2/953/3315/20
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2020 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Єфіменко Н.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області (філія ГСЦ МВС) Територіального сервісного центру МВС №6341 (ТСЦ МВС 6341) про визнання права власності на транспортний засіб, -

встановив:

29 жовтня 2020 р. до Київського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 до ГСЦ МВС, РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області, ТСЦ МВС 6341, у якому просив визнати за ним право власності на вантажний автомобіль FAW CA 3252, жовтого кольору, 2008 року випуску, шасі (VIN) НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_2 .

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Вимоги до позовної заяви визначені у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а наслідки їх невиконання, передбачені положеннями ст.185 ЦПК України.

Так, всупереч вимогам п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем некоректно зазначено найменування відповідача та не вказано його ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Також, обираючи спосіб захисту порушеного права та звернувшись до суду позовними вимогами до сервісного центру МВС в Харківській області про визнання за ним права власності на транспортний засіб, позивач не врахував, що відмова органу державної реєстрації прав в оформленні права власності на майно та видачі свідоцтва, у зв`язку з ненаданням необхідних документів для оформлення такого права, не є оспорюванням права власності на майно. Зокрема, сервісний центр не перебуває з позивачем у правовідносинах щодо здійснення ним прав володіння, користування та розпорядження майном, щодо якого заявлено позовні вимоги про визнання права власності, не оспорює та не претендує на таке право.

Така позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 червня 2011 року у справі № 3-55гс11.

Твердження позивача про те, що відповідач не визнає і оспорює його право власності на вантажний автомобіль не ґрунтуються на законі, оскільки у даному випадку відповідач, відмовляючи позивачу у реєстрації транспортного засобу, діяв як особа публічного права, покликана на виконання функцій держави стосовно контролю за дотриманням закону, а не як особа приватного права, а спірні правовідносини, що склалися між сторонами є публічно-правовим, а не приватно-правовими.

Водночас, суд вважає за необхідне роз`яснити, що позивач не позбавлений можливості захисту свого права у порядку адміністративного судочинства, якщо вважає, що його право порушено відмовою у вчиненні реєстраційної дії.

Однак, всупереч, п.6, п.7 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява не містить: відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися .

З урахуванням викладеного, вважаю, що подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України і без усунення вказаних недоліків не може бути прийнята до розгляду у суді, а тому на підставі ст. 185 ЦПК України підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 175, 185, 260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області (філія ГСЦ МВС) Територіального сервісного центру МВС №6341 (ТСЦ МВС 6341) про визнання права власності на транспортний засіб, - залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків тривалістю п`ять днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачеву, що у разі неусунення недоліків, зазначених в ухвалі суду у встановлений судом строк, позов буде вважатися не поданим та буде повернутий позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -