АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 року

м. Чернівці

Справа № 718/1021/17

провадження 822/127/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.,

секретар Конецька Д.Г.

учасники справи:

заявник (стягувач) - ОСОБА_1 ,

боржник - ОСОБА_2 ,

суб`єкт оскарження - старшого державний виконавець Кіцманського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Шивкеник Наталія Євгенівна,

апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області 02 грудня 2019 року,

(головуючий в суді першої інстанції суддя Мізюк В.М.),

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на неправомірні дії та бездіяльність старшого державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Шивкеник Н.Є.

Просила суд:

- визнати неправомірними дії та бездіяльність старшого державного виконавця Шивкеник Н.Є. під час здійснення виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні № 56591655;

- зобов`язати старшого державного виконавця вказаного відділу Шивкеник Н.Є. здійснити всі необхідні виконавчі дії під час примусового виконання зведеного виконавчого провадження № 56591655.

Зазначає, що 15 березня 2018 року старшим державним виконавцем Шивкеник Н.Є. було винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень: виконавче провадження № 55988236 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 7 185 гривень 45 коп. на відшкодування витрат судового збору за подання до суду апеляційної скарги та виконавче провадження № 56674537 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2211 гривень на відшкодування витрат судового збору, у зведене виконавче провадження № 56591655.

Посилається на те, що державний виконавець не здійснив усі необхідні заходи для належного виконання судового рішення.

Зокрема, зазначає, що 14 травня 2018 року старшим державним виконавцем Шивкеник Н.Є. отримано повідомлення від територіального сервісного центру № 7342 про те, що ОСОБА_2 є власником трьох транспортних засобів, а саме: причіпу, 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; автомобіля «Сітроен», 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ; автомобіля «Мерседес-Бенц-410 Д» 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Однак, державним виконавцем не проведено всіх виконавчих дій з метою повного виконання судового рішення, зокрема: не описано транспортні засоби; не призначено суб`єкта оціночної діяльності, який повинен встановити дійсну (ринкову) вартість транспортних засобів; не направлено боржнику повідомлення про накладення арешту на транспортні засоби.

Станом на 08 листопада 2019 року державний виконавець не отримала від боржника ОСОБА_2 будь-які письмові пояснення, декларацію про доходи, відомості про наявне рухоме та нерухоме майно, а також наявні грошові кошти, майно, яке перебуває у інших осіб, в банківських та інших фінансових установах.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області 02 грудня 2019 року в задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, державний виконавець здійснив усі необхідні дії під час примусового виконання зведеного виконавчого провадження.

Судом не встановлено порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу і визнати неправомірними дії та бездіяльність старшого державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Шивкеник Н. Є. під час виконання зведеного виконавчого провадження № 56591655.

Зобов`язати старшого державного виконавця Шивкеник Н. Є. здійснити всі виконавчі дії щодо виконання рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 серпня 2017 року.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що ухвала суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначає, що старший державний виконавець порушив вимоги статей 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не здійснив усі необхідні заходи для належного виконання судового рішення.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу іншими учасниками справи до суду не подано.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

Судом установлено, що 15 березня 2018 року старшим державним виконавцем Шивкеник Н.Є. було винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень: виконавче провадження № 55988236 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 7 185 гривень 45 коп. на відшкодування витрат судового збору за подання до суду апеляційної скарги та виконавче провадження № 56674537 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 211 гривень на відшкодування витрат судового збору, у зведене виконавче провадження № 56591655 (а. с. 17).

Постановою старшого державного виконавця Шивкеник Н.Є. від 15 березня 2018 року відкрито виконавче провадження ВП №55988237.

14 травня 2018 року старшим державним виконавцем Шивкеник Н.Є. отримано повідомлення від територіального сервісного центру № 7342 про те, що ОСОБА_2 є власником трьох транспортних засобів, а саме: причіпу, 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; автомобіля «Сітроен», 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ; автомобіля «Мерседес-Бенц-410 Д» 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 .

24 травня 2018 року постановою старшого державного виконавця про опис та арешт майна (коштів) боржника, накладено арешт на будівлю телятника, що знаходиться по АДРЕСА_1 , а 18 червня 2019 року - винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ПП «Гранд ЮМ», для участі у виконавчому провадженні.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні скарги про визнання неправомірними дій та бездіяльності старшого державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Шивкеник Н. Є., під час примусового виконання зведеного виконавчого провадження № 56591655, суд першої інстанції виходив із того, що старшим державним виконавцем здійснено всі необхідні дії щодо виконання судового рішення, а тому судом не встановлено порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Проте апеляційний суд не може повністю погодитися із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип обов`язковості судових рішень конкретизовано у статті 18 ЦПК України: судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України і Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ЄСПЛ у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40)). У Рішенні ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року ЄСПЛ нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Згідно статті 447 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ (частина перша статті 448 ЦПК України ).

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Нормою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» на державного виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною третьою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції не врахував вимоги статей 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», не встановив та належним чином не перевірив доводів ОСОБА_1 щодо недотримання державним виконавцем норм чинного законодавства, а саме: чи направляв державний виконавець запити до відповідних органів про надання інформації про перебування боржника у шлюбі, про реєстрацію боржника як засновника будь-якої установи, підприємства, організації; чи звертався державний виконавець до банківських та фінансових установ про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника; чи звертався державний виконавець до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України.

Як вбачається з матеріалів справи, починаючи з березня 2018 року по листопад 2019 року старшим державним виконавцем не проводились виконавчі дії щодо виконання рішення суду, зокрема, не направлялись запити до банківських та інших фінансових установ з приводу наявності рахунків у боржника або стану рахунків; не здійснювались виходи за адресою реєстрації місця проживання боржника щодо виявлення майна боржника.

Відповідно до частини восьмої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше, ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше, ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Як встановлено судом, матеріали справи не містять доказів на підтвердження вчинення державним виконавцем у повній мірі виконавчих дій, спрямованих на розшук майна у боржника.

14 травня 2018 року старшим державним виконавцем Шивкеник Н.Є. отримано повідомлення від територіального сервісного центру № 7342 про те, що ОСОБА_2 є власником трьох транспортних засобів, а саме: причіпу, 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; автомобіля «Сітроен», 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ; автомобіля «Мерседес-Бенц-410 Д» 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , однак, державним виконавцем не виносилась постанова про опис та арешт зазначених транспортних засобів.

Поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що згідно вимог Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець повинен періодично проводити перевірки з метою належного виконання рішення суду. Такі перевірки мають вчинятися державним виконавцем систематично, доказів чого ним надано не було.

Відповідно до п.14 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом до виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Згідно п. 18 та 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Із матеріалів справи, починаючи з березня 2018 року по даний час, не вбачається здійснення виклику боржника до державного виконавця з метою подання декларації про доходи та майно, зокрема про майно, яким боржник володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України та інших можливих заходів.

Крім того, відповідно до пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого: у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до частини 2 розділу XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року подання формується в автоматизованій системі виконавчого провадження на бланку відповідного органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. Подання має обов`язково містити: для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи - найменування суду, до якого надсилається подання; для встановлення заборони в`їзду в Україну іноземців або осіб без громадянства - найменування відповідного органу охорони державного кордону; відомості про виконавче провадження (найменування, дата, номер виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження, орган (посадова особа), який (яка) видав(ла) виконавчий документ, резолютивна частина рішення, номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчого провадження, дата відкриття виконавчого провадження тощо); прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) боржника - фізичної особи, дату народження (число, місяць та рік); громадянство боржника - фізичної особи; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію і номер паспорта боржника - фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відмітку у паспорті; інформацію про перетинання боржником державного кордону України. У разі виконання зведеного виконавчого провадження у поданні зазначаються його номер в автоматизованій системі виконавчого провадження, реквізити виконавчих документів, що входять до зведеного виконавчого провадження, суми стягнення за кожним виконавчим документом, загальна сума стягнення з урахуванням суми виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця тощо; обґрунтування наявності фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов`язань; резолютивну частину подання.

В матеріалах справи відсутні докази звернення державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Зазначені обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про те, що державним виконавцем не здійснено всі необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення суду.

Виходячи із наведених норм матеріального та процесуального права, які регулюють правовідносини, які виникли між сторонами по даній справі, встановлених обставин, а також враховуючи, що при здійсненні виконавчих дій державним виконавцем були порушені положення ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», апеляційний суд вважає, що порушені права стягувача підлягають захисту шляхом визнання неправомірною бездіяльності старшого державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Шивкеник Н. Є. під час примусового виконання зведеного виконавчого провадження№ 56591655.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні скарги про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Шивкеник Н.Є., під час здійснення виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні № 56591655, суд першої інстанції не звернув увагу, що скаржником не зазначено, які саме дії ним оскаржуються і в чому полягає неправомірність дій державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищенаведене, ухвалу суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні скарги про визнання неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Шивкеник Н.Є. під час примусового виконання зведеного виконавчого провадження №56591655 слід скасувати. Скаргу в цій частині задовольнити.

Ухвалу суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні скарги про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Кіцманського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Шивкеник Н.Є. під час примусового виконання зведеного виконавчого провадження №56591655 змінити в мотивувальній частині, з підстав викладених в цій постанові.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02 грудня 2019 року в частині відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Кіцманського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Шивкеник Наталії Євгенівни під час примусового виконання зведеного виконавчого провадження №56591655 скасувати. Скаргу в цій частині задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Кіцманського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Шивкеник Наталії Євгенівни під час примусового виконання зведеного виконавчого провадження №56591655.

Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02 грудня 2019 року в частині відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Кіцманського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Шивкеник Наталії Євгенівни під час примусового виконання зведеного виконавчого провадження №56591655 змінити в мотивувальній частині, з підстав викладених в цій постанові.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 13 березня 2020 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: О.О. Одинак

Н.Ю. Половінкіна