ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

18 березня 2020 року

м. Харків

Справа № 646/8959/19

Провадження № 22-ц/818/1972/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря судового засідання : Плахотнікової І.О.,

Учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 ,

на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 02 січня 2020 року, ухвалене суддею Тесліковою І.І., в залі суду в м. Харкові,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Червонозаводського районного суду міста Харкова із заявою про видачу обмежувального припису.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що з 16.04.2005 року вона перебуває у шлюбі із ОСОБА_2 . В шлюбі у них народилися донька та син. В провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова знаходиться справа № 646/8019/19 про розірвання шлюбу між, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який був зареєстрований 16.04.2005р. та визначення місця проживання дітей. Заявник вказує, що ОСОБА_2 вже тривалий час, а саме з травня 2018 р. вчиняє психологічне насильство щодо неї, та їхніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . В зв`язку з чим була змушена звернутися з заявою про вчинення злочину до правоохоронних органів.

Вказані дії ОСОБА_2 змушують її перебувати в стані постійного стресу.

У зв`язку із чим просила встановити такі заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 : 1) визначити тимчасове обмеження прав ОСОБА_2 на спілкування за відсутності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , (рнокпп НОМЕР_1 ) з донькою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та сином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 2) заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з донькою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та сином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; 3) заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та сином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 02 січня 2020 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити заяву в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту вчинення насильства ОСОБА_5 відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Судом першої інстанції не було взято до уваги покази свідка ОСОБА_8 , яка є очевидцем подій. Також вказує на те, що ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.01.2020 року було задоволено скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Основянського ВП ГУНП в Харківській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 27.12.2019 року. Згідно витягу з ЄРДР від 21.01.2020 року дата реєстрації провадження за № 0003087 від 29.12.2019 року, правова кваліфікація кримінального порушення ч. 1 чт. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження. Судом не були враховані вказані обставини. Вказує, що ОСОБА_4 в судовому засіданні вказувала, що батько ОСОБА_5 вдарив її паском в зачиненій ванній кімнаті.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Залишаючи без задоволення заяву про видачу обмежувального припису суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено факту вчинення ОСОБА_5 щодо ОСОБА_1 , та дітей домашнього насильства, яке було б підставою для видання обмежувального припису.

Судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції міста Харкова та серії НОМЕР_3 , виданого Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з копією заяви, ОСОБА_1 27.12.2019 року звернулася до Основ`янського відділу поліції ГУНП в Харківській області про вчинення злочину передбаченого ст. 126-1 КК України, в якій зазначає, що ОСОБА_5 вчиняє домашнього насильство щодо неї, та їхніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Допитана у судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_4 повідомила про те, що вона с початку грудня 2019 року мешкає разом з батьком за адресою АДРЕСА_3 та ніякого систематичного фізичного, психологічного насильства відносно неї не здійснюється .

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_8 повідомила про те, що батько ОСОБА_2 налаштовує дітей проти своєї матері, тобто її доньки. Онука мешкає з батьком, а онук мешкає з матір`ю та має регулярні зустрічі зі своїм батьком.

Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї.

У той же час згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Колегія суддів вважає, що між сторонами по справі, як колишнім подружжям, існує конфлікт стосовно виховання та спілкування з малолітніми дітьми, що не може розцінюватись як прояв насильства в сім*ї.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції, що викладена в постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з початку грудня 2019 року мешкає разом з батьком за адресою АДРЕСА_3 та ніякого систематичного фізичного, психологічного насильства відносно неї не здійснюється, батько приймає активну участь у її житті, піклується про неї.

Заявником не доведено, що існує вірогідність вчинення ОСОБА_5 щодо неї та дітей насильства та настання тяжких і особливо тяжких наслідків його вчинення.

Встановивши, що у порушення вимог статті 81 ЦПК України заявник не надала належних й допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення домашнього насильства в сім*ї та ризиків, які можуть настати у майбутньому у зв`язку із невчиненням щодо останнього обмежувального припису, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено обставини справи, зокрема, факт звернення ОСОБА_1 27.12.2019 року із заявою про вчинення злочину передбаченого ст. 126-1 КК України, в якій зазначає, що ОСОБА_5 вчиняє домашнього насильство щодо неї, та їхніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Вказує, що не могла надати до суду відповідні докази, оскільки тільки після постановлення ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.01.2020 року, якою було задоволено скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Основянського ВП ГУНП в Харківській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 27.12.2019 року були внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 27.12.2019 року

Між тим, звернення заявника до органів поліції та внесення відомостей про кримінальні провадження до ЄРДР самі по собі не підтверджують факт вчинення ОСОБА_5 домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Заявник звертає увагу на те, що матеріали справи містять докази фізичного насильства відносно її матері ОСОБА_8 , між тим, питання про видачу обмежувального припису щодо останньої знаходиться поза межами цього судового розгляду.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні обставин справи судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 02 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна