Справа № 694/350/20
2-н/694/23/20
У х в а л а
про залишення заяви без руху
"18" березня 2020 р. м. Звенигородка
Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,-
в с т а н о в и л а:
До Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.
Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.
Відповідно до змісту п.2 ч. 2ст. 163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.
В порушення вимог п. 2 ч. 2ст. 163 ЦПК України заявником невірно зазначено сторони в заяві про видачу судового наказу, вказавши «позивач та відповідач», оскільки, відповідно до п.2 ч.2ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено повне найменування заявника і боржника.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Заявником не додано до заяви доказів того, що неповнолітній син ОСОБА_3 , перебуває на її утриманні. З акту складеного депутатом Звенигородської міської ради Черкаської області Мареничем В.Л., вбачається, що зі слів свідків дитина перебуває на утриманні матері, однак свідкам не може бути достеменно відомо, хто із батьків утримує дитину. Крім того, з довідки, виданої виконкомом Звенигородської міської ради вбачається, що склад сім`ї заявника становить син ОСОБА_3 та чоловік ОСОБА_2 , а тому до суду не надано доказів, що дитина перебуває саме на утриманні матері, а батько участі в утриманні дитини не приймає.
Також, як встановлено ст. 162 Цивільного процесуального кодексу України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 28 ЦПК України передбачена підсудність справ за вибором позивача, де в частині першій вказано, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Тобто вказана норма пов`язує визначення підсудності за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, а не фактичним місцем проживання.
З заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а боржник зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_2 .
За змістом ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» під місцем перебування слід розуміти адміністративно-територіальну одиницю, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, а документами, які підтверджують реєстрацію місця перебування особи, є довідка про реєстрацію місця проживання та довідка про звернення за захистом в Україні.
Доказів реєстрації місця перебування у м. Звенигородка, що давало б право заявнику звернутися до Звенигородського районного суду заявницею не надано.
Акт депутата Звенигородської міської ради від 05.03.2020 року про проживання заявника ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_3 без реєстрації у м. Звенигородка, не є належним доказом реєстрації місця перебування і, відповідно, не може бути підставою для визначення підсудності даної справи за Звенигородським районним судом Черкаської області.
Тому, заявнику слід надати докази, які підтверджують її перебування у місті Звенигородка Черкаської області, що відповідають нормам чинного законодавства.
Також у мотивувальній частині заяви вказано, що заявник вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі Ѕ частини всих видів його доходів, однак з матеріалів доданих до заяви вбачається, що сторони мають лише одну дитину, а у прохальній частині заявник просить стягнути з боржника аліменти у розмірі ј частини усих його доходів. Тому, вважаю, що заявнику слід уточнити свої вимоги в цій частині.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Оскільки нормами ЦПК України не передбачено залишення без руху заяви про видачу судового наказу, яка подана в порядку наказного провадження, в даному випадку підлягають застосуванню за аналогією положення ЦПК України щодо залишення без руху позовної заяви (ст. 185 ЦПК України).
Відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. ст.175, 177 ЦПК України підлягає залишенню без руху, з наданням строку для усунення недоліків.
Керуючись ст.ст. 161, 163,185 ЦПК України, суддя,-
Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей - залишити без руху.
Надати заявниці строк для усунення недоліків заяви протягом п`яти днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.
Попередити заявника про наслідки недотримання ухвали про залишення заяви без руху, передбачені ч.3ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усуне недоліків заяви у строк встановлених судом, заява буде вважатися неподаною і буде повернута заявнику. Водночас, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для повернення заяви.
Копію ухвали направити заявнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Д.І. Сакун