Справа № 415/2012/20
Провадження № 2-о/415/272/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Грибанової Л.О.,

за участю секретаря - Гаврилюк Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , місце реєстрації якої за адресою: АДРЕСА_1 , про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа Ізюмський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), місцезнаходження якого за адресою: просп. Незалежності, буд. 64-В, м. Ізюм, Харківська область, Україна, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до Лисичанського міського суду з заявою про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа Ізюмський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), в якій зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 в м. Перевальську Луганської області. На сьогодні це є непідконтрольною територією українській владі, де не діють державні органи влади України. При зверненні до Ізюмського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) з метою отримання свідоцтва про смерть, отримала письмову відмову. Встановлення зазначеного факту їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть. Просила суд встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки деревні Топтоватка Грачівського району Воронезької області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Перевальську Луганської області, Україна, причина смерті хронічна серцево-судинна недостатність, дегенерація міокарда, на час смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 205 від 18 листопада 2019 р. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті м. Перевальськ, хвороба, що призвела до смерті хронічна серцево-судинна недостатність, дегенерація міокарда.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 01 жовтня 1955 року, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено відповідний актовий запис. Матір`ю записана ОСОБА_2 .

Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 25 січня 1975 р., ОСОБА_4 та ОСОБА_3 одружились, про що зроблено відповідний запис за № 23. Прізвище дружини після реєстрації ОСОБА_5 .

Згідно з відмовою у проведенні державної реєстрації смерті Ізюмського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) № 317/22.7 від 13.02.2020 року, пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, відмовити у державній реєстрації смерті.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного. стану» органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до абз. 3 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Суд приходить до висновку, що лікарське свідоцтво про смерть, слід вважати таким, що створює правові наслідки.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Таким чином, оцінюючи зібрані досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд знаходить достатньо підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Відповідно до встановлених судом обставин, які мають значення для справи суд приходить до висновку, що є достатньо підстав для встановлення факту смерті громадянки України ОСОБА_2 .

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 293-294, 315-317 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , місце реєстрації якої за адресою: АДРЕСА_1 , про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа Ізюмський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), місцезнаходження якого за адресою: просп. Незалежності, буд. 64-В, м. Ізюм, Харківська область, Україна, задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки деревні Топтоватка Грачівського району Воронезької області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Перевальську Луганської області, Україна, причина смерті хронічна серцево-судинна недостатність, дегенерація міокарда, на час смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, тобто апеляційна скарга може бути подана до Луганського апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ Л.О. ГРИБАНОВА