Справа № 441/712/18 Головуючий у 1 інстанції: Українець П.Ф.
Провадження № 22-ц/811/695/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
УХВАЛА

19 березня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Ванівського О.М., розглянувши в порядку письмового провадження за наявними матеріалами справи заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 26 жовтня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,-

встановив:

В провадженні Львівського апеляційного суду знаходиться справа за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 26 жовтня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Оскаржуваним рішення позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. на АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. на АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 312 524 грн. 20 коп. заборгованості за договором позики, 46 955 грн. 69 коп. процентів, а всього 359 479 грн. 89 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 3 594 грн. 80 коп. судових витрат.

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 30 січня 2020 року заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Городоцького районного суду Львівської обл. від 26.10.2018р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 13 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 26 жовтня 2018 року.

17 березня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_4 .

Заяву обґрунтовує тим, що 27.02.2008 року було укладено іпотечний договір між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 . Згідно п. 1.2. Іпотечного договору «Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира, загальною площею 63,1 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 не зверталась із заявою про припинення дії договору. ВАТ «Державний ощадний банк України» не звертався до нотаріуса про зняття заборони у 2019 році. Державним виконавцем Дунасом Д ОСОБА_5 Ю. квартиру АДРЕСА_3 , яка належала ОСОБА_1 виставлено на торги і продано ОСОБА_4 .

Вважає, що є загроза у відчужені квартири АДРЕСА_3 , яка належала ОСОБА_1 , або вчинення інших дій новим власником ОСОБА_4 . Також у квартирі є меблі, побутова техніка, цінні речі, документи, які можуть бути знищені ОСОБА_4 .

Просить заяву задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відтак, розгляд заяви здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи, доводи клопотання про забезпечення позову приходжу до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У преамбулі постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

У п. 4 вказаної Постанови роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставність заяви про забезпечення позову повинна бути доведена заявником, з врахуванням вимог ст. 12 ЦПК України.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_4 .

Таким чином, підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно особи, яка не є учасником справи у відповідності до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України немає.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Крім того, слід роз`яснити, що відмова в задоволенні даної заяви не позбавляє права звернутися заявника з такою повторно, із зазначенням у ній належного способу забезпечення позову, який слід застосувати за умов даної конкретної справи.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття про забезпечення позову відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної ухвали.

Повний текст ухвали складено 19.03.2020 року.

Суддя Львівського апеляційного суду Ванівський О.М.