КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 824/12/20
Провадження №22-вк/824/47/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року Київський апеляційний суд в складі:

судді Мережко М.В.,

за участю секретаря Тютюнник О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при Українському національному комітеті Міжнародної Торгової Палати від 03 травня 2017 року у справі №172/2017 за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Київського апеляційного суду 23 січня 2020 року надійшла заява ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при Українському національному комітеті Міжнародної Торгової Палати від 03 травня 2017 року у справі №172/2017 за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтуванні поданої заяви ОСОБА_1 зазначає, що відповідно договору №0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 23 вересня 2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 надано кредит в розмірі 17 499 грн.

Постійно діючий Третейський суд при Українському національному комітеті Міжнародної Торгової Палати у справі №172/2017 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 03 травня 2017 року ухвалив рішення, яким задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача на корись позивача 17823,86 грн.

Відповідно до договору факторингу № 125 від 11 жовтня 2018 року ПАТ «УкрСиббанк» відступив право вимоги по договору №0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 23 вересня 2016 року на користь ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт». За договором відступлення права вимоги № 11-10/1 від 11 жовтня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» право вимоги передало ТОВ «Фінанс Консалтинг Захід». За договором відступлення права вимоги № 30-10/1 від 30 жовтня 2019 року право вимоги від ТОВ «Фінанс Консалтинг Захід» передано ОСОБА_1 .

На підставі викладеного заявник просив видати виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором №0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 23 вересня 2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк», 16 759 грн заборгованості за простроченим кредитом, 25,12 грн заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом, 600 грн заборгованості по комісії, 81,76 грн пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, 0,27 грн пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, 87,71грн пені за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії, 350 грн на відшкодування витрат із сплати третейського збору, а всього 17 823,86 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 січня 2020 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду на 06 лютого 2020 року. Розгляд справи було відкладено до 25 лютого 2020 року та, в подальшому, до 12 березня 2020 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про поважні причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 486 ЦПК України, суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Як вбачається із матеріалів справи, 23 вересня 2016 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір №0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, за умовами якого банк надає позичальнику кредит в сумі 17 499 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору та правил. Кредит надається позичальнику для особистих потреб.

Згідно п. 5.2 договору, сторони дійшли згоди, що всі спори між сторонами, що виникають за цим договором або у зв`язку з ним (у тому числі щодо його тлумачення, виконання або порушення, зміни, припинення, розірвання або визнання недійсним) підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення до Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України. Сторони погоджуються з тим, що третейський розгляд справи здійснюється Третейським судом у складі одноособового третейського судді, який призначається Головою Третейського суду одночасно з порушенням третейського провадження.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Українському національному комітеті Міжнародної Торгової Палати від 03 травня 2017 року у справі №172/2017 позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом, пені та витрат із сплати судового збору задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу у розмірі 17 473,86 грн та третейський збір у розмірі 35 грн, всього суму - 17 823,86 грн.

Відповідно до договору факторингу № 125 від 11 жовтня 2018 року ПАТ «УкрСиббанк» відступив право вимоги по договору №0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 23 вересня 2016 року на користь ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт». За договором відступлення права вимоги № 11-10/1 від 11 жовтня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» право вимоги передало ТОВ «Фінанс Консалтинг Захід». За договором відступлення права вимоги № 30-10/1 від 30 жовтня 2019 року право вимоги від ТОВ «Фінанс Консалтинг Захід» передано ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 14 частини першої статі 6 Закону України «Про третейські суди», у редакції Закону № 2983-VІ від 03 лютого 2011 року, третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Отже, на час укладення між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 договору від 23 вересня 2016 року та прийняття третейським судом рішення 03 травня 2017 року Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

При цьому, на переконання апеляційного суду, оскільки ОСОБА_2 є споживачем послуг, спір виник щодо заборгованості за кредитом, отриманим на споживчі цілі, то третейському суду в силу положень п. 14 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Такий висновок підтримано правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постановах: від 04 листопада 2015 року у справі №6-2074цс15 та від 11 листопада 2015 року у справі №6-1716 цс15, де зазначено, зокрема, про те, що положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», які містять заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг, поширюються на правовідносини з питань виконання, зміни, розірвання договору про надання послуг.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі №755/11648/15-ц підтримала правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1716цс15, та зазначила, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону № 1701-IV, незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом України від 03 лютого 2011 року № 2983-VI «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Виходячи із суб`єктного складу сторін і характеру спірних правовідносин, які були предметом розгляду у Постійно діючому третейському суді при Торгово-промисловій палаті України за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом, пені та витрат із сплати судового збору, цей спір не підвідомчий третейському суду, оскільки підставою для звернення до суду є невиконання боржником умов договору.

Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин за участю інших суб`єктів здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах.

А тому, незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України, зокрема, у постановах: від 27 січня 2016 року у справі № 6-2712цс15, від 18 листопада 2015 року у справі № 6-187цс15.

Оскільки боржник є споживачем послуг та спір виник щодо стягнення з нього боргу за споживчим договором, тому третейському суду в силу положень пункту 14 частини першої статті 6 цього Закону така справа не підвідомча.

Отже, заява ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при Українському національному комітеті Міжнародної Торгової Палати від 03 травня 2017 року у справі №172/2017 за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволенню не підлягає.

При цьому ОСОБА_1 не позбавлений можливості вирішити заявлений спір в інший, передбачений законом, спосіб.

Керуючись ст.ст. 2, 55, 56 Закону України «Про третейські суди» та ст. ст. 260, 261, 263, 485, 486, 487 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при Українському національному комітеті Міжнародної Торгової Палати від 03 травня 2017 року у справі №172/2017 за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвала суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до цього суду.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повне судове рішення буде складено не пізніше 17 березня 2020 року.

Суддя М.В. Мережко