Тарутинський районний суд Одеської області
Справа № 514/1477/19
Провадження по справі № 2/514/13/20
11 березня 2020 року смт Тарутине
Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді -Тончевої Н.М.
при секретарі - Образенко Т.М.,
розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Тарутине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Новоіванівська сільська рада Арцизького району Одеської області про позбавлення батьківських прав,-
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить позбавити останнього батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, просить судовий збір стягнути з відповідача.
Свої вимоги мотивує тим, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач, починаючи з січня 2011 року мешкає окремо, свої батьківські обов`язки відносно дитини не виконує, у вихованні дитини участі не приймає, ніякої матеріальної допомоги дитині не надає, змінювати своє відношення до дитини не збирається. Дитина мешкає з позивачкою та перебуває на її утриманні.
Враховуючи викладене, з метою захисту прав дитини, позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом.
В судове засідання позивачка не з`явилась, представник позивачки надав суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує щодо розгляду справи у відсутності відповідача, просив судове засідання провести за їх відсутністю.
Представник третьої особи, а саме Новоіванівської сільської ради Арцизького району Одеської області до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій зазначив, що не заперечує щодо задоволення вимог позивачки та розгляду справи у відсутності відповідачки, просив судове засідання провести за його відсутністю.
Відповідач в судове засідання не з`явився, викликався належним чином за адресою реєстрації, а саме : будинок АДРЕСА_1 .
На адресу суду від відповідача повернулись зворотні поштові повідомлення з відміткою «адресат отсутствует».
В подальшому, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача ОСОБА_2 до суду в судове засідання, однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.
Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Враховуючи наведе, відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.
Пунктом 1 частини 3 статті 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (ч. 1 ст. 42 ЦПК України).
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України).
Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, відзиву на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився та не повідомив причини неявки, суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору.
Враховуючи, що п позивачка не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 10 листопада 2009 року Новоіванівською сільською радою Арцизького району Одеської області (а.с.4).
16 травня 2012 року Арцизьким районним судом Одеської області видано виконавчий лист №1502/635/2012 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 (а.с.20).
05 серпня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Тарутинського районного управління юстиції ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження №44271736 з виконання виконавчого листа №1502/635/2012 виданого 16 травня 2012 року Арцизьким районним судом Одеської області (а.с.22).
З довідки Одеської загальноосвітньої школи №95 І ступеня Одеської міської ради Одеської області №203 від 12 липня 2019 року вбачається, що ОСОБА_3 навчається у 4-Б класі Одеської загальноосвітньої школи №95 І ступеня Одеської міської ради Одеської області (а.с. 9).
Позивачка ОСОБА_1 працює вчителем англійської мови Одеського приватного навчально-виховного комплексу «Ор Самеах», що підтверджується характеристикою діяльності №141 від 09 липня 2019 року (а.с.11).
Згідно довідки ОК «Щорса» №15 від 04 червня 2019 року, позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , в якій мешкає разом з донькою ОСОБА_3 (а.с.13).
08 липня 2019 року Новоіванівська сільська рада Арцизького району Одеської області, як орган опіки та піклування, надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відношенні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.30).
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Проте жодного з покладених законом на батьків обов`язків відповідач не виконує, з дитиною не проживає, станом здоров`я, успіхами доньки, її долею не цікавиться, участі у вихованні не приймає, вихованням не займається, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Пленум Верховного Суду України у п.п. 15,16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Позивачка в даному конкретному випадку є суб`єктами звернення до суду з питань позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо його малолітньої дитини ОСОБА_3 , оскільки є її матір`ю та ОСОБА_3 мешкає разом з нею, перебуває на її утриманні.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зазначений позов слід задовольнити, так як позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3 є доцільним та відповідає найвищим інтересам останньої.
Статтею 168 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною.
Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст. 169 Сімейного кодексу України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах.
Щодо вимог позивачки про стягнення з відповідача на її користь сплаченого нею судового збору, суд прийшов до наступного.
Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання позовної заяви позивачка сплатила судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок, що підтверджується оригіналом квитанції № N08TP3344M від 05 вересня 2019 року (а.с.1).
Таким чином, враховуючи, наведене вище, необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 164, 165, 166, 168, 169 СК України, ст. ст. 12, 13, 81,89, 141, 264, 265, 268, 272, 280-283, 288, 289 ЦПК України, суд , -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Новоіванівська сільська рада Арцизького району Одеської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Вільне Тарутинського району Одеської області у відношенні його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Арциз Арцизького району Одеської області.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Вільне Тарутинського району Одеської області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки села Новоіванівка Арцизького району Одеської області, інн НОМЕР_2 сплачений нею судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.М. Тончева