Справа № 477/452/20
Провадження № 2/477/414/20
У Х В А Л А

про передачу справи з одного суду до іншого

17 березня 2020 року м. Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Полішко В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчук Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 25 жовтня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчуком Володимиром Вікторовичем, зареєстрований в реєстрі за №4785, яким стягнено з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитом у сумі 12975,97 грн., 1297,60 грн. основної винагороди виконавцю, а також 400,00 грн. витрат на виконавчі дії. Судові витрати покласти на відповідача. Зобов`язати відповідача та треті особи надати суду всі відомості, які перебувають у них за викладеними у позові обставинами.

Одночасно з позовом подана заява, в якій просить зобов`язати приватного виконавця м. Києва Юхименко О.Л. на виконанні якої знаходиться це провадження, зупинити вчинення дій за виконавчим провадженням шляхом винесення ухвали про забезпечення позову. Ухвалою суду від 17 березня 2020 року заява про забезпечення позову повернута ОСОБА_1 , оскільки не відповідає вимогам статей 151-152 ЦПК України.

Позивач обґрунтував своє право на звернення із позовом до Жовтневого районного суду Миколаївської області посилаючись на те, що виконавчий напис від 25 жовтня 2019 року № 4785, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчуком Володимиром Вікторовичем стосується стягнення заборгованості за споживчим кредитним договором, оскільки він став споживачем банківських послуг, а тому справа має розглядатися за його місцем реєстрації. Водночас, доказів того, що відкритий картковий рахунок є споживчим кредитом матеріали справи не містять. Навпаки, сам позивач у позові зазначив, що карткові рахунку були відкриті АТ «БрокБізнесБанк» всьому підрозділу, включаючи і позивача для перерахування грошового забезпечення працівників УМВ України в Миколаївській області. Наполягав на відкритті провадження у справі.

Пунктом 22 частини 1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ зазначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника ( пункт 11 статті 1 Закону України «Про споживчий кредит» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII).

Позивачем не обґрунтовано з посиланням на відвідні докази, що картковий рахунок, за яким вчинений нотаріальний напис відкривався саме для придбання товару (робіт, послуг) та є споживчим, що позбавляє позивача звернутися до суду в порядку частини 5 статті 28 ЦПК України.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріплений у частині 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений законом розглядати конкретну справу.

Так, відповідно до статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

З огляду на зміст позову, ОСОБА_1 в якості відповідача вказане товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», що розташоване за адресою: Січових Стрільців, 37/41, м. Київ.

Частиною 12 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 21 листопада 2019 року виконавчий напис, який ОСОБА_1 просить скасувати, знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни на виконанні. Головне управління національної поліції в Миколаївській області, де працює заявник, розташоване за адресою: вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв Центрального району Миколаївської області, а юридична адреса відповідача: вул. Січових Стрільців, 37/41, м. Київ.

Тобто, місцезнаходження відповідача м. Київ, а місце виконання виконавчого напису вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв Центрального району Миколаївської області.

Для застосування правил виключної підсудності, передбаченої статтею 30 ЦПК України, відсутні підстави.

Відповідно до частини 9 статті 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи вищевикладене, оскільки, місцезнаходження відповідача м. Київ, а місце виконання виконавчого напису вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв Центрального району Миколаївської області, приходжу до висновку, що цивільну справу за позовом ОСОБА_1 необхідно передати на розгляд до Центрального районного суду м. Миколаєва, до територіальної юрисдикції якого відноситься місце виконання виконавчого напису, в зв`язку з непідсудністю справи Жовтневому районному суду Миколаївської області.

Керуючись статтею 31 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу №477/452/20 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчук Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню передати на розгляд до Центрального районного суду м. Миколаєва, що розташований за адресою: вул. Декабристів, 41/12, м. Миколаїв, 54020, в зв`язку з непідсудністю справи Жовтневому районному суду Миколаївської області.

Відповідно до ст.ст.354-355 ЦПК України ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня одержання позивачем її копії.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Суддя В.В. Полішко