Справа №491/981/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
(в порядку ст.ст.280-282 ЦПК України)
18 березня 2020 року Ананьївський районний суд Одеської області
у складі: головуючого у справі судді Желяскова О.О.,
за участю: секретаря судового засідання Гула О.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьїв Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа Ананьївська міська рада
До Ананьївського районного суду Одеської області звернувся із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа Ананьївська міська рада.
Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що він є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу житлового будинку, який посвідчений 19.01.2007 року приватним нотаріусом Ананьївського районного нотаріального округу Воробйовим А.О., та зареєстровано в реєстрі за №49.
Як зазначає позивач, що відповідач по справі ОСОБА_2 є його колишньою дружиною, але шлюб між ними розірвано рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 13 березня 2013 року та на даний час членом його сім`ї відповідач не являється.
Як вбачається з позовної заяви, що позивачеві не відомо фактичне місце проживання відповідача, так як вона не проживає за адресою своєї реєстрації більше п`яти років. Крім того, ніяких речей відповідача в будинку не має.
Позивач вказує, що відповідач не приймає участі у збереженні та утриманні будинку, не сплачує комунальні послуги. В даній ситуації обмежуються його права як власника будинку, а саме в діях щодо розпорядження та володіння своєю власністю на свій розсуд, що зумовлює його звернення до суду з даною позовною заявою.
Крім того, позивач зазначає, що в зв`язку з реєстрацією місця проживання відповідача в його будинку він не має можливості оформити належним чином житлову субсидію для оплати житлово-комунальних послуг згідно із Законом України «Про житлові субсидії», так я на відповідача нараховуються соціальні норми споживання житлово-комунальних послуг та до сукупного доходу його родини повинні враховуватись також доходи відповідача. Відповідно до цього існує загроза позбавлення позивача на отримання субсидії.
Також в позовній заяві позивач вказує, що він є непрацездатною особою, інвалідом 3 групи, ніяких доходів окрім пенсії його родина не має, тому отримання житлової субсидії є життєвою необхідністю.
Ухвалою головуючим суддею у справі постановленою 21 жовтня 2019 року було відкрито провадження у справі (а.с.18).
У судове засідання, що призначене на 18 березня 2020 року позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений належним чином. Однак, в матеріалах справи міститься письмова заява позивача, яка була подана ним до суду 11 грудня 2019 року, в якій він просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує (а.с.26).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання, що призначене на 18 березня 2020 року не з`явилася, про дату, час та місце проведення якого була повідомлена належним чином, а саме через розміщення на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик до суду (а.с.39).
З урахуванням вимог, визначених в ч.11 ст. 128 ЦПК України, що з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Також, суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що на зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , направлялися рекомендованим відправленням судові повістки про виклик до суду, однак до суду поверталися поштові конверти з відміткою центру поштового зв`язку «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» та «за закінченням терміну зберігання» (а.с.25,34).
Третя особа Ананьївська міська рада у судове засідання, котре призначене на 18 березня 2020 року не з`явилася, про дату, час та місце проведення якого сповіщалася належним чином. При цьому, в матеріалах справи міститься клопотання міського голови про розгляд справи за відсутності представника міської ради, проти позову міська рада не заперечує (а.с.23).
В установлений строк в ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачем не було подано відзив на позовну заяву до суду, тому відповідно до вимог ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Крім того, третьою особою не було подано до суду пояснення щодо позову, яке передбачено ст.181 ЦПК України.
Враховуючи викладене, положення ч.3 ст.223 ЦПК України, наявність відомостей про належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце слухання справи, заяву позивача про розгляд справи за її відсутності, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за учасників справи.
При цьому, ч.4 ст.223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У відповідності до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
При цьому, з наведених вище обставин вбачається, що відповідач, неодноразово був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, при цьому у судові засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, що відповідає передумовам заочного розгляду справи, передбаченим пунктами 1 та 2 частини 1 статті 280 ЦПК України.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач відзив на позовну заяву не подав, що відповідає умові визначеній п.3 ч.1 ст.280 ЦПК України.
Враховуючи викладене, суд вважає що існують визначені ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України підстави та умови для здійснення заочного розгляду справи, про що у відповідності до положень ч.1 ст.281 ЦПК України без виходу до нарадчої кімнати постановлено відповідну ухвалу.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України у вигляді НОМЕР_1 D картки № НОМЕР_2 (а.с.4).
Відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має 3 групу інвалідності (а.с.4).
Відповідачем у справі є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Ананьївської міської ради №702 від 18 жовтня 2019 року про реєстрацію місця проживання особи (а.с.17).
Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, однак відповідно до копії рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 13 березня 2013 року шлюб між ними було розірвано (а.с.12).
Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 володіє на праві приватної власності житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 19 січня 2007 року серії ВЕС №396258, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13283057 від 19 січня 2007 року та копією витягу з Державного реєстру правочинів №3472739 від 19 січня 2007 року (а.с.5-7).
З довідки виписки із будинкової книги про склад сім`ї та реєстрацію №2091 виданої Ананьївською міською радою 10 вересня 2019 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником домоволодіння, котре знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також в цьому домоволодінні зареєстровані: ОСОБА_2 , 1981 року народження, ОСОБА_3 , 2003 року народження, ОСОБА_4 , 2004 року народження та ОСОБА_5 , 1970 року народження (а.с.8).
З копії акту обстеження складеного депутатом Ананьївської міської ради ОСОБА_6 від 03 вересня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично в даному будинку не проживає з 2013 року (а.с.10).
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до частини 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною 1 статті 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Зі змісту частини 2 статті 386 ЦК України вбачається, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Водночас відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом по справі № 766/817/17.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
В зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що судові витрати понесені позивачем ОСОБА_1 в розмірі 768,40 грн., які пов`язані зі сплатою судового збору при подачі позовної заяви до суду підлягають стягненню на його користь з відповідача ОСОБА_2 .
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 76-81, 8, 89, 141, 229, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-283, 352, 354, ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа Ананьївська міська рада - задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України у вигляді НОМЕР_4 картки № НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження свої майном житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без її згоди.
Рішення суду є підставою для органів реєстрації для зняття з реєстраційного обліку місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого 18 вересня 2014 року Ананьївським РС ГУДМС України в Одеській області, відомості щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків відсутній, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України у вигляді НОМЕР_4 картки № НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , понесені ним судові витрати в розмірі 768 гривень 40 копійок, пов`язані зі сплатою судового збору при подачі позовної заяви.

Копію рішення направити учасникам справи.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

Відомості про сторін у справі на виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач:ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ;
Відповідач:ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , відомості щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків відсутні;
Третя особа:Ананьївська міська рада, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04056807, розташований за адресою: 66401, Одеська обл., м. Ананьїв, вул. Незалежності, 20.

Суддя: О.О.Желясков

Рішення набуло законної сили "__"__________________20___ року.