ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 645/1028/14-ц

Провадження № 22-ц/818/526/20

17 березня 2020 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.

за участю секретаря Іманвердізаде А.А.

учасники справи:

позивач - ПАТ "Комерційний банк "Надра",

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 06 серпня 2014 року (суддя Тарасенко Л.М.) по справі за позовом ПАТ "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У лютому 2014 року ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень просив стягнути солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 19 871,76 доларів США, що дорівнює 249 770, 60 гривень, і яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 9 900, 43 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 7030, 72 доларів США, пені у розмірі 1913, 48 доларів США, що дорівнює 24 050, 77 гривень, штраф у розмірі 1027, 13 доларів США, що дорівнює 12 910, 12 гривень у звязку із неналежним виконанням умов кредитного договору № 6/1/27/2007/840-АП/24, укладеного 16 жовтня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 , як позичальником та ОСОБА_1 , як поручителем.

Справу розглянуто за відсутності сторін в заочному порядку.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 06 серпня 2014 року позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 871,76 доларів США, що дорівнює 249 770, 60 гривень, і яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 9 900, 43 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 7030, 72 доларів США, пені у розмірі 1913, 48 доларів США, що дорівнює 24 050, 77 гривень, штраф у розмірі 1027, 13 доларів США, що дорівнює 12 910, 12 гривень.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм процесуального та матеріального права. Вказує на пропуск банком строку позовної давності. Також зазначає про наявність підстав для припинення поруки.

Правом на подання відзиву позивач не скористався.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає не в повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» та стягуючи суму заборгованості за кредитним договором з боржників, суд першої інстанції виходив із того, що у зв`язку із невиконанням умов договору боржник і поручитель несуть солідарну відповідальність

Повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами або договором.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що16 жовтня 2007 року між ВАТ КБ "Надра", правонаступником якого є позивач ПАТ КБ "Надра", та відповідачкою ОСОБА_2 укладено кредитний договір №6/1/27/2007/840-АП/24.

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, банк надав відповідачці у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у розмірі 10 271,29 доларів СІНА зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 11,4% річних, стороком до 10 жовтня 2014 року для придбання автотранспортного засобу та сплати витрат, пов"язаних з держаною реєстрацією цього засобу в МРЕВ при УДАІ УМВС України в Харківській області. Кредитні кошти були видані через касу банку на підставі заяви позичальника на видачу готівки №242 від 16 жовтня 2007 року.

Відповідно до п. 1.2.1 кредитного договору, банк відкриває позичальнику кредитну лінію з лімітом 3 613,69 доларів США, видача коштів з якої здійснюється окремими траншами (п. 1.2.1.2 договору). Сума кожного траншу обумовлюється шляхом використання коштів в рамках ліміту кредитної лінії і повинна відповідати п. 1.2.1 цього договору.

Згідно п. 1.2.1.4 кредитного договору, кожний окремий транш надається позичальнику строком на 12 місяців. Позичальник отримує наступний транш лише за умови, що він не має заборгованості за кредитною лінією чи розмір такої заборгованості та розмір наступного траншу не перевищує ліміт кредитної лінії, який вказаний у п. 1.2.1 цього договору. Ціль надання кредитної лінії - витрати страхувальника (позичальника) на страхові платежі згідно договору страхування, термін погашення кредитної лінії - до 15 жовтня 2014 року.

Згідно з п. 2.2.4 кредитного договору, якщо протягом дії договору позичальник несвоєчасно та/чи не повністю вніс черговий мінімально-необхідний платіж чи інші платежі, передбачені цим договором, то банк приймає виконання позичальником своїх зобов`язань по цьому договору в наступному порядку: прострочені відсотки за користування кредитною лінією, прострочені відсотки за користування кредитом, відсотки за користування кредитною лінією, відостки за користування кредитом, пені та штрафи, прострочена сума кредитної лінії, прострочена сума кредиту, сума кредитної лінії, сума кредиту.

У разі прострочення строку сплати мінімально-необхідного платежу по погашенню кредиту/ кредитної лінії, позичальник повинен сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення (п.1.5 кредитного договору).

У разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 кредитного догвору, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п. 1.1. цього договору, за кожен випадок (п. 5.2 кредитного договору).

У зв`язку з невиконанням зобов`язань, станом на 14 квітня 2014 року, за кредитним договором виникла заборгованість, яка відповідно до наданого розрахунку становить 19 871,76 доларів США, що дорівнює 249 770,60 грн. і складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 9 900,43 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 7 030,72 доларів США, пені у розмірі 1 913,48 доларів США, що дорівнює 24 050,77 грн., штрафу у розмірі 1 027,13 доларів США, що дорівнює 12 910,12 грн.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобов`язання (як правило, грошового).

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

Аналіз зазначеної правової норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред`явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Беручи до уваги, що виконання зобов`язань за кредитним договором від 16 жовтня 2007 року згідно розрахунку заборгованості припинилось у квітні 2008 року, з позовними вимогами до поручителя банк звернувся у лютому 2014 року, тобто з пропуском строку, встановленого ст.559 ЦК України, порука є припиненою, а заборгованість за кредитом підлягає стягненню лише з позичальника.

Що стосується суми заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 за невиконання зобов`язань за кредитним договором, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до уточненої позовної заяви ПАТ «КБ «Надра» просило стягнути заборгованість у сумі в загальній сумі 19871,76 доларів США , що еквівалентно 12569123 грн. за курсом НБУ 09.04.2014 року.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за кредитом складає 9900,43 доларів США, за відсотками 6763,90 доларів США, за пенею -1876,90 доларів США та за штрафом 1027,13 доларів США.

Згідно постанови Великої Палати Верховного суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц, провадження № 14-64цс19 зазначено, що оскільки пеня є неустойкою і має штрафний, а не компенсаційний характер, вона не входить до складу зобов`язання, її сплата та розмір визначені Законом України «Про захист прав споживачів» за неналежне надання виконавцем банківських послуг споживачеві, то нарахування та стягнення такої пені має бути здійснене в національній валюті України.

Таким чином вимоги про стягнення пені та штрафів, нарахованих в іноземній валюті суперечать закону і задоволенню не підлягають.

Вимоги ОСОБА_1 про відмову у задоволенні позову у зв`язку із пропуском позивачем строків позовної давності є безпідставними.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Враховуючи, що відповідно до умов договору кредит надано до 10 жовтня 2014 року, в той час як позивач звернувся із вимогами про дострокове повернення кредиту у лютому 2014 року, підстави для застосування строків позовної давності відсутні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Комерційний банк "Надра" заборгованості за кредитним договором №6/1/27/2007/840-АП/24 від 16 жовтня 2007 року у розмірі 16664,33 доларів США ( що за курсом НБУ станом на 09.04.2014 року 11,878416 грн. за 1 долар США еквівалентно 197945,84 грн.), яка складається із заборгованості за кредитом 9900,43 доларів США та заборгованості за відсотками 6763,90 доларів США.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, ухвалив рішення, яке не відповідає нормам матеріального і процесуального права, а тому наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 06 серпня 2014 року змінити.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої : АДРЕСА_1 , уродженки м.Харкова, і/н НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Фрунзенсьнким РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, 03.03.2006 року) на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" (р/р № НОМЕР_3 , відкритий в філії ПАТ «КБ «Надра» Харківське регіональне управління, МФО 351834, ) заборгованість за кредитним договором №6/1/27/2007/840-АП/24 від 16 жовтня 2007 року у розмірі 16664,33 доларів США ( що за курсом НБУ станом на 09.04.2014 року 11,878416 грн. за 1 долар США еквівалентно 197945,84 грн.), з яких: заборгованість за кредитом 9900,43 доларів США, заборгованість за відсотками 6763,90 доларів США.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" судовий збір за подання позовоної заяви в сумі 1235,63 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 березня 2020 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко