Провадження № 2/679/53/2020
Справа № 679/1375/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2020 року м.Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Стасюка Р.М.,
секретаря судового засідання Федорчук Л.О.,
за участю: позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання дитини та стягнення неустойки (пені) по сплаті аліментів,-
В С Т А Н О В И В:
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання дитини та стягнення неустойки (пені) по сплаті аліментів, в обґрунтування якого посилається на те, що рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24.09.2014 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання трьох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.08.2014 року, до досягнення повноліття найстаршою дитиною. Виконавчий лист, виданий на підставі -вказаного рішення суду, перебуває на виконанні у Нетішинському відділі ДВС Головного ТУЮ у Хмельницькій області.
Внаслідок змін, внесених в чинне законодавство, з 08.07.2017 року було підвищено мінімальний розмір аліментів на одну дитину з 30 до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказана обставина є підставою для звернення до суду з позовом щодо зміни розміру аліментів, згідно вимог ст.192 СК України.
Крім того, в позивачки виникла необхідність збільшити розмір аліментів, оскільки збільшилися вікові потреби дітей та матеріальні витрати на їх забезпечення. Так, з часу видачі виконавчого листа про стягнення аліментів її матеріальні витрати, спрямовані на забезпечення нормальних життєвих потреб, пов`язаних з віком дітей, їх розвитком та станом здоров`я, значно зросли з урахуванням істотного підвищення цін. Відповідач працездатний, інших утриманців не має, а тому має всі можливості надавати матеріальну допомогу трьом своїм дітям, проте не робить цього всупереч встановленому законом обов`язку по їх утриманню. ОСОБА_3 офіційно не працює, тому є всі підстави визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Зважаючи на вік дітей, їхні потреби та фінансові можливості батька (він працює в м.Київ), позивачка вважає, що оптимальний розмір аліментів, повинен становити по 2000 гривень на кожну дитину, щомісячно.
Ухвалою суду від 04.10.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 04.11.2019.
17 жовтня 2019 року до суду надійшов відзив представника відповідача, в якому він позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що на даний час ОСОБА_3 не має постійної роботи та стабільного заробітку, тому сплата аліментів у розмірі 6000 грн. є для нього непосильною та поставить у скрутне матеріальне становище. Через це відповідач буде фактично позбавлений засобів до власного існування та може бути підданий заходам примусового впливу у зв`язку із наявністю заборгованості зі сплати аліментів.
Враховуючи те, що на сьогодні гарантований державою розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років становить 1059 грн., беручи до уваги його майновий стан, ОСОБА_3 не заперечує щодо визначення йому аліментів у розмірі, що відповідатиме гарантованому законом розміру, а саме: 1150 грн. на кожну дитину.
Що стосується заборгованості зі сплати аліментів, то після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження відповідачу стало відомо, що розрахунок такої здійснено виключно із сум, які позивачка повідомила державному виконавцю у своїх письмових заявах. Проте, означені суми відрізняються у двох заявах позивачки та не відповідають дійсно сплаченим відповідачем сумам на карткові рахунки ОСОБА_1 відкриті в АТ КБ «Приватбанк».
Представник відповідача вважає, що виходячи зі змісту ст.196 СК України, суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Крім того, встановлення дійсного розміру заборгованості має істотне значення для правильного вирішення справи по суті.
Представник стверджує, що відповідач відповідно до отриманих доходів, добровільно сплачував аліменти на утримання дітей в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Державний виконавець жодного разу його не викликав та не повідомляв про зміну розміру аліментів, розрахованого до сплати в порядку примусового виконання. В той же час позивачці було відомо про щомісячне надходження коштів на її рахунок, будь-яких претензій щодо розміру сплачуваних аліментів вона не пред`являла. Вказані обставини, на думку представника, вказують на відсутність вини відповідача в сплаті аліментів в меншому розмірі, ніж було визначено державним виконавцем та виникненні заборгованості.
Враховуючи наведене, ОСОБА_3 не заперечує проти зміни розміру аліментів, які стягуються з нього, але просив стягувати їх у твердій грошовій сумі в розмірі по 1150 грн. на кожну дитину. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
У відповіді на відзив, поданій до суду 01.11.2019 року позивачка зазначила, що посилання відповідача на неможливість сплачувати аліменти в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, щомісяця, через відсутність постійної роботи та стабільного заробітку є безпідставними, такими, що суперечать вимогами чинного законодавства і не заслуговують на увагу. Так, ОСОБА_1 жодним чином не довів обставини, що позбавляють його можливості сплачувати аліменти у розмірі, заявленому в позові. Він є працездатним, має задовільний стан здоров`я, інших утриманців не має, а тому має всі можливості надавати матеріальну допомогу дітям. Що стосується посилань відповідача на неправильність розрахунку заборгованості по сплаті аліментів та відсутність його вини у виникненні заборгованості, яка вказана у розрахунку державного виконавця, то вони не заслуговують на увагу, оскільки заборгованість по сплаті аліментів виникла з його вини, так як він, будучи працездатною особою, знаючи про свій обов`язок по сплаті аліментів та наявність заборгованості, не робив цього. Враховуючи наведене, позивачка вважає, що її вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, його представника, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши надані докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до вимог чч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно роз`яснень, викладених в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Виходячи з наведеного, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку з погіршенням матеріального становища одержувача аліментів, він може подати до суду заяву про збільшення їх розміру.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13.
Згідно ч.3 ст.195, ч.1 ст.196 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року, передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.
Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24.09.2014 року вирішено стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.08.2014 року і до повноліття дітей.

Згідно копії трудової книжки, відповідач ОСОБА_3 з 29.05.2015 року офіційно не працює.

Судом об`єктивно встановлено, що після винесення рішення суду про стягнення аліментів, у зв`язку із збільшенням вікових потреб дітей, зростанням цін, витрати, які несе позивачка на їх утримання, значно перевищують розмір сплачуваних відповідачем аліментів, в зв`язку з чим матеріальне становище отримувача аліментів погіршується. Крім того, після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на дитину. Наведене є підставою для застосування положень ч.1 ст.192 СК України.

При визначенні розміру аліментів суд повинен першочергово керуватися правами та інтересами дитини на належний рівень забезпечення життєво важливих потреб. Законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку не є орієнтиром для визначення суми аліментів на утримання дитини, але встановлений як нижня межа, порушення якої свідчитиме про порушення прав дитини. Крім того, при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне та сімейне становище сторін, а також те, що стан здоров`я сторін та їх дітей не змінився. Відповідач не заперечував, що працездатний, має роботу та достатній заробіток, хоча не постійний.

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що обоє батьків зобов`язані утримувати своїх дітей до повноліття, збільшення рівня життя, вікових потреб дітей, суд вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі по 2000 гривень на кожного, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №8952 від 08.08.2019 року, довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданих Нетішинським міським відділом ДВС, розмір заборгованості ОСОБА_3 зі сплати аліментів, згідно виконавчого листа Нетішинського міського суду Хмельницької області №2/679/666/2014 від 24.09.2014 року, за період з 01.05.2015 по 01.08.2019 року становить 61731,55 грн.

Судом встановлено, що розмір сплачених відповідачем аліментів визначався державним виконавцем, виходячи із сум, які вказувала позивачка у своїх заявах від 09.12.2015 року, 27.06.2019 року. Однак, крім зазначених нею сум аліментів, за спірний період ОСОБА_1 додатково отримала аліменти в 15900,98 грн. Вказане підтверджується даними виписок по карткових рахунках відкритих у АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , а також розрахунком різниці між розміром аліментів, вказаних позивачкою як сплачених, та фактично сплаченим розміром аліментів від 04.02.2020, проведеним представником відповідача.

В судовому засіданні позивачка підтвердила той факт, що крім аліментів, вказаних в довідках - розрахунках державного виконавця, вона додатково отримала від відповідача аліменти в сумі 15900,98 грн.

З наведеного вбачається, що державний виконавець невірно обчислив розмір заборгованості за аліментами, а відповідачка, відповідно, неправильно розрахувала розмір неустойки (пені), оскільки виходила із вказаних ним сум.

Оскільки з червня 2015 року відповідач офіційно не працює, щомісячний розмір аліментів визначався державним виконавцем, виходячи із середньої заробітної плати працівника для відповідної місцевості, і періодично змінювався.

Під час огляду в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження з примусового виконання рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24.09.2014 року у справі № 2/679/666/2014, судом встановлено відсутність в них будь яких відомостей, які б підтверджували, що в період з грудня 2015 року по липень 2019 року відповідач повідомлявся про зміну розміру нарахованих до сплати аліментів.

Наведені обставини, свідчать про відсутність вини ОСОБА_3 в сплаті аліментів в меншому розмірі, ніж було визначено державним виконавцем, і як наслідок виникненні заборгованості за аліментами. За таких обставин, на платника аліментів не можна покласти відповідальність у вигляді стягнення неустойки (пені), оскільки заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно до чч.1, 3 ст.133, ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат у справі, суд враховує те, що позивачка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при пред`явленні позову, який задоволено в частині зміни способу стягнення аліментів, тому вважає, що відповідно до ст.141ЦПК України його слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст.180-182, 191, 192, 195, 196 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання дитини та стягнення неустойки (пені) по сплаті аліментів задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , який визначений рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24 вересня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі по 2000 гривень на кожного, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Виконавчий лист №2/679/666/2014, виданий на підставі рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24 вересня 2014 року відкликати та приєднати до справи №2/679/666/2014.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони у справі №679/1375/19:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий Р.М. Стасюк