н/п 6/490/168/2020 Справа № 490/940/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
____________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.

при секретарі - Дудник Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Миколаєва подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Галкіної М.А. про примусове проникнення до житла боржника, -

ВСТАНОВИВ:

04.05.2020 року головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Галкіна М.А. звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з поданням про примусове проникнення до житла боржника за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на виконанні у Центральному ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться зведене виконавче провадження № 60938590 з примусового виконання виконавчого листа № 490/940/17, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва 23.08.2019 року, де боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем ОСОБА_2 . Державним виконавцем неодноразово було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , проте боржником рішення суду виконано не було. Так, станом на 20.01.2020 року державному виконавцю не надано доступу до житлового приміщення з метою виконання рішення суду.

Справу передано судді Гуденко О.А, згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями 05.02.2020 року.

Згідно ч. 2 ст. 439 ЦПК України, суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

В судове засідання державний виконавець не з`явився.

Ухвалою суду подання розглянуто у відсутність державного виконавця, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи подання, дослідивши матеріали справи та подання, суд дійшов до наступного.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.04.2019 року по справі № 490/940/17 зобов`язано ОСОБА_1 , якій на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 , демонтувати встановлену перегородку, товщиною 0,12 м з дверним прорізом, заповненим металевим дверним блоком в коридорі загального користування між мешканцями квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 та привести коридор загального користування до попереднього розміру та стану внутрішнього оздоблення, які існували до проведення реконструкції квартири АДРЕСА_4 у вигляді прибудови тамбуру, розміром 1,7 мх1,35м, площею 3,9 кв.м. У задоволенні інших позовних вимог в частині зобов`язання приведення у первісний стан та відповідно до технічної документації будинку несучу стіну в спільному коридорі та електричні мережі, які знаходяться в спільному користуванні - відмовлено.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 22.07.2019 року Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення. Рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 04.04.2019 року - залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 31.10.2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 липня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 22 липня 2019 року залишено без змін. Поновлено виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 липня 2019 року

На виконанні у Центральному ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться зведене виконавче провадження № 60938590 з примусового виконання виконавчого листа № 490/940/17, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва 23.08.2019 року, боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем ОСОБА_2

13.09.2019 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження у відповідності з вимогами ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», копії яких із супровідним листом за вих. № 50418 та № 50425 від 13.09.2019 року направлено рекомендованим листом сторонам.

13.09.2019 року державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження, згідно ухвали Верховного суду України у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є.В. № 490/940/17 від 06.09.2019 року.

18.11.2019 року державним виконавцем винесено постанову про поновлення виконавчого провадження, згідно постанови Верховного суду України № 490/940/17 від 31.10.2019 року.

18.11.2019 року державним виконавцем винесено та направлено вимогу щодо демонтування встановленої перегородки, товщиною 0.12 м з дверним прорізом, заповненим металевим дверним блоком в коридорі загального користування між мешканцями квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 і приведення коридору загального користування до попереднього розміру та стану внутрішнього оздоблення, які існували до проведення реконструкції квартири АДРЕСА_4 у вигляді прибудови тамбуру, розміром 1,7м х 1,25м, площею 3,9 кв.м. та надання доступу державному виконавцю для здійснення перевірки виконання рішення суду.

02.12.2019 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_5 , коридор загального користування між мешканцями квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 . Рішення боржником виконано не було, про що складено акт державного виконавця.

З тексту подання вбачається, що 02.12.2019 року державним виконавцем під час виходу за вищезазначеною адресою на дверях було розміщено вимогу щодо виконання рішення в строк до 17.12.2019 року та надання можливості перевірки виконання рішення державним виконавцем 17.12.2019 року о 08:00 год., про що в матеріалах виконавчого провадження міститься фотокопія.

10.12.2019 року державним виконавцем винесено постанови про накладення штрафу по виконавчим провадженням № 60049813 та № 60049931.

17.12.2019 року державним виконавцем було здійснено повторно вихід за адресою: АДРЕСА_5 , коридор загального користування між мешканцями квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 . Рішення боржником виконано не було, про що складено акт державного виконавця.

17.12.2019 року державним виконавцем винесено постанови про накладення штрафу по виконавчим провадженням № 60049813 та № 60049931.

17.12.2019 року державним виконавцем винесено постанови про стягнення виконавчого збору по виконавчим провадженням № 60049813 та № 60049931.

Станом на 20.01.2020 року державному виконавцю не надано доступ до житлового приміщення з метою виконання рішення суду.

Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (части друга статті 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина: можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина пери статті 64 Основного Закону України).

Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як вмотивованим рішенням суду (частина перша, друга статті 30 Конституції України).

Слід зазначити, що умови і порядок виконання рішень судів та інших орган (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п.4 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Наведена норма законодавства передбачає можливість примусового проникнення до житла чи іншого володіння не тільки боржника, а й іншої особи, що можливо у випадку коли у володінні такої особи знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. При цьому, факт наявності майна боржника у іншої особи має бути належно обґрунтованим, а до подання додані належні докази.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим. Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

При цьому необхідно враховувати, що недоторканість житла гарантується статтею 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Визначальним при розгляді подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника є лише факт невиконання рішення та неможливість державного виконавця потрапити до жилого приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна.

Так, державний виконавець у порядку, визначеному законом, звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, проте не надав суду жодного доказу того, що боржник дійсно отримав постанови про відкриття виконавчого провадження або вимоги державного виконавця від 18.11.2019 року, 02.12.2019 року та був повідомлений про вимогу надання доступу 17.12.2019 року о 08:00 год. до коридору загального користування між мешканцями квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 для перевірки виконання рішення суду

Крім того, в заяві самого державного виконавця від 16.01.2020 року зазначено, що боржник ОСОБА_1 була відсутня за місцем свого проживання. Зараз вона знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зі слів сусідів, вона виїжджала за кордон. Отже, боржник з`явилась за місцем свого проживання лише 16.01.2020 року, а акти про вихід державного виконавця за вищезазначеною адресою були складені 02.12.2019 року та 17.12.2019 року.

З урахуванням викладеного та вимог чинного законодавства, суд дійшов до висновку, що законних підстав для примусового проникнення до житла боржника не вбачається, що не перешкоджає державному виконавцю у разі надання необхідних доказів та зміни обставин звернутися з відповідним поданням до суду.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Галкіної М.А. про примусове проникнення до житла боржника - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали суду.

СУДДЯ О.А. ГУДЕНКО