Справа № 366/732/20
Провадження № 2/366/322/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

7 грудня 2020 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області

у складі: головуючої судді Слободян Н.П.,

(секретар судового засідання Мартовицька Н.Є.),

розглянувши в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінфорс» з вимогою визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом БРНО Колейчиком В.В. 14.03.2020, зареєстрований в реєстрі за № 3778 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості у розмірі 14272,05 грн., стягнути з відповідача кошти, які встигнуть стягнути за оспорюваним виконавчим написом та сплачаний судовий збір ( 1261,20 грн.).

Позивач мотивує свої вимоги тим, що він взагалі на визнає існування боргу чи будь-яких зобов`язань перед відповідачем, бо навіть про існування такої фінустанови як ТОВ «Фінфорс» не знає, а приватний нотаріус, видаючи виконавчий напис, використав постанову КМУ від 26.11.2014 № 662, яка дозволяла нотаріусу вчиняти виконавчі написи у справах щодо кредитних договорів. Проте, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.03.2015 у справі № 826/20084/14 визнано незаконною цю постанову в частині п.1.та 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. Постановою Київського апеляційного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 визнано незаконним і нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин», а , відтак, Перелік діє у попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Крім того, відсутні докази безспірності заборгованості. З огляду на це виконавчий напис нотаріуса не підлягає виконанню. І, як наслідок, стягнути відраховані за цим виконавчим листом кошти, оскільки законодавство забороняє накладення арешту на пенсію, яка є єдиним джерелом доходу позивачки.

Рух справи

01.04.2020 до суду надійшла зазначена позовна заява з доданими до неї документами (а.с. 1-8) та заявою про забезпечення позову (а.с.9-10), в якій просив зупинити стягнення з ОСОБА_1 та зняти арешт з рахунків ОСОБА_1

01.04.2020 справа була передана на розгляд судді Тетервак Н.А. ( а.с.19), яка ухвалою від 07.04.2020 частково задовольнила клопотання про забезпечення позову, зупинивши стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса ( а.с.20-22), в той же день було відкрите провадження у справі. Вирішено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання на 07.05.2020 ( а.с.23-24).

09.04.2020 позивачем подано до суду клопотання про постановлення додаткової ухвали по заяві про забезпечення позову в частині зняття арешту із зарплатного рахунку ОСОБА_1 ( а.с.28). Ухвалою від 17.04.2020 у задоволенні клопотання було відмовлено (а.с.30).

23.04.2020 позивачем до суду подано клопотання про витребування оригіналів доказів ( а.с.33-34) у відповідача та третьої особи.

24.04.2020 позивачем подано клопотання про зняття арешту з зарплатного та пенсійного рахунків ( а.с.40-41). Ухвалою від 24.04.2020 клопотання повернуте заявнику (а.с.54-55)

06.05.2020 позивачем подано до суду заяву про зняття арешту із зарплатного та пенсійного рахунків. ( а.с.66-69). Ухвалою від 12.05.2020 клопотання повернуте заявнику (а.с.96-97).

13.05.2020 позивач заявив відвід судді Тетервак Н.А. ( а.с.98-100), який ухвалою від 09.06.2020 задоволено ( а.с.107).

Згідно протоколу повторного авторозподілу від 11.06.2020 справу передано на розгляд судді Слободян Н.П., і того ж дня прийнята до провадження. Підготовче судове засідання призначене на 26.06.2020.

30.06.2020 позивачем подано клопотання про зняття арешту з пенсійного рахунку ОСОБА_1 . Ухвалою від 03.07.2020 у задоволенні клопотання відмовлено.

Ухвалою від 29.07.2020 за клопотанням позивача у відповідача та третьої особи витребувані докази, підготовче судове засіданні закрите , справа призначена до розгляду на 15.09.2020. У зв`язку з неявкою сторін, ненадходженням витребуваних доказів, судове засідання відкладено на 20.10.2020.

20.10.2020 у відповідача витребувано копію оспорюваного виконавчого напису, оскільки приватний нотаріус кореспонденцію не отримує і не надав на ухвалу суду витребуваного доказу. Судове засідання відкладено на 07.12.2020.

22.10.2020 від відповідача надійшли витребувані докази за першою ухвалою суду, а 07.12.2020 копія оспорюваного виконавчого напису.

Позиції сторін

Представник позивача у поданих заявах, в т.ч. уточнюючи позовні вимоги, підтримав у повному обсязі, посилаючись на викладене у позові, просив справу розглядати без його участі.

Відповідач ТОВ «Фінфорс», отримавши ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками, не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду, надавши витребувані за клопотанням позивача ухвалами суду копії документів. Про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд без участі представника також не надіслали.

Третя особа приватний нотаріус БРНО Колейчик В.В., отримавши ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками, не скористався процесуальним правом подачі письмового відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду строк. Як не надіслав і витребувані судом ухвалою документи. Проте, двічі направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Мотиви суду щодо встановлених обставин та відповідних їм правовідносин

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що 14.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем на підставі заяви представника ТОВ «Фінфорс», керуючись ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3778, яким нотаріусом звернуто стягнення з громадянина України, яким є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , … який є боржником за Кредитним договором 310361-А від 30.10.2018 року, укладеним з ТОВ «СС ЛОУН»…, правонаступником прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами № 40071779-6 від 30.10.2018 є ТОВ «Фінфорс». Стягнення проводиться за період з 30.10.2018 року по 20.01.2020 року. Сума заборгованості, яка підлягає стягненню, складає 14272,05 грн., в тому числі: 6500,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 2507,05 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 5265,00 грн. - строкова заборгованість за штрафами і пенями.

23.03.2020 на підставі зазначеного виконавчого напису нотаріуса, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною відкрито виконавче провадження ВП № 61616377 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» коштів.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" (надалі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - «Порядок»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку.

Так, згідно зі статтею 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - «Перелік»).

Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи:

- якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

- за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".

Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Суд звертає увагу на те, що ухвалою від 29.07.2020 у відповідача було витребувано належним чином засвідчені копії банківської ліцензії, документів, що підтверджують наявність боргу ОСОБА_1 , докази беззаперечності боргу, підтвердження надходження повідомлень позивачу, та були надані нотаріусу, на підставі яких видано виконавчий напис нотаріуса. Відповідач на виконання цієї ухвали надав копії договору про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту від 04.07.2018 № 310361-А ( в якому відсутні підписи сторін (зазначено, що підпис позивача здійснено електронним підписом одноразовим ідентифікатором 988912, заяву ТОВ «Фінфорс» про вчинення виконавчого напису від 20.02.2020, виписку з особового рахунку (жодної проплати на погашення не здійснено), претензію ТОВ «Фінфос» ОСОБА_1 звимогою погашення боргу у сумі 14272,05 грн. від 20.01.2020 та список відправлень ТОФ «Фінфорс», в т.ч. ОСОБА_1 (докази її отримання адресатом не надані).

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Ч.1 ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Тобто, на день постановлення виконавчого напису 14.03.2020, чинна редакція Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року в частині Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (п.2) передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Як вбачається з матеріалів справи нотаріусу було надано лише письмову версію Договору, який був укладений в електронній формі на сайті Кредитодавця. Суд звертає увагу, що підписання Позичальником договору відбувалося шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Крім того, суд звертає увагу на те, що зазначена вище постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у Справі № 826/20084/14 мотивована тим, що зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не враховують положень п. 6 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якого, якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Таким чином, законодавець забезпечує право боржника на захист його інтересів шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, у пункті 2 Переліку відсутня вимога про надання нотаріусу документів, які б підтверджували повідомлення боржника кредитором про наявність заборгованості та необхідність її погашення, що безперечно є порушенням прав боржника. Водночас, доповнений Постановою розділ Переліку «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» дозволяє кредиторам без повідомлення боржника здійснювати «односторонній» розрахунок заборгованості та звільняє кредитора від обов`язку доведення безспірності боргу, його суми та факту прострочення, , що згідно Постанови суду є порушенням вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». За таких обставин нотаріус не може здійснювати захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису.

Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються. Тобто, у разі відсутності заперечень боржника, вимога кредитора-заставодержателя вважається безспірною.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Відповідно до п. 3.1., 3.5 ст. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як убачається з матеріалів справи, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, відтак, не виконані вимоги ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості. Відповідачем не надано суду для огляду та оцінки доказів направлення боржнику вимоги про погашення заборгованості у зазначеному розмірі, а, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що сума боргу, зазначена у виконавчому написі нотаріуса, яка розрахована відповідачем на дату звернення із заявою про вчинення виконавчого напису, не може бути визнана безспірною, оскільки вона не тільки не визнається позивачкою (вона заперечує саме отримання кредитних коштів), але й тому, що розмір боргових зобов`язань позивача перед Банком, який визначений у виконавчому написі нотаріуса, хоч і є підтвердженим випискою по рахунку позивача за Договором, проте, з цієї виписки неможливо визначити за які періоди здійснено нарахування заборгованості, комісії, штрафних санкцій банком та здійснені позивачкою проплати за договором, а також відсутні докази отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень у не менш ніж тридцятиденний строк, що є обов`язковою вимогою відповідно до п. 6 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Враховуючи викладене, суд вважає, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити, зазначивши у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості та її розміру. Така ж правова позиція ВП ВС викладена у постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16ц, від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 та від 15.01.2020 у справі №305/2082/14ц та ін.

Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Ст. 13 закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно з яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених ним позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У часник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідач не надав відзиву на викладені у позовній заяві аргументи та не з*явився у судове засідання, саме таким чином розпорядившись своїми правами. А тому, вирішуючи вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд враховує, що останній вчинений не на підставі нотаріального посвідченого договору і саме укладення договору не є безспірним. Задоволення позову у цій частині не перешкоджає ТОВ «Фінфорс» звернутися за стягненням зазначеної суми у судовому порядку.

Щодо уточненої позовної вимоги про стягнення з відповідача коштів стягнутих в межах виконавчого провадження № 61616377, відкритого приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. на підставі зазначеного вище виконавчого напису нотаріуса, суд звертає увагу, що жодного доказу проведення такого стягнення позивачем суду не надано. Тобто, вимога не доведена належними та допустимими доказами, а відтак, не підлягає з0адоволенню.

Судові витрати

Відповідно до положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд при вирішенні питання розподілу судових витрат, присуджує стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. та 420, 40 грн. ( судовий збір за забезпечення позову) ( а.с.8, 11).

Враховуючи викладене, керуючись ст. 2, 10, 12, 49, 76,77-81, 82, 89, 247, 265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем 14.03.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 3778 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості у розмірі 15272,05 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1261,20 (840,80 грн.+420,40).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 07.12.2020.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , за реєстр. за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 );

Відповідач: ТОВ «Фінфорс» ( м. Київ, Новопечерський провулок, 19/3, корп. 2, офіс 9, );

Третя особа без самостійних вимог: нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович ( вул. Грушевського, 15, оф.6, м. Бровари, Київська область).

Суддя Н.П.Слободян