Справа № 444/2987/19
Провадження № 2/444/283/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою. Просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку АДРЕСА_1 .

В обгрунтування своїх позовних вимог покликається на наступне. Їй на праві власності належить житловий будинок в АДРЕСА_1 , 1/2 частка якого їй належить на підставі свідоцтва про право власності, виданого Надичівською сільською радою 22.03.1996 року, що стверджено витягом з Державного реєстру речових прав від 17.10.2018 року та 1/2 частка їй належть на підставі договору купівлі-продажу від 01.11.2018 року, який укладено між нею та відповідачем, що стверджено договором купівлі- продажу 1/2 частки житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Жовківського нотаріального округу Капуш І.М. Зазначає, що придбана частка зареєстрована на її ім`я, що стверджено витягом з державного реєстру речових прав від 01.11.2018 року.

Відповідач на день посвідчення договору значився зареєстрованим у вищевказаному будинку, але не проживав і не проживає в такому по даний час. З п. 10 договору купівлі- продажу вбачається, що до 01.05.2019 року відповідач ОСОБА_3 , він же продавець, зобов`язувався знятися з реєстрації в будинку, однак по даний час не виконав такого. Стверджує, що вона як власник будинку не може розпоряджатися своїм майном, отримати передбачені права та пільги по утриманню будинку, а тому, просить позов задоволити.

Позивачка в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі із підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав. Однак просив позивачку не знімати його із реєстрації місця проживання ще хоча б до року часу, оскільки він не має постійного місця проживання і на даний час проживає в гуртожитку в м. Львові, хоч дійсно є зареєстрований в с. Нове Село Жовківського району Львівської області. Пояснив, що рік часу йому необхідний для того, щоб знайти собі постійне місце проживання з метою реєстрації. Разом з тим, відповідач у судовому засіданні зазначив, що він визнає позов і згідний з тим, щоб його зняли із реєстрації місця проживання в с. Нове Село Жовківського району Львівської області.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач визнає позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ч. 2 ст. 81 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено наступне. Позивачці на праві власності належить житловий будинок в АДРЕСА_1 , 1/2 частка якого їй належить на підставі свідоцтва про право власності, виданого Надичівською сільською радою 22.03.1996 року, що стверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.10.2018 року та 1/2 частка їй належить на підставі договору купівлі-продажу від 01.11.2018 року, який укладено між нею та відповідачем, що стверджено договором купівлі- продажу 1/2 частки житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Капуш І.М., що стверджено витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.11.2018 року.

За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області від 02.12.2019 року відповідач зареєстрований за адресою: с.Нове Село Жовківського району Львівської області, що також стверджується копією будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1 в матеріалах справи.

Із довідки виконавчого комітету Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області від 15.11.2019 року № 1991 вбачається, що гр. ОСОБА_2 , 1961 р.н., зареєстрований, але не проживає з 1997 року в АДРЕСА_1 .

Із п. 10 Договору купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку від 01.11.2018 року, укладеного між сторонами, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зобов`язується не реєструвати у будинку будь-яких осіб і знятись з реєстрації до 01.05.2019 року.

Судом встановлено, що відповідач станом на дату подання позовної заяви із вищевказаного місця реєстрації не знявся, хоча в судовому засіданні пояснив, що дійно фактично не проживає там.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, розпоряджається належним йому майном на власний розсуд.

Позивачка стверджує, що у зв`язку із реєстрацією відповідача, вона як власник будинку не може розпоряджатися своїм майном та отримати передбачені права та пільги по утриманню будинку.

Згідно ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Жодного договору найму зі позивачем відповідач не укладав.

Ст. 72 Житлового кодексу України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та п. 26 Правил реєстрації місця проживання (Постанова КМУ №207 від 02.03.2016 р.), зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

У постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Проте відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 3 "Правил реєстрації місця проживання", реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п. 8 Правил реєстрації місця проживання з питань «прописки» необхідно звертатися до органу реєстрації безпосередньо (тобто до відповідного органу місцевого самоврядування) або до центру надання адміністративних послуг (у випадку, якщо такий центр створено і він надає цю послугу у вашій територіально-адміністративній одиниці).

На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що відповідач визнає позов і дійсно є відсутнім за зареєстрованим місцем проживання протягом тривалого часу, більше ніж встановлено законодавством для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а також враховуючи те, що позивач не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд із-за реєстрації особи, яка тривалий час не проживає у її житловому будинку, а тому позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 23, 141, 200, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Ясиновський Р. Б.