним та незаконним наказ про звільнення, скасувати цей наказ та поновити його на роботі, стягнувши з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 грудня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням, позивач ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Огородника В.В., подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, а також неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що в наказі № 43-к від 11.05.2019 йдеться про порушення трудової дисципліни, за які ОСОБА_1 вже притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з наказами від 06.11.2018 та від 08.05.2019, якими йому було оголошено догану. Проте суд першої інстанції не врахувавши положення статей 147, 149 КЗпП України відмовив в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ДП «Хмільницьке лісове господарство» зазначено, що звільнення позивача згідно наказу № 43-к від 11.05.2019 відбулось за наявності відповідних підставі та згідно вимог закону, а тому просить рішення суду залишити без змін.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, що виникають з трудових відносин пункт 2 частини 1 статті 274 ЦПК України.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Саме в порядку письмового провадження вирішила розглядати дану справу колегія суддів в ухвалі від 24 лютого 2019 року.

Вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Позивачем оспорюється правомірність наказу директора ДП «Хмільницький лісгосп» № 43-к від 11.05.2019 «Про звільнення ОСОБА_1 »

Судом встановлено наступні обставини справи.

Згідно записів у трудовій книжці, ОСОБА_1 з 09.01.1997 працював на різних посадах у Державному підприємстві «Хмільницьке лісове господарство», а з 05.06.2018 по день звільнення на посаді майстру лісу.

06 листопада 2018 року наказом в.о. директора ДП «Хмільницький лісгосп» Гаращук А.І. № 190 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивачу майстру лісу була оголошена догана.

За змістом наказу № 190 від 06.11.2018 ОСОБА_1 , проживаючи тимчасово в приміщенні контори Літинського лісництва, самовільно здійснив підключення електричного кабелю, який був відключений Літинським РЕМ, чим порушив правила технічної експлуатації електроустановок і допустив загрозу власному здоров`ю та життю.

Матеріалами справи, зокрема довідкою ДП «Хмільницьке лісове господарство» від 08.07.2019 підтверджено той факт, що ОСОБА_1 не надавався дозвіл на проживання (тимчасове проживання) у приміщенні контори Літинського лісництва ДП «Хмільницьке лісове господарство», з ним не укладався договір найму житла.

Із наказом № 190 від 06.11.2018 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивач був ознайомлений, що підтверджено його підписом.

У пояснювальній записці з приводу зазначених в наказі обставин та підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності, ОСОБА_1 пояснив, що він дійсно самовільно підключив до контори Літинського лісництва електричний кабель, який був відключений Літинським РЕМ, оскільки була відсутня електроенергія в Літинському лісництві та в приміщенні де він проживає.

Судом також встановлено, що наказ № 190 від 06.11.2018 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» був прийнятий за наслідками поданих 06.11.2019 в.о. лісничого ОСОБА_2 Є.М. та головного механіка Шмаль А.Г. доповідних записок про факт самовільного підключення електричного кабелю до приміщення контори Літинського лісництва.

Відповідно до пунктів 3.4., 3.9. Правил внутрішнього трудового розпорядку ДП "Хмільницьке лісове господарство", що були затверджені зборами трудового колективу 31.03.2018 року, працівники лісгоспу зобов`язані додержуватись вимог з охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці та протипожежної безпеки та виконувати розпорядження роботодавця.

Згідно з пунктами 2.7, 2.9 Посадової інструкції майстра лісу № 46 від 21.12.2015 року майстер лісу (з відведення і таксації лісосік) зобов`язаний дотримуватись та виконувати правила і норми з охорони праці, протипожежної безпеки, правила внутрішнього трудового розпорядку, виконувати службові доручення безпосереднього керівника.

Таким чином, на позивача покладались обов`язки щодо дотримання вимог охорони праці, техніки безпеки, протипожежної безпеки, виконання розпоряджень роботодавця.

Відповідні дії ОСОБА_1 є порушенням ним обов`язків, передбачених п. 3.4 Правил внутрішнього розпорядку та п. 2.7 Посадової інструкції, оскільки вони були вчинені без дотримання вимог охорони праці, техніки безпеки, протипожежної безпеки та створювали небезпеку для працівників та майна відповідача.

Відповідачем було дотримано вимоги ст. 147, 147-1, 148, 149 КЗпП України при вирішенні питання про оголошення позивачу догани.

З огляду на це, притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності відповідно до наказу № 190 від 6.11.2018 відбулось з дотриманням вимог чинного законодавства.

08 травня 2019 року наказом директора ДП «Хмільницький лісгосп» Ющинським Т.В. № 114 «Про результати проведення обстеження приміщення контори Літинського лісництва» позивачу майстру лісу була оголошена догана.

За змістом цього наказу, в ході перевірки, що була проведена 07.07.2019 на виконання наказу ДП «Хмільницький лісгосп» №110 від 07.05.2019 «Про проведення обстеження приміщення контори Літинського лісництва», комісія яка її здійснювала не була допущена ОСОБА_1 до частини приміщення де він тимчасово проживає. У зв`язку з чим не було проведено огляд на предмет пожежної безпеки горища, лежаків, димаря та котельні, про що складено відповідний акт.

Від підпису про ознайомлення із наказом про № 114 «Про результати проведення обстеження приміщення контори Літинського лісництва» та надання пояснень з приводу зазначених обставин ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується актами від 07.05.2019 та 08.05.2019, складеними працівниками ДП «Хмільницький лісгосп».

За таких обставин суд прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_1 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, за те, що відмовився виконувати наказ та законні вимоги безпосереднього керівництва, незаконно не допустив до майна ДП «Хмільницьке лісове господарство» та створив перешкоди перевірці протипожежного стану будівлі та технічного стану обладнання ДП «Хмільницьке лісове господарство», а тому притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності відповідно до наказу № 114 від 8.05.2019 року також відбулось з дотриманням вимог чинного законодавства.

Крім того судом встановлено, що ОСОБА_1 будучи повідомленим про роботу комісії, повторно, в кабінеті директора відмовився надати комісії доступ до приміщень Літинського лісництва (горища, лежаків димаря та котельні) на предмет перевірки їх пожежної безпеки, про що головним лісничим ОСОБА_3 , головою профспілки ОСОБА_4 та інженером з охорони праці ОСОБА_5 складено акт від 08.05.2019.

Від надання пояснень з приводу повторного недопущення членів комісії до приміщень контори Літинського лісництва ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується актом від 08.05.2019, складеним працівниками підприємства.

08 травня 2019 року ДП ««Хмільницьке лісове господарство» звернулось до голови профспілкового комітету з поданням про надання згоди на звільнення майстра лісу ( з відведення і таксації лісосік) ОСОБА_1 за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього розпорядку відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до протоколу первинної профспілкової організації ДЛ "Хмільницький лісгосп" № 3 від 08.05.2019 року надано згоду на звільнення ОСОБА_1

Наказом директора ДП «Хмільницький лісгосп» № 43-к від 11.05.2019 ОСОБА_1 звільнено з роботи за систематичне невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами трудового розпорядку, п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Допитані судом першої інстанції в якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 надали пояснення, з яких встановлено, що ОСОБА_1 систематично порушував Правила внутрішнього трудового розпорядку та трудову дисципліну.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено неправомірності наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, які були покладені в обґрунтування підстав звільнення, що відбулося за попередньою згодою профспілкової організації, а тому доводи позивача про незаконність наказу про звільнення є необґрунтованими.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з положеннями статті 147 КЗпП України догана є одним із заходів дисциплінарного стягнення, який може бути застосовано до працівника за порушення трудової дисципліни.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Відповідно до частини другої статті 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. До таких видів стягнення згідно з нормами частини першої статті 147 КЗпП України належать: догана та звільнення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 22, 23 постанови від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 частини першої статті 40 і пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

За передбаченими пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Отже, при звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, роботодавець повинен навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли. Чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати його вчинення систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Тобто, необхідна наявність застосованого й такого, що не втратив юридичної сили за давністю або не знятого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення.

Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку ДП "Хмільницьке лісове господарство" - п. 3.4., 3.9, затверджених зборами трудового колективу, працівники лісгоспу зобов`язані додержуватись вимог з охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці та протипожежної безпеки та виконувати розпорядження роботодавця, які не суперечать чинному законодавству.

Посадовою інструкцією визначено, що майстер лісу (з відведення і таксації лісосік) зобов`язаний дотримуватись та виконувати правила і норми з охорони праці, протипожежної безпеки, правила внутрішнього трудового розпорядку, виконувати службові доручення безпосереднього керівника (п. 2.7, 2.9)

Таким чином, на позивача покладались обов`язки щодо дотримання вимог охорони праці, техніки безпеки, протипожежної безпеки, виконання розпоряджень роботодавця.

Згідно до журналу ДП «Хмільницьке лісове господарство» ОСОБА_1 ознайомлений з колективним договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку та посадовими (робочими) інструкціями.

Статтею 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Установивши, що виданню наказу № 43-к від 11 травня 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 » передувало два накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у виді догани і вчинення працівником ще одного проступку, а саме повторне недопущення комісії підприємства до його майна (а.с. 39), суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що наказ про звільнення прийнятий відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства.

Оскільки в ході судового розгляду позивачем не наведено доказів наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності відповідача по відношенню до нього, позов в частині стягнення моральної шкоди також не підлягає до задоволення за відсутності відповідних підстав, визначених у законі.

Доводи апеляційної скарги про те, що ДП «Хмільницький лісгосп» реалізував своє право на притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності виданням наказу № 114 від 08.05.2019 про оголошення догани, а відтак в силу вимог статті 147 КЗпП України, наказ про звільнення підлягає скасуванню через незаконність, з наведених вище обставин є безпідставними.

Згідно з статтею 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд першої інстанції встановивши, що роботодавцем не допущено порушення трудових прав працівника при його звільненні за порушення трудової дисципліни, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, колегія суддів вважає суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Огородника Володимира Васильовича залишити без задоволення, а рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 грудня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий І.М. Стадник

Судді Ю.Б. Войтко

І.В. Міхасішин