Справа № 539/960/20
Провадження № 2-з/539/3/2020
УХВАЛА
24 березня 2020 року Лубенський міськрайонний суд
в складі: головуючого судді Даценка В.М.
з участю секретаря Шрейтер С.О.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Лубни заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення його наступного позову до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності.
Заява мотивована тим, що заявник має намір подати позов до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності, яку вони набули під час фактичного спільного проживання однією сім`єю.
Вважає, що ОСОБА_2 грубо порушує його право на користування житловим будинком по АДРЕСА_1 , а тому просить забезпечити позов шляхом усунення перешкод з боку відповідача в користуванні цим будинком, шляхом вселення заявника до цього будинку.
Дослідивши доводи заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасників справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Виходячи із змісту ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами
Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.
Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.
Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.
В порушення приписів вказаних норм, заявник не надав суду жодних доказів, які б могли підтвердити, що між сторонами дійсно виник спір. При цьому заявник взагалі жодним чином не конкретизував, що буде предметом наступного його позову.
За таких підстав, заявник не довів доцільність застосування запобіжного заходу.
Крім того, позивач не обґрунтував, яким чином обраний ним спосіб забезпечення позову забезпечить наступне виконання рішення суду. По суті така вимога заявника є самостійною позовною вимогою.
Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення такої заяви.
Керуючись ст. ст. 149-153, 258, 258-261, 353, 354 ЦПК України ,-
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В.М.Даценко