Справа № 617/288/20
Провадження № 2/617/335/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
26 березня 2020 року Вовчанський районний суд Харківської області в складі:
головуючого суддіУханьової І.С.,
при секретарі Чмаль Т.Ю.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся у суд із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що він з 15 липня 1994 року є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 .
На добровільних засадах, він прописав у вищевказаному будинку ОСОБА_2 , який фактично ніколи не проживав з ним, в якості члена його сім`ї, так як мешкав протягом усього часу за іншою адресою.
З моменту реєстрації відповідач будинком не користувався, в добровільному порядку виписатися з нього не бажає, що в свою чергу, затрудняє йому, як власнику, виконувати обов`язки пов`язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг. Просив визнати відповідача втратившим право користування житловою площею в житловому будинку АДРЕСА_1 .
Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним, до суду надав заяву про підтримання своїх позовних вимог, просив справу розглянути у його відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надав.
В судове засідання сторони не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.
З фотокопії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Вовчанською міською радою 15 липня 1994 року, вбачається, що ОСОБА_1 на праві особистої власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 .(а.с. 4)
З фотокопії будинкової книжки, вбачається, що ОСОБА_2 , значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.14).
Письмовими поясненнями свідків-сусідів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , підтверджено, що за місцем реєстрації в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , 1985 року народження, ніколи не проживав. ( а.с.9,12).
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.
Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, ч. 1 ст. 405 ЦК України). Таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. Тому стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним застосовуються положення статті 405 ЦК України. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом, і у цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Згідно з положеннями ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У разі виникнення спору між власником і членами його сім`ї право члена сім`ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог статей 405, 406 ЦК України. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сім`ї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що підставою для визнання члена сім`ї власника таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, є його відсутність протягом року без поважних на це причини. Вказаним слугує свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату ним інтересу до такого житлового приміщення.
Суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 був зареєстрованим у житловому будинку АДРЕСА_1 як члени сім`ї власника будинку, проте вони ніколи не проживали у спірному будинку, будинком не цікавляться, не несуть витрати по його утриманню.
Доказів, які б свідчили про поважність причин не проживання ОСОБА_2 в спірному будинку, суду не надано.
Виходячи з того, що відповідач в спірному будинку не проживають без поважних причин, суд приходить до висновку, що він втратив право на житлову площу в будинку.
Позивачу, факт реєстрації у зазначеному житловому будинку відповідача, створює перешкоди у розпорядженні власним будинком.
Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловою площею в житловому будинку АДРЕСА_1 , оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,19,81,141, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням- задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бєлгород, РФ, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто Вовчанським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду через Вовчанський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти діб з дня проголошення рішення суду.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя