справа № 208/5423/18
№ провадження 2-з/208/55/20
УХВАЛА

Іменем України

06 березня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі головуючого - Івченко Т.П., розглянувши в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заяву представника позивача ОСОБА_1 , діючого на підставі довіреності від 10.02.2020 року за № 2-90 - ОСОБА_2 «про забезпечення позову», -

встановив:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебуває позовна заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Приватного підприємства «Світлана-2000» треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніка-97», Кам`янський ВП ГУНП у Дніпропетровській області в особі слідчого Лагуткіна В.М., Заводський відділ державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в особі заступника начальника Кузнецова О.В., Верхньодніпровський ВП Жовтоводського ВП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про поділ майна подружжя, визнання права власності та зняття арешту з нерухомого майна, та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та Приватного підприємства «Світлана-2000» про визнання права власності на нерухоме майно», предметом позовних вимог є:

- 98/100 частки Культурно-рекреаційного центру, загальною площею 373,9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, ВМО № 336634, реєстр № 2953, 20.11.2009, ОСОБА_5 , приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу.

- 21/50 частки Торговельного комплексу, загальною площею 345,2 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, ВАО №258291, реєстр №1-2579, 12.09.2003, Перша дніпродзержинська державна нотаріальна контора. 3. Будівля кафе, загальною площею 148,6 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

05 березня 2020 року, ОСОБА_2 діючи як представник позивача за довіреністю, звернувся із заявою про забезпечення позову, а саме:

-Забезпечити позов по справі № 208/5423/18 шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження та у будь-якій спосіб передачі в володіння інших осіб, переоформлення та державну реєстрацію нерухомого майна, а саме: 1. 98/100 частки Культурно-рекреаційного центру, загальною площею 373,9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

-21/50 частки Торговельного комплексу, загальною площею 345,2 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

-Будівля кафе, загальною площею 148,6 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

А тому, враховуючи приписи ч. 1 ст. 153 ЦПК України, вивчивши доводи поданої заяви про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного.

Вважаю, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Відповідно до статей 149, 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, згідно до правової позиції Верховного Суду від 21.08.2019 року справа № 761/39201/18 зазначено, що заявник має право на звернення із відповідним клопотання про накладення арешту, але при зверненні із таким клопотання в порядку ст.ст. 149, 150 ЦПК України, заявник зобов`язаний довести дійсність намірів відповідача відчужити спірне майно або чинити перешкоди у виконанні рішення суду.

Як вбачається, заявник обгрунтовує своє клопотання тим, що предметом спору є є поділ спільного майна подружжя, яке складається з наступного майна:

1.98/100 частки Культурно-рекреаційного центру, загальною площею 373,9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, ВМО № 336634, реєстр № 2953, 20.11.2009, Жидков В.Ю., приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу.

2.21/50 частки Торговельного комплексу, загальною площею 345,2 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, ВАО №258291, реєстр №1-2579, 12.09.2003, Перша дніпродзержинська державна нотаріальна контора.

3.Будівля кафе, загальною площею 148,6 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Підстава набуття права власності: свідоцтво про право власності, 13 травня 1999 року, Фонд комунальної власності м. Дніпродзержинська.

Заявлячи про накладення арешту на майно, яке є предметом спору, заявник вказує, що такий захід як арешт майна є наявність ризики що відповідач ОСОБА_3 та ПП «Світлана-2000» можуть відчужити майно, яке зареєстровано за ПП «Світлана-2000»; а також відомості що підчас судового розгляду справи стороні позивача стало відомо, що в провадженні Заводського ВДВС знаходиться виконавче провадження № 54501201, відрите на підставі виконавчого листа, виданого 26 червня 2017 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області по справі № 173/614/16-ц.; а тому враховуючи що в позовних вимогах позивач просить не стягнути кошти, а просить саме визнати за собою право власності на 1/2 частину спірного майна. Тому вважають, що забезпечення позову є співрозмірним заявленим позовним вимогам.

В той же час, в постанові Верховного Суду по справі № 755/1357/18 від 13.03.2019 викладено правову позицію щодо вирішення судом питання про забезпечення позову з врахуванням інтересу не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Також, заявник посилається на необхідність забезпечення позову для невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, та підлягає виконанню.

А тому, забезпечення позову шляхом зупинення виконання судових рішень, які набрали законної сили, є неприпустимим.

На підставі вище зазначеного, враховуючи що заявник не підтвердив та не обґрунтував заяву щодо реальності та дійсності намірів відповідача на його відчуження, а не припущення позивача, та не навів підстав для забезпечення позову, які б узгоджувалися із приписами ст. 150 ЦПК України, а тому судом не вбачається підстав для задоволення заяви вцілому.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав щодо задоволення заяви про забезпечення позову, та керуючись ст.ст.149,150,153 ЦПК України, суд -

1

постановив:

У задоволені заяви представника позивача ОСОБА_1 , діючого на підставі довіреності від 10.02.2020 року за № 2-90 - ОСОБА_2 «про забезпечення позову» - відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя Івченко Т. П.