Справа № 487/4248/20
Провадження № 2/487/1914/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

26.11.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Притуляк І.О., за участю секретаря судового засідання Мазницької Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

23.07.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що у період з 14 вересня 2017 року по 17 березня 2020 року знаходився в трудових відносинах із Дочірнім підприємством «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Наказом №20-КК від 17 березня 2020 року його було звільнено з посади директора за невиконання умов контракту. 01 квітня 2020 року ним було подано заяву до Заводського районного суду м. Миколаєва про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 137099,66 грн.

Однак, станом на 23.07.2020 року, заборгованість по виплаті заробітної плати підприємством не погашено, що слугувало підставою для його звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 29.07.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Щербакова А.О. підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, надавши пояснення, аналогічні змісту позовної заяви.

При цьому просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.03.2020 року по день постановлення рішення у сумі 238584,15 грн. з розрахунку (189 робочих днів х 1262,35 грн.(середньо денна заробітна плата).

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 починаючи з 14.09.2017 року працював на різних посадах у ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» .

Наказом №20-КК від 17.03.2020 року ОСОБА_1 було звільнено з посади директора за невиконання умов контракту на підставі статті 36 КЗпроП України.

Згідно довідки, за підписом т.в.о. директора ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» Колосовським О.М. №12/412 від 19.05.2020 року, на момент звільнення заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 за період роботи з серпня 2019 року по березень 2020 склала: у ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» 85046,71 грн, заборгованість по лікарняним листам по тимчасовій непрацездатності за рахунок Фонду соціального страхування України у загальній сумі 35448,36 грн; у філії Варварівська ДЕД ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» у загальній сумі 14592,84 грн; у філії «Миколаївська ДЕД» ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» у загальній сумі 4611,69 грн Середньоденна заробітна плата за два місяці фактично відпрацьованого часу (вересень-жовтень 2019 року) складає 1262,35 грн.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб, а також гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні - добровільність праці, вибір або зміну професії та виду діяльності; захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

За положеннями ст.47 КЗпроП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Згідно ст.116 КЗпроП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, проводиться у день звільнення.

Відповідно до ст.117 КЗпроП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпроП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільнені, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпроП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Таке ж роз`яснення цієї норми права, надав Конституційний суд України у своєму Рішенні №4-рп/2012 від 22.02.2012 року у справі, щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпроП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 КЗпроП України.

Судом встановлено. що 06.04.2020 року Заводським районним судом м.Миколаєва видано судовий наказ (справа №487/1884/20 провадження №2-н/487/235/20) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі, невиплаченій при звільненні у розмірі 137099,66 грн.)

На даний час судовий наказ не виконано, що підтверджується Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області ПМУМЮ (м.Одеса) від 17.08.2020 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Оригінал судового наказу виданого Заводським районним судом м.Миколаєва 06.04.2020 року (справа №487/1884/20 провадження №2-н/487/235/20), на даний час перебуває у стягувача та був оглянутий судом при досліджені письмових доказів.

Таким чином, суд приходить до висновку, щодо доведеності факту порушення відповідачем положень ст.117 КЗпроП України, так як виплата належних ОСОБА_1 сум при звільненні не здійснена, а вказана правова норма діє до дня фактичного розрахунку.

З урахуванням викладеного, враховуючи правовий висновок Верховного Суду України, викладений у Постанові від 13.03.2017 року у справі № 6-259цс17 про те, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпроП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі не проведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності.

Враховуючи, що при звільненні позивача відповідачем не була виплачена в повному обсязі заробітна плата, заборгованість по якій на час ухвалення рішення не погашена, судвважає за необхідне поновити порушене трудове право позивача, шляхом стягнення на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.03.2020 року по день постановлення рішення.

З урахуванням встановлених обставин справи, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені ОСОБА_1 складає 222173,6 грн (1262,35 грн. середньоденна заробітна плата х 176 робочих днів з 17.03.2020 року по 26.11.2020 року включно). Суму, згідно роз`яснень п.6 Постанови пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1993 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», визначено без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Таким чином, суд не погоджується з розрахунком розміру середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 , наданого його представником, а отже позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.

Також, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2221,74 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 12, 13, 76-81, 83, 141, 259, 263-265, 274, 352, 354-355, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково .

Стягнути з Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерної товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 222173,6 грн (без утримання податків та інших обов`язкових платежів).

Стягнути з Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерної товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь держави судовий збір в розмірі 2221,74 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційної скарги, якщо їх не буде подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Дочірнє Підприємство «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», , місцезнаходження: 54029, м. Миколаїв, вул. Галини Петрової, буд. 2А.

Повний текст рішення складено 03.12.2020 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ СУДДЯ: І.О. ПРИТУЛЯК