Провадження № 2/761/1884/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі судових засідань: Вольда М.А.,

за участю представника відповідача: ОСОБА_1

третіх осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в загальному позовному провадженні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: державний нотаріус Першої Київської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у м. Києві Сердцевич Ольга Володимирівна, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_6 , третя особа: державний нотаріус Першої Київської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у м. Києві Сердцевич Ольга Володимирівна (далі - третя особа 1), у якому просив суд визнати за ним право власності на 47/500 частин квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 .

У подальшому, протокольною ухвалою суду від 16.12.2019 року замінено відповідача ОСОБА_6 на ОСОБА_3 (далі - відповідач), а також залучено до участі в справі в якості третіх осіб ОСОБА_4 , (далі - третя особа 2) та ОСОБА_5 (далі - третя особа 3).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 . За життя ОСОБА_7 склав заповіт, яким заповів все належне йому майно позивачеві. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина - 47/500 частин квартири АДРЕСА_1 . Позивач у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини звернуся до Першої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою від 29.09.2017 року державний нотаріус Першої Київської нотаріальної контори Сердцевич О.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 47/500 частин квартири АДРЕСА_1 , оскільки у позивача відсутній оригінал правовстановлюючих документів. Позивач звернувся до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою про видачу дублікату Свідоцтва про право власності на спадкове майно, проте, отримав відмову. Вказана обставина змушує позивача звернутися до суду для визнання права власності на зазначену квартиру в порядку спадкування за заповітом.

У судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, його представник подав до суду заяву, у якій просив провести розгляд справи без участі сторони позивача, а також вказав, що підтримує позов та просить його задовольнити.

Відповідач та треті особи 2, 3 у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову.

Представник Першої Київської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори та прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства України.

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України).

Ухвалою суду від 13 серпня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою суду від 01.10.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання про допит в якості свідка позивача.

Ухвалою суду від 01.10.2019 року витребувано докази у Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та Першої київської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у м.Києві.

Ухвалою суду від 12.11.2019 року витребувано докази у Київського міського бюро технічної інвентаризації.

Протокольною ухвалою суду від 16.12.2019 року замінено відповідача ОСОБА_6 на ОСОБА_3 , а також залучено до участі в справі в якості третіх осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також долучено до матеріалів справи документи.

Ухвалою суду від 13.01.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 02.03.2020 року представника відповідача ОСОБА_8 від 02.03.2020 року про зупинення провадження у цивільній справі №761/30697/19-ц, залишено без задоволення.

Суд, заслухавши пояснення відповідача та треті осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

За життя ОСОБА_7 склав заповіт, яким заповів все належне йому рухоме та нерухоме майно, де б воно не було, та з чого воно не складалося і взагалі все те, на що він за законом на день смерті буде мати право ОСОБА_2 , що підтверджується копією заповіту від 20.12.2016 року (а.с. 6).

Належність ОСОБА_7 47/500 частин квартири АДРЕСА_1 підтверджується Інформаційною довідкою від 23.06.2016 року, виданою Київським міським бюро технічної інвентаризації (а.с. 17).

Як вбачається із свідоцтва про право власності на житло від 23.07.2004 року, яке видано Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , 47 /100 частин в кв. №6 належать на праві приватної власності ОСОБА_3 та членам її сімей ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в рівних частках кожному (а.с. 63).

04.06.2017 року ОСОБА_2 звернуся до Першої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 (а.с. 12).

Постановою від 29.09.2017 року державного нотаріуса Першої Київської нотаріальної контори Сердцевич О.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 47/500 частин квартири АДРЕСА_1 . Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом стала відсутність у ОСОБА_2 оригіналу правовстановлюючих документів (а.с. 19).

Листом Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації № 109-109/І-16 від 19.01.2018 року відмовлено у видачі дублікату свідоцтва про право власності на 47/100 частин квартири АДРЕСА_1 (а.с. 20-21).

Стаття 1216 ЦК України передбачає те, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно із ч. 1-3 ст.1268 ЦК України,спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно до статті 1271 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип «належного урядування». Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskalv. Poland), п. 73).

Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia).

Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу.

Враховуючи наведені обставини, беручи до уваги відсутність оригіналу свідоцтва про право власності на 47/500 частин квартири АДРЕСА_1 та неможливість отримати його дублікат, суд прийшов до висновку про можливість задоволення даного позову та визнання за позивачем в порядку спадкування за заповітом право власності на частину квартири після ОСОБА_7 , оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого володіння квартирою.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 6, 16, 1216, 1218, 1220,1268, 1269, 1271 ЦК України, ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 60, 76-81, 211, 223, 258, 263, 264, 265, 268, 352, п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України , -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: державний нотаріус Першої Київської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у м. Києві Сердцевич Ольга Володимирівна, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 47/500 (сорок сім п`ятисотих) частин квартири АДРЕСА_1 , загальною площею - 51,43 кв.м. в порядку спадкування за заповітом від 20.12.2016 року після смерті - ОСОБА_7 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , проживаючий в АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_6 .

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов

Повний текст рішення виготовлено 10.03.2020 року