Справа № 153/1020/19
Провадження № 22-ц/801/316/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гаврилюк Т. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 рокуСправа № 153/1020/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Денишенко Т.О., Рибчинського В.П.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 листопада 2019 року, ухвалене у складі судді Гаврилюк Т. В. в приміщенні суду в м. Ямпіль, -

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт без номера від 02 жовтня 2012 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 6000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та «Тарифами Банку» складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідачка при укладенні Договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Позивач свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 13 травня 2019 року має заборгованість 16852 гривні 05 копійок, з яких: 7015,71 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3444,17 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4713,50 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 400,00 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500.00 грн. штраф (фіксована частина); 778,67 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.

Виходячи з наведеного, АТ КБ «ПриватБанк» просили : стягнути із ОСОБА_2 на користь АТ «КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором без номера від 02 жовтня 2012 року у розмірі 16852,05 грн..

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 листопада 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором без номера від 02 жовтня 2012 року у сумі 10459 гривень 88 копійок, яка складається із 7015 гривень 71 копійка заборгованість за тілом кредиту та 3444 гривні 17 копійок заборгованості за простроченим тілом кредиту, а також понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1192 гривні 34 копійки, а всього 11652 гривні 22 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 7015,71 грн. та заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 3444,17 грн., а всього 10459,88 грн.

В іншій частині позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки в анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил банківських послуг від 02 жовтня 2012 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг із Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Також суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для застосування строків позовної давності, оскільки строк позовної давності починає свій перебіг з моменту невнесення чергового платежу, а саме з 30 січня 2019 року, тобто з моменту, з якого виникла можливість реалізувати право щодо стягнення кредитної заборгованості в примусовому порядку через суд, що і було зроблено позивачем.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції безпідставно не застосував строки позовної давності, оскільки перебіг позовної давності обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу в межах строку кредитування, який дорівнює терміну дії картки. Тобто, позивачем не надано доказів строку дії картки.

Окрім цього, суд першої інстанції встановивши, що кредитний ліміт становить 6000 гривень за карткою «Універсальна» стягнув з відповідача борг по тілу кредиту в сумі 10459 гривень 88 копійок, яка складається із 7015 гривень 71 копійка заборгованість за тілом кредиту та 3444 гривні 17 копійок заборгованості за простроченим тілом кредиту. Загальна сума внесених коштів відповідачем на погашення заборгованості після останнього зняття готівки 27 квітня 2016 року складає 11 754,88 грн, а тому враховуючи те, що відповідач отримала від позивача кредит в сумі 6000 грн, тому позивач отримав від відповідача без достатньої правової підстави кошти в розмірі 5754,88 (11754,88-6000=5754,88).

Крім цього, відповідач вважає, що кредитний договір є неукладеним, а тому має місце набуття, збереження майна позивачем без достатньої правої підстави.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду оскаржується в частині задоволених позовних вимог, а тому в іншій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

02 жовтня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір з ОСОБА_2 , згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. шляхом підписання анкети-заяви.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 13 травня 2019 року заборгованість відповідача за кредитним договором № б/н від 02 жовтня 2012 року становить 16852 гривні 05 копійок, з яких: 7015,71 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3444,17 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4713,50 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 400,00 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500.00 грн. штраф (фіксована частина); 778,67 грн. штраф (процентна складова).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 7015,71 грн. та заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 3444,17 грн., а всього 10459,88 грн є обґрунтованими, а тому наявні правові підстави для їх задоволення.

Зазначений висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного з`ясування обставин справи, з дотриманням норм матеріального права, з ним погоджуються також апеляційної інстанції.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в розмірі 10459,88 грн., з них : 7015,71 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3444,17 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту.

Зазначений висновок суду першої інстанції узгоджується із практикою суду касаційної інстанції (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), у якій відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не застосував строки позовної давності, оскільки перебіг позовної давності обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу в межах строку кредитування, який дорівнює терміну дії картки, тоді як позивачем не надано доказів строку дії картки, колегія суддів не вважає такими, що дають правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки із розрахунку заборгованості за договором без номера від 02 жовтня 2012 року укладеного між позивачем та відповідачем, станом на 13 травня 2019 року судом встановлено, що відповідач вносила суму коштів на погашення заборгованості останні рази : 09 вересня 2018 року у розмірі 210 гривень; 31 грудня 2018 року у розмірі 320 гривень та 29 січня 2019 року у розмірі 120 гривень, а з позовом АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду у липні 2019 року, тому строк загальної позовної давності позивачем не пропущено.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції встановивши, що кредитний ліміт становить 6000 гривень за карткою «Універсальна», стягнув з відповідача борг по тілу кредиту в сумі 10459 гривень 88 копійок, яка складається із 7015 гривень 71 копійка заборгованість за тілом кредиту та 3444 гривні 17 копійок заборгованості за простроченим тілом кредиту, що перевищує кредитний ліміт, чим допустив неповноту з`ясування обставин справи, колегія суддів не вважає такими, що дають підстави для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки відповідачем не наведено свій розрахунок за весь період користування кредитною карткою, а лише відображено суму здійснених проплат на погашення заборгованості за кредитним договором, який наведений також в розрахунку заборгованості наданому позивачем. Клопотання про призначення судової економічної експертизи відповідачем не заявлялось.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Необґрунтованими є також твердження апеляційної скарги про те, що кредитний договір без № від 02 жовтня 2012 року є неукладеним, оскільки відповідачем підписано анкету-заяву від 02 жовтня 2012 року, вона взяла на себе обов`язок щодо його виконання, скористалася кредитними коштами, вносила платежі на погашення кредиту. При цьому згідно з положеннями статті 642 ЦК України прийняття пропозиції банку та її виконання є прийняттям пропозиції щодо укладення договору.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухваленого рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 листопада 2019 року у даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: В. П. Рибчинський

Т. О. Денишенко