Номер провадження: 22-ц/813/1969/20
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 1522/25808/12

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання Віцько А.І.,

учасники справи:

- стягувач Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

- боржники 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 ,

- заінтересовані особи 1) Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», 2) суб`єкт оціночної діяльності Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , 3) Державне підприємство «Сетам»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, заінтересовані особи - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», суб`єкт оціночної діяльності Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , Державне підприємство «Сетам», за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Шенцевої О.П. 04 вересня 2019 року, про забезпечення скарги,

встановив:

У вересні 2019 р. ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В., стягувач - ПАТ «УкрСиббанк», заінтересовані особи - суб`єкт оціночної діяльності Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , ДП «Сетам», у якій просить: 1) визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. щодо визначення вартості майна боржника ОСОБА_1 , а саме - квартири за адресою - АДРЕСА_1 , у межах виконавчого провадження № 58786286 на підставі оцінки, що міститься у складеному ФОП ОСОБА_3 звіті з незалежної оцінки майна та щодо передачі вказаного нерухомого майна на реалізацію в межах виконавчого провадження № 58786286 шляхом проведення електронних торгів на електронному майданчику ДП «Сетам»; 2) визнати недійсним звіт з незалежної оцінки майна щодо визначення ринкової вартості належної ОСОБА_1 квартири, загальною площею - 67,9 кв. м., розташованої за адресою - АДРЕСА_1 , складений оцінювачем ФОП ОСОБА_3 , у зв`язку з його невідповідністю вимогам закону та заниженою вартістю об`єкту оцінки.

В обґрунтування заявлених вимог скарги ОСОБА_1 зазначає, що реалізація майна за початковою ціною, яка зазначена у звіті може призвести до реалізації майна по заниженій ціні, що має наслідком порушення її майнових прав (а. с. 2 6).

Одночасно зі скаргою ОСОБА_1 надала до суду першої інстанції заяву про забезпечення скарги, в якій просила суд: 1) зупинити стягнення за виконавчим листом № 1522/25808/12, виданим 25.07.2013 р. Приморським районним судом у м. Одеса, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором в сумі 128 847,62 доларів США, що складає 1 029 879,00 грн.; 2) зупинити передачу майна на реалізацію в межах виконавчого провадження № 58786286, а саме - квартири за адресою - АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 ; 3) зупинити реалізацію майна шляхом проведення електронних торгів на електронному майданчику ДП «Сетам» приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В., а саме реалізацію нерухомого об`єкту: двокімнатної квартири, загальною площею 67,9 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 , за лотом № НОМЕР_1 ; 4) заборонити приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Парфьонову Г.В. та ДП «Сетам» продаж цього майна (квартири за адресою: АДРЕСА_1 ) на електронних торгах за лотом № 367785.

Наведена заява про забезпечення скарги обґрунтована тим, що незабезпечення скарги, запропонованим скаржницею шляхом, унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів останньої (а. с. 14 15).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2019 р. заяву ОСОБА_1 про забезпечення скарги, задоволено частково.

Зупинено реалізацію майна шляхом проведення електронних торгів на електронному майданчику ДП «Сетам» приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. об`єкту: двокімнатної квартири, загальною площею 67,9 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 , за лотом № 367785.

Заборонено приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Парфьонову Г.В. та ДП «Сетам» продаж об`єкту: двокімнатної квартири, загальною площею 67,9 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 , на електронних торгах за лотом № 367785 (а. с. 17 - 20).

В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Г.В. просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2019 р.. Ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні вимог вищевказаної заяви про забезпечення скарги у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована відсутністю правової норми, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст. ст. 151, 152 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення реалізації майна.

У судовому засіданні представник приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. адвокат Громадський О.В. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_1 адвокат Главацький Ю.А. заперечував проти апеляційної скарги. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Відзиву на апеляційну скаргу, заяв та клопотань не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішені питання щодо забезпечення скарги, освідомленість учасників справи про її розгляд, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності її інших учасників, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників, які в судове засідання не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши осіб, які з`явились у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 149 ЦПК України, згідно приписів якої забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 365 ЦПК України за клопотанням учасників апеляційний суд вирішує питання щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Позов забезпечується зокрема зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку (ст. 150 ч. 1 п. 6 ЦПК України).

Вищевказані загальні положення про забезпечення позову необхідно враховувати і при розгляді заяви про забезпечення скарги на рішення, дії, бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» (далі Закон) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх в добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців (ч. 1 ст. 5 Закону).

Згідно з частиною першою статті 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами ч. 1 ст. 26 Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа.

Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зокрема зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. При розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженням суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду (ст. 34 ч. 1 п. 2, ч. 2 Закону).

Ураховуючи вищенаведені приписи законодавства, доводи апеляційної скарги про незаконність висновків суду першої інстанції, щодо можливості зупинення реалізації вищенаведеного майна є обґрунтованими.

Оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з огляду на незаконність зупинення реалізації вищенаведеного нерухомого майна оскаржуваним судовим рішенням.

Разом із тим, до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав (п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону), суд може зупинити саме стягнення на підставі виконавчого листа.

З огляду на вищевикладене, враховуючи вищенаведені вимоги скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В., зокрема враховуючи те, що в межах цієї скарги розглядається питання правомірності визначення розміру вартості майна, яке підлягає реалізації, а також розглядається питання щодо правомірності дій приватного виконавця з передачі вказаного майна на реалізацію, апеляційний суд вважає обґрунтованою та співмірною вимогам скарги вимогу заяви ОСОБА_1 про зупинення стягнення за виконавчим листом № 1522/25808/12, виданим 25 липня 2013 року Приморським районним судом у м. Одеса, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором в сумі - 128 847,62 долара США, що складає 1 029 879, 00 грн..

Отже, заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню в частині вимоги вказаної у попередньому абзаці. Інші вимоги вказаної заяви ОСОБА_1 , а саме щодо вжиття заходів забезпечення скарги шляхом зупинення передачі, реалізації майна не є повноваженням суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду, а отже задоволенню не підлягають.

Таким чином, апеляційна скарга приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. є частково обґрунтованою, а тому підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо забезпечення скарги, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення скарги за вищевказаного обґрунтування.

Керуючись ст. ст. 149, 148, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2019 рокупро забезпечення скарги - скасувати. Постановити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення скарги - задовольнити частково.

Зупинити стягнення за виконавчим листом № 1522/25808/12, виданим 25 липня 2013 року Приморським районним судом у м. Одеса, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором в сумі - 128 847,62 долара США, що складає 1 029 879, 00 грн..

В решті заяви ОСОБА_1 про забезпечення скарги відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 10 березня 2020 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

С. О. Погорєлова