Справа № 152/1018/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 березня 2020 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - Войнаровського І.В.,

за участі:

секретаря - Одудовського С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Країло Степан Васильович до ОСОБА_2 , Сапіжанської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання заповіту недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в :

В серпні 2019 року до суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) в інтересах якого діє адвокат Країло Степан Васильович з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі - відповідач 1) Сапіжанської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (далі - відповідач 2) про визнання заповіту недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його тітка - ОСОБА_6 , яка постійно проживала та була зареєстрована в с. Сапіжанка Шаргородського району Вінницької області та фактично успадкувала все залишене майно після смерті свого батька (діда позивача) ОСОБА_7 , яке складається із житлового будинку та земельної частки (паю).

На спадкове майно померлого ОСОБА_7 спадкоємці по закону окрім ОСОБА_6 не претендували, так як ними заяви про прийняття спадщини не подавались. ОСОБА_6 оформила спадщину на земельну частку пай, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом № 537 від 14.09.2017 року. Житловий будинок ОСОБА_6 не оформляла, так як продовжувала проживати в ньому і після смерті свого батька. Остання своєї сім`ї не мала, тому спадкоємцями після її смерті є її племінники, а саме позивач - ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

При зверненні позивачем до Шаргородської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, стало відомо про те, що право власності на житловий будинок, за адресою АДРЕСА_1 , оформлено на ім`я відповідача ОСОБА_2 .

У травні 2019 року позивачу стало відомо, що на розгляді у Шаргородському районному суді перебуває справа № 152/210/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним.

Після ознайомлення з матеріалами справи № 152/210/19 виявлено існування заповіту на підставі якого померлий ОСОБА_7 заповідав усе своє майно своїй правнучці ОСОБА_2 .

У спадковій справі № 333/96 до майна померлого ОСОБА_7 витребуваної з Державного нотаріального архіву Вінницької області міститься заповіт від 03.02.1995 року посвідчений секретарем виконавчого комітету Сапіжанської сільської Ради народних депутатів Шаргородського район Вінницької області Латовою О.І. про існування якого нікому із спадкоємців за законом не було відомо.

На думку позивача виявлені обставини вказують на зацікавленість секретарем виконавчого комітету Сапіжанської сільської ради Шаргородського району Вінницької області Латовою О.І. про складення заповіту на Відповідача-1, а на підтвердження факту підроблення підпису ОСОБА_7 в заповіті, подано висновок експерта №099/19 за результатами проведення почеркознавчої експертизи.

Таким чином, позивач просить суд визнати недійсним заповіт, посвідчений 03 лютого 1995 року секретарем виконавчого комітету Сапіжанської сільської Ради народних депутатів Шаргородського району Вінницької області Латовою Оленою Іллівною, зареєстрований в реєстрі за № 39 та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 13 грудня 1996 року, посвідчене державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори Боярською Л.О. та зареєстроване в реєстрі за № 2-964.

Сторони в судове засідання не з`явились. Від представника позивача - адвоката Залокоцької В.Д. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Відповідачі в судове засідання не з`явились.

Відповідач 1, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Представником Відповідача 2 - Фомишеним П.С. 02 грудня 2019 року до суду подано заяву про розгляд справи за його відсутності.

Треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши усі обставини справи, дослідивши письмові докази, виходячи з принципу верховенства права та захисту порушених прав осіб, установив наступне.

Згідно з матеріалами цивільної справи, спадкодавець ОСОБА_6 є тіткою позивача (а.с. 6-12).

Позивач 31 серпня 2018 року звернувся до Шаргородської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 (а.с. 13).

З матеріалів спадкової справи 333/96 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 вбачається, що після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку в АДРЕСА_1 , спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_2 , інших спадкоємців немає (а.с. 18). Відповідно до заповіту від 03 лютого 1995 року посвідченого секретарем виконавчого комітету Сапіжанської сільської ради народних депутатів Шаргородського району Вінницької області Латовою О.І., ОСОБА_7 заповів своє майно ОСОБА_2 (а.с. 23). В подальшому ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 13 грудня 1996 року, посвідчене державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори Боярською Л.О. та зареєстроване в реєстрі за № 2-964, яким успадкувала житловий будинок в АДРЕСА_1 (а.с. 24). Поряд з цим, з довідки Сапіжанської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 23 травня 2017 року з спадкової справи №30/2017 згідно запису в по господарській книзі №5 особистий рахунок № НОМЕР_1 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ( ОСОБА_7 ) проживала та була зареєстрована, дочка - ОСОБА_6 , яка є спадкоємцем по закону. Спадкоємцем по заповіту є ОСОБА_2 (а.с. 25). 14 вересня 2017 року ОСОБА_6 отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Спапіжанка» розміром 1,36 кадастрових гектарів (а.с. 26). Згідно висновку експерта ТОВ «Експертно-юридична фірма Соломон» №099/19 від 01 серпня 2019 року за результатами проведення почеркознавчої експертизи за заявою адвоката Залокоцької В.Д. встановлено таке: «1. Рукописний запис: ОСОБА_7 », що міститься на клаптику Картону жовтувагото кольору, без вказання дати; рукописний запис у графі: « Личная подпись » у Посвідченні учасника війни, Серія НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_7 від 14.03.1990 року; рукописні записи дат на аркуші паперу з Інструкцією щодо ведення розрахункової книжки для записів про продаж молока та молочних продуктів за лютий 1975 року; рукописний запис на аркуші із Настінного календаря із датою 14 лютого (субота) за 1976 рік.; рукописні тексти молитв, що містяться у Зошиті на 12 арк. «у полоску» із зеленою обкладинкою « Поучіння » і починаються та закінчуються словами: « Молітва Цару Нібесній... » та «... Нині й прісно й Вовіки Віков Амінь» без вказання дати - виконані однією особою. 2. Рукописний запис: « ОСОБА_7 », електрографічне зображення якого міститься у графі « ПІДПИС » в електрофотокопії примірника Заповіту, складеного від імені ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_2 від 03.02.1995 року та рукописний запис: ОСОБА_7 », що міститься на клаптику Картону жовтуватого кольору , без вказання дати; рукописний запис у графі: « Личная подпись » у Посвідченні учасника війни, Серія НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_7 від 14.03.1990 року; рукописні записи дат на аркуші паперу з Інструкцією щодо ведення розрахункової книжки для записів про продаж молока та молочних продуктів за лютий 1975 року; рукописний запис на аркуші із Настінного календаря із датою 14 лютого (субота) за 1976 рік.; рукописні тексти молитв, що містяться у Зошиті на 12 арк. «у полоску» із зеленою обкладинкою « Поучіння » і починаються та закінчуються словами: « Молітва Цару Нібесній... » та «... Нині й прісно й Вовіки Віков Амінь» без вказання дати - виконані різними особами» (а.с. 36 на звороті).

Відповідно до ст. ст. 1233, 1235 ЦК України: заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з частиною другою статтею 1257 ЦК за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до п. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 27 постанови № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом.

Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На думку суду позивачем належними та допустимими доказами в розумінні глави 5 ЦПК України, зокрема висновком експерта, доведено, обставини викладені в позовній заяві, а тому позовні вимоги слід задовольнити.

Поряд з цим, суд при ухваленні даного рішення бере до уваги те, що Відповідач 1 в судові засідання не з`являлась, будучи повідомленою належним чином і викликаною неодноразово, свою позицію щодо позову процесуально не висловила.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд ,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним заповіт, посвідчений 03 лютого 1995 року секретарем виконавчого комітету Сапіжанської сільської Ради народних депутатів Шаргородського району Вінницької області Латовою Оленою Іллічною та зареєстрований в реєстрі за № 39, від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 .

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 13 грудня 1996 року, посвідчене державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори Боярською Л.О. та зареєстроване в реєстрі за № 2-964.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23 березня 2020 року.

Суддя І.В. Войнаровський