Справа № 474/667/2020
Провадження № 2/474/280/2020
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

07.12.20 року смт. Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Фасій В.В. ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Врадіївської державної нотаріальної контори про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування та визнання незаконним відкриття спадкової справи, винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із наданим позовом, в якому просить визнати за ним та спадкоємцями за законом ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті матері, та визнати незаконним відкриття спадкової справи та винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї документами, приходжу до висновку про те, що позовна заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Частиною 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити:

- зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

Тобто в позовній заяві має міститись посилання на те, до кого пред`явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Однак позовна заява не містить зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів. Та позивачем же не викладено обставини якими він обґрунтовує позовні вимоги щодо визнання незаконним відкриття спадкової справи та винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з зазначенням доказів що підтверджують вказані обставини.

До того ж відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-XII нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3 )дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник немає необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статутічи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, в не встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; 9) в інших випадках, передбачених законом.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» N 3425-XII передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта.

Можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу.

Закон України «Про нотаріат» N 3425-XII поділяє об`єкти судового оскарження в межах нотаріального процесу на три групи: - нотаріальні дії; - відмова у вчиненні нотаріальних дій; - нотаріальні акти.

Обов`язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч. 3 ст. 49 Закону N 3425-XII, де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні.

Як випливає з п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону N 3425-XII, підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки цим Законом.

Перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, зазначений у ст. 49 Закону N 3425-XII, не є вичерпним.

З урахування наведених положень чинного законодавства позивачеві необхідно визначитися з змістом позовних вимог, які ним пред`являються до відповідача в частині визнання незаконним відкриття державною нотаріальною конторою спадкової справи.

Також на виконання вимог п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позивачу слід зазначити ідентифікаційний код юридичної особи (Врадіївської державної нотаріальної контори) в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Однак позивач звертаючись з позовом до суду просить визнати право власності на земельну ділянку, крім себе, також за ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , не зазначаючи про докази, що він є представником цих осіб, або особою якій законом надано право звертатися до суду в їх інтересах.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суди відкривають провадження у справах про спадкування у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину ( ч.2 ст.1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм цивільно процесуального законодавства (книги спадкове право) - відповідачами у таких справах є перш за все є спадкоємці, які прийняли спадщину і тільки при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

А тому, позивачу також слід визначитися зі статусом учасників зазначених ним у позовній заяві в якості третіх осіб та відповідачів.

Відповідно до положень ч.2 ст.95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Позивачем надані копії документів, належним чином не завірені.

Позивачем заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору, мотивоване тим, що позивач перебуває у вкрай скрутному матеріальному становищі, оскільки не має ні житла, ні роботи, та перебуває на обліку в центрі зайнятості, як безробітний. З цих підстав не має змоги сплатити судовий збір у сумі 1 668 грн.

Після подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір, двома квитанціями, в сумі 1 213 грн. та 300 грн.

Разом з тим, згідно в сумі Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору, з 01.01.2020р., за подання позовної заяви немайнового характеру складає 840,80 грн., та майнового характеру 1% ціни позову, але не менше 840,80 грн.

З огляду на зазначене, за дві позовні вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру позивачу необхідно було сплатити судовий збір в загальній сумі 2 522, 40 грн. Тобто недоплачена суму судового збору становить 1 009,40грн.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст.12ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не більше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 вказаного закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Основна умова, за якою може мати місце відстрочка чи розстрочка, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати - це майновий стан сторони, який повинен бути підтверджений суду достовірними доказами.

Звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, враховуючи, що статтею 129 Конституції України закріплено один із основоположних принципів правосуддя - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Враховуючи те, що заявником не надано доказів на підтвердження незадовільного майнового стану та відсутності грошових коштів для сплати судового збору, окрім довідки районного центру зайнятості, клопотання про розстрочку сплати судового збору не підлягає задоволенню, а позовна заява відповідно до ч. 4 ст. 175 ЦПК України, ч. 4 статті 177 ЦПК Українипідлягає залишенню без руху також і з тієї підстави що позивачем не додані документи, що підтверджують сплату судового збору в повному обсязі у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За даних обставин позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу необхідно надати строк для виправлення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати 5-ти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 175, 185, 260, 353 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Врадіївської державної нотаріальної контори про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування та визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії - залишити без руху.

Надати позивачу десять днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків, зазначених в ухвалі (зазначити зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, та викласти обставини якими він обґрунтовує позовні вимоги щодо визнання незаконним відкритят спадкової справи, з зазначенням доказів що підтверджують вказані обставини; зазначити ідентифікаційний код юридичної особи (Врадіївської державної нотаріальної контори) в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, зазначити докази, що позивач є представником осіб, за якими він просить визнати право власності на земельну ділянку або особою якій законом надано право звертатися до суду в їх інтересах, визначитися зі статусом учасників зазначених ним у позовній заяві в якості третіх осіб та відповідачів, подати належним чином завірені копії документів,сплатити судовий збір в повному обсязі, та визначитися зі змістом позовних вимог ).

Роз`яснити позивачу, що у разі виконання вимог ухвали у встановлений строк, позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде визнана неподаною і повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею і оскарженню не підлягає.

суддя В.В. Фасій