02 березня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси:
під головуванням судді Єршової Л.С.
за участю секретаря судового засідання Радзімовської Р.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до суб`єкта підприємницької діяльності Браницького ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у сумі 2000,00 доларів США,
До суду звернувся ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , про стягнення грошових коштів у сумі 2000,00 доларів США.
В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що між ним та відповідачем 18 січня 2019 року укладено Договір про надання інформаційних послуг. Відповідно до умов пункту 1. зазначеного договору, виконавець (відповідач за позовом) зобов`язався: надати послуги з пошуку нерухомості для придбання замовником (позивачем) у власність, а замовник (позивач) зобов`язався прийняти та сплатити виконавцю вказану послугу; здійснити в період дії даного договору проведення інформаційно-маркетингових заходів, направлених на проведення перевірки правовстановлюючих документів та надання допомоги в підготовці необхідних документів для придбання об`єкту нерухомості у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_3 .
Крім того, умовами р.2 вказаного договору передбачено обов`язок відповідача, у тому числі: організувати огляд нерухомості; приймати участь в переговорах між продавцем нерухомості та замовником (позивачем по справі); консультувати замовника з усіх питань, що стосуються вказаної нерухомості; перевіряти правовстановлюючі документи на вказаний нерухомий об`єкт.
Послуги виконавця з пошуку об`єкту нерухомості вважаються виконаними в день укладання попереднього договору (п.3.1. договору).
На даний час відповідачем умови договору не виконані, оскільки вищевказана квартира продана іншому покупцю, грошові кошти не повернуті, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.
Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. від 05.07.2019 року розгляд даної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
В подальшому до суду не надходило заяви відповідача із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного провадження.
Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Доказів поважності причин неявки до суду не надав.
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності згоди представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280-281 ЦПК України.
Суд дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18.01.2019 року між СПД ОСОБА_3 (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник) було укладено договір про надання інформаційних послуг, відповідно до умов якого виконавець ( ОСОБА_3 ) зобов`язався за завданням замовника ( ОСОБА_1 ) надати послуги з пошуку нерухомості, надати допомогу у придбанні квартири за адресою: АДРЕСА_3 .
Як стверджує позивач, відповідач йому послуги, визначені договором, не надав.
При цьому, позивач зазначає, що він у відповідності до п. 3.5. зазначеного договору сплатив відповідачу аванс у розмірі 2000,00 доларів США, який відповідач йому відмовляється повернути, не дивлячись на невиконання умов договору. При цьому єдиним доказом, що підтверджує позовні вимоги, позивач вважає вищевказаний договір, копію якого і надав до суду.
У зазначеному договорі лише зазначено про наміри його сторін передати та прийняти грошову суму, а це не зазначає, що одна сторона передала, а інша сторона прийняла певну суму грошових коштів.
Всупереч ст.ст 76-80 ЦПК України позивач належними та допустимими доказами, якими у даному випадку могли б бути - квитанція про перерахування коштів у безготівковій формі або квитанція про сплату коштів у касу відповідача у готівковій формі чи письмова розписка про передачу і прийняття грошових коштів, не довів факту внесення ним грошових коштів у вигляді авансу (передоплати), як передбачено п. 3.5. вищевказаного договору.
Жодних клопотань щодо витребування додаткових доказів позивач до суду не заявляв.
За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
В свою чергу, статтями 12 і 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положеннями ст. ст. 76 - 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.
Таким чином, встановивши, що позивач належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, суду не надав, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні у зв`язку з його недоведеністю.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України,
У задоволенні позову ОСОБА_1 до суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів у сумі 2000,00 доларів США, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.
Суддя Л.С. Єршова