Справа № 303/1323/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 лютого 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Мацунича М.В.,

за участі секретаря - Юрочко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, ОСОБА_1 , ПАТ «Піреус Банк МКБ» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 17 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Піреус Банк МКБ» про визнання недійсними електронних торгів, скасування акту про реалізацію предмета іпотеки та свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 у березні 2017 року звернувся в суд з позовом до відповідачів - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Піреус Банк МКБ», в якому просив визнати недійсними електронні торги за лотом № 184809 з реалізації предмета іпотеки - млинзаводу, загальною площею 1501,7 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що відбулися 26-28 грудня 2016 року; скасувати акт про реалізацію предмета іпотеки від 29 грудня 2016 року та скасувати свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, серія та номер 1201, видане 30 грудня 2016 року приватним нотаріусом Мукачівського нотаріального округу Тромпак Н. В.

В обґрунтування позову посилався на те, що зважаючи на принцип «неможливості зворотньої дії закону в часі», до спірних правовідносин має застосовуватися редакція Закону України «Про іпотеку», яка була чинною на момент їх виникнення, тобто в момент укладення кредитного договору та похідного договору іпотеки 31.08.2011, якою передбачено проведення лише двох етапів прилюдних торгів із максимальним зниженням вартості іпотечного майна до 25%. Проведення третіх електронних торгів Законом України «Про іпотеку» не передбачалося. Вказана правова позиція також закріплена у правових висновках Верховного Суду України, що викладені у постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 3-1117гс15 та від 23 вересня 2014 року у справі № 3-113гс14. Порушення норм Закону України «Про іпотеку» беззаперечно вплинуло на результат електронних торгів, адже приміщення реалізовано за заниженою ціною із не передбачених законом третіх електронних торгів, чим порушено права позивача, що є підставою для визнання вказаних електронних торгів недійсними на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України. Зважаючи на факт недійсності правочину, пов`язаного із проведенням електронних торгів з реалізації предмета іпотеки, акт та свідоцтво теж підлягають скасуванню, як похідні документи від правочину, який не породжує жодних юридичних наслідків, окрім тих, що пов`язані із його недійсністю.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 09 березня 2017 року (яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 29 травня 2017 року) за заявою ОСОБА_2 вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 відчужувати Млинзавод, загальною площею 1501,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 до набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсними електронні торги за лотом № 184809 з реалізації предмета іпотеки - млинзаводу, загальною площею 1501,7 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що відбулися 26-28 грудня 2016 року. Скасовано акт про реалізацію предмета іпотеки від 29 грудня 2016 року. Скасовано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, серія та номер 1201, видане 30 грудня 2016 року приватним нотаріусом Мукачівського нотаріального округу Закарпатської області Тромпак Н. В.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПАТ «Піреус Банк МКБ», ОСОБА_1 та УДВС ГТУЮ в Закарпатській області оскаржили його в апеляційному порядку. Вважають, що таке прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та порушення норм процесуального права та підлягає скасуванню.

ПАТ «Піреус Банк МКБ» у апеляційній скарзі зазначає, що підставою виникнення спірних правовідносин є безпосередньо не кредитний договір, а настання певних подій, передбачених договором іпотеки - невиконання забезпечених зобов`язань, наслідком чого було звернення стягнення на предмет іпотеки і його примусова реалізація шляхом проведення прилюдних торгів, тому на ці правовідносини як такі, що виникли після 16 жовтня 2011 року, поширюється дія Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг».

ОСОБА_1 у апеляційній скарзі вказує на те, що підстави для визнання електронних торгів недійсними відсутні, оскільки процедура їх проведення не порушена, майно реалізовувалося після других торгів з врахуванням 70% початкової вартості майна у відповідності до Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про виконавче провадження» у редакціях, які діяли на момент реалізації майна. Таким чином, судом першої інстанції неправильно застосовано положення п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг».

УДВС ГТУЮ в Закарпатській області в апеляційній скарзі покликається на те, що у спірних правовідноснах підлягають застосуванню Закон України «Про іпотеку» та Закон України «Про виконавче провадження» у редакціях, які діяли на момент реалізації майна.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 14 вересня 2017 року апеляційні скарги ПАТ «Піреус Банк МКБ», ОСОБА_1 та УДВС ГТУЮ в Закарпатській області відхилено, а рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 липня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року касаційні скарги ПАТ «Піреус Банк МКБ», ОСОБА_1 та УДВС ГТУЮ в Закарпатській області задоволеного частково. Ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 14 вересня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вказане рішення мотивоване тим, що правовідносини з примусової реалізації заставленого майна повинні регулюватися нормативними актами, чинними на час вчинення певної процесуальної дії, зокрема проведення торгів; крім того, судом не перевірено дотримання порядку уцінки реалізованого на торгах майна, що діяв на момент проведення електронних торгів; не надано належної оцінки усім доводам апеляційних скарг щодо відсутності порушення прав боржника під час реалізації млинзаводу, зокрема, при оформленні результатів торгів.

Таким чином, апеляційним судом розглядаються апеляційні скарги Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, ОСОБА_1 , ПАТ «Піреус Банк МКБ» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 17 липня 2017 року.

У відзиві на ці апеляційні скарги ОСОБА_2 просив їх відхилити за залишити рішення місцевого суду без змін.

Учасники справи та їх представники в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що стверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.163-168 т. 2). Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, судова колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, а сторонами визнаються та не спростовуються обставини щодо укладення кредитного договору, договору іпотеки та передачі спірного майна в забезпечення виконання зобов`язань.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 13.01.2016 головним державним виконавцем ВДВС ГТУЮ у Закарпатській області відкрито виконавче провадження № 4938722 з виконання виконавчого листа №0707/105505, виданого 14.03.14 Мукачівським міськрайонним судом про стягнення заборгованості, зокрема, з ОСОБА_2 як одного з солідарних боржників.

В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем проведено опис майна боржника, а саме: млинзаводу, загальною площею 1501,7 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2

27.01.2016 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошенння заборони його відчуження.

18.04.2016 державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності для надання письмового висновку, звіту про оцінку майна (акт оцінки майна) щодо визначення ринкової вартості предмета іпотеки.

Згідно висновку оцінювача станом на 01.07.2016 ринкова вартість об`єкту оцінки - предмета іпотеки склала 2088000,00 грн.

У зв?язку з надходженням заперечення від боржника на звіт про оцінку майна, державний виконавець призначив рецензування звіту про оцінку майна, та одночасно попередив ОСОБА_2 про те, що в разі несплати витрат у розмірі 800 грн. пов?язаних з рецензуванням звіту, його заперечення з результатами оцінки майна буде залишено без розгляду, а майно буде передне на реалізацію.

29.08.2016 експерт повідомив про неможливість проведення рецензії у зв?язку з несплатою витрат на рецензування.

30.08.2016 складено заявку щодо реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, яка прийнята до виконання ДП «СЕТАМ».

Перші та другі торги не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.

Після проведення повторної уцінки початкова вартість продажу становила 1461600 грн.

26-28.12.2016 на веб-сайті СЕТАМ відбулися електронні торги за лотом № 184809 з реалізації предмета іпотеки - млинзаводу, загальною площею 1501,7 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

За наслідками проведених електронних торгів майно реалізовано за 1461600 грн.

29.12.2016 на рахунок з обліку депозитних сум ВДВС ГТУЮ у Закарпатській області надійшли кошти від переможця торгів ОСОБА_1 від реалізації вищезазначеного майна та заява про видачу акту про реалізацію предмета іпотеки.

29.12.2016 в.о. начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Секерня В.М. затвердив акт про реалізацію предмета іпотеки, згідно якого переможцем електронних торгів визначено ОСОБА_1 та який став підставою для подальшого оформлення переможцем торгів права власності на майно.

30.12.2016 на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, серія та номер 1201, виданого 30.12.2016, приватний нотаріус Мукачівського нотаріального округу Тромпак Н. В. здійснив державну реєстрацію права власності на млинзавод за ОСОБА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Закон України «Про іпотеку», в редакції, чинній на дату укладення договору іпотеки, не передбачав проведення трьох етапів торгів, що призвело до реалізації майна за заниженою вартістю, чим порушено права позивача. Таким чином, недотримання в момент вчинення правочину, пов?язаного із проведенням електронних торгів, правил, передбачених Законом України «Про іпотеку», є підставою для визнання таких електронних торгів недійсними. Крім того, відповідачами не було дотримано вимог щодо оформлення результатів електронних торгів, що є підставою для скасування Акту про реалізацію предмета іпотеки від 29.12.2016 року, та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, яке є похідним від акту.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 41 Закону «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах здійснюється у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом «Про виконавче провадження», та з дотриманням вимог цього Закону.

Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю дій і правовідносин (урегульованих Законами України «Про виконавче провадження», «Про іпотеку» та іншими нормативно-правовими актами), що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.

Правова природа відносин з реалізації майна боржника - предмета іпотеки не може характеризуватися як договірна, оскільки ці відносини регулюються законом, а не договором. Дії державного виконавця (їх обсяг, кількість, послідовність) не перебувають у сфері договірного регулювання.

З огляду на те, що підставою виникнення правовідносин сторін у справі є безпосередньо не кредитний договір, а настання певної події, передбаченої іншим договором, договором іпотеки (невиконання зобов`язань), внаслідок якої звертається стягнення на майно боржника - предмет іпотеки шляхом проведення торгів, тому на такі правовідносини не поширюється дія п.2 р.ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року та встановлював, що зміни, внесені, зокрема, до Закону України «Про іпотеку» (в частині можливості проведення третіх торгів та збільшення максимально допустимої суми зменшення вартості предмета іпотеки), не поширюються на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності.

Отже, з урахуванням положень ч.3 ст.2 ЦПК України, правовідносини з примусової реалізації заставленого майна повинні регулюватися нормативними актами, чинними на час вчинення певної процесуальної дії, зокрема - проведення торгів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.03.2016 у справі № 6-2411цс15.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що у вказаній постанові Верховного Суду України від 30.03.2016 у справі № 6-2411цс15 зазначено, що судові палати у складі суддів Верховного Суду України відступили від правової позиції, викладеної у справі №3-113гс14, на яку посилається позивач в обгрунтування позовних вимог.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що до спірних правовідносин необхідно було застосовувати положення ч.2 ст.49 Закону України «Про іпотеку», у редакції, що була чинною на момент укладення договору іпотеки, оскільки правовідносини з примусової реалізації заставленого майна повинні регулюватися нормативними актами, чинними на час проведення прилюдних торгів.

Щодо самої процедури проведення спірних електронних торгів, то колегія суддів зазначає наступне.

Реалізація майна на торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, з урахуванням особливостей, передбачених законодавством щодо проведення аукціону. Складання за результатами їх проведення акту про проведення торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на торгах, а відтак є правочином.

Враховуючи, що відчуження майна з торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину, а саме статей 203, 215 ЦК України.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами електронних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами електронних торгів, то підставами для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент звернення стягнення на предмет іпотеки та відкриття виконавчого провадження, регулювалися нормами Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (ч.8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV).

Згідно з ч.1 ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в ч.8 ст.57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

На момент передачі спірного нерухомого майна на електронні торги - 30.08.2016 - був чинним Закон України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV, а також Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2015 № 2710/5 (далі - Порядок № 2710/5).

05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, а також Порядок реалізації арештованого майна, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5.

Згідно з п.8 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII майно, передане на реалізацію до набрання чинності цим Законом, продовжує реалізовуватися у порядку (у тому числі за вартістю), що діяв до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що спірне нерухоме майно було передано на реалізацію у серпні 2016 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, то порядок реалізації повинен визначатись відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV.

Разом з тим, повторна уцінка майна була здійснена після набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (торги не відбулись 05-07 жовтня та 17-19 листопада 2016 року), тому проведення такої уцінки спірного нерухомого майна відповідно до п.8 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII повинно було проводитись з урахуванням положень цього Закону.

Відповідно до ч.5 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII передбачено, зокрема, що не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, його вартості, визначеної в порядку, встановленому ст.57 цього Закону. У разі повторної не реалізації майна, нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, визначеної в порядку, встановленому ст.57 цього Закону.

При цьому, Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, як і Закон України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV, також містить положення про те, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (ч.7 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII).

Відповідно до ч.2 ст.49 Закону України «Про іпотеку», у редакції, яка була чинною на момент уцінки майна та проведення електронних торгів, якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах становить 80 відсотків. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах становить 70 відсотків початкової вартості майна.

Як вбачається з матеріалів справи, реалізація спірного предмета іпотеки була проведене на третіх електронних торгах за ціною 1461600 грн, що становить 70 процентів від стартової ціни лоту (2088000,00 грн.), тобто, ціна продажу спірного нерухомого майна була визначена з дотриманням порядку уцінки майна, що діяв на момент проведення електронних торгів.

Таким чином, процедура проведення електронних торгів була дотримана.

У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року в справі № 3-242гс16 викладено правовий висновок, що при вирішення спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

У постанові Верховного Суду України від 29.11.2017 року в справі № 668/5633/14-ц також викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічні правові висновки вкладені у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року в справі № 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року в справі № 6-1749цс15, від 13 квітня 2016 року в справі № 6-2988цс15, від 29 червня 2016 року в справах № 6-370цс16 та № 6-547цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 6-231цс17.

Враховуючи, що продаж предмета іпотеки було здійснено за ціною, що становила 70 процентів від початкової ціни, що відповідало вимогам ч.5 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, яка відповідно до п.8 Прикінцевих та Перехідних положень цього Закону підлягала застосування при проведенні другої та третьої уцінки спірного майна, то відсутні підстави стверджувати про порушення прав позивача.

Доводи позивача на те, що належне йому майно було продано за заниженою ціною, не підтверджені жодними доказами, та є безпідставними, оскільки ціна майна, що виставляється на торги з метою примусового продажу, є відмінною від ринкової вартості та залежить від попиту (пропозицій) учасників торгів.

Як вбачається з матеріалів справи, оцінку майна, необхідну під час здійснення виконавчого провадження, було проведено належним суб`єктом оціночної діяльності в порядку, передбаченому Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Позивач правом оскарження результатів вартості оцінки майна у судовому порядку у 10-ти денний строк з дня отримання відповідного повідомлення не скористався. Разом із тим, визначення вартості майна є дією державного виконавця і така дію не стосуються правил проведення електронних торгів, встановлених Порядком, та має самостійний спосіб оскарження і не може бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №925/529/17.

Таким чином, позивач не довів порушення норм закону під час проведення спірних електронних торгів, які вплинули чи могли вплинути на результат торгів, а також не довів порушення його прав і законних інтересів під час проведення спірних електронних торгів чи оформленні їх результатів, тому відсутні підстави для визнання електронних торгів недійсними.

У зв`язку з тим, що інші вимоги позивача мають похідний характер від визнання недійсними прилюдних торгів вони також не підлягають задоволенню.

Зважаючи на викладене, через невідповідність висновків суду обставина справи та неправильне застосування норм матеріального права (п. п.3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України) апеляційні скарги слід задовольнити - оскаржуване судове рішення слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 09.03.2017.

За подання апеляційних та касаційних скарг сплачено:

- ПАТ «Піреус Банк МКБ» - 7399,20 грн. (5095,20 грн. за подання апеляційної скарги (а.с.206, т.1) та 768,00 грн. за подання касаційної скарги (а.с.101, т.2);

- ОСОБА_1 - 1472 грн. (704,00 грн. за подання апеляційної скарги (а.с.215, т.1) та 768,00 грн. за подання касаційної скарги (а.с.68, т.2);

- УДВС ГТУЮ в Закарпатській області 3232 грн. (2464,00 грн. за подання апеляційної скарги (а.с.22, т.1) та 768,00 грн. за подання касаційної скарги (а.с.101, т.2).

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, вказані суми судових витрат на користь апелянтів слід стягнути з позивача.

Керуючись ч. 4 ст. 258, п.2 ч. 1 ст. 374, п.п.1, 3, 4 ст. 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, ОСОБА_1 , ПАТ «Піреус Банк МКБ» задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 17 липня 2017 року скасувати, та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 09.03.2017.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ПАТ «Піреус Банк МКБ» (м.Київ, вул. Іллінська, 8, код ЄДРПОУ 20034231) 7399,20 грн. у відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги та касаційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (м.Мукачево, РНОКПП НОМЕР_2 ) 1472 грн. у відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги та касаційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області (м.Ужгород, пл.Ш.Петефі,14, ) 3232 грн. у відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги та касаційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 березня 2020 року.

Головуюча

Судді