ЄУН № 336/4553/18
пр. № 2/336/340/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

16 березня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Ящук О.В., представника відповідача адвоката Щасливої М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про визначення місця проживання дитини із батьком, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , вказуючи, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . По суті позовних вимог ОСОБА_1 просив визначити місце проживання дитини разом із ним.

Ухвалою суду від 12.09.2018 року було відкрите провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини разом із матір`ю.

Ухвалою суду від 30.10.2018 року було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі, закрите підготовче провадження у справі.

Ухвалою суду від 31.10.2018 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком передано для вирішення питання про об`єднання в одне провадження з цивільною справою за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення з місця проживання дитини з матір`ю.

Ухвалою суду від 15.11.2018 року прийнято цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком до сумісного розгляду із цивільною справою за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Ухвалою суду від 29.01.2019 року зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини із батьком залишено без розгляду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.01.2019 року первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено, визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_2 .

Постановою Запорізького апеляційного суду від 04.07.2019 року ухвала Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.01.2019 року скасована, справа повернута до суду першої інстанції для продовження розгляду позову ОСОБА_1 , зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.01.2019 року до розгляду судом першої інстанції позову ОСОБА_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2019 року заява судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Жупанової І.Б. про самовідвід по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом із батьком задоволено, цивільну справу передано до канцелярії суду для визначення судді у порядку, встановленому ст. 33 УЦПК України.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.08.2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом із батьком прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження без стадії підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 13.03.2020 року відмовлено у затвердженні мирової угоди по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник наполягали на позові, вказуючи, що ОСОБА_1 дуже добре ставиться до доньки, завжди приймав участь у її вихованні, мешкає у трикімнатній квартирі, яка відремонтована та має дуже добрі умови для проживання дитини, в квартирі обладнана окрема кімната для ОСОБА_3 . Останнім часом донька 3-4 дні на тиждень проводить із ним, він має достатній заробіток для забезпечення дитини та має можливість приділяти увагу її вихованню та розвитку.

Представник відповідача проти позову заперечувала, вказуючи, що проживання ОСОБА_3 разом із матір`ю в більшому ступеню відповідає інтересам дитини, адже донька має добрі стосунки із матір`ю, дитина як дівчинка потребує її уваги. ОСОБА_2 має на праві власності особисте житло, яке в повній мірі підходить для проживання дитини, працює, має достатні матеріальні можливості для забезпечення дитини, у той же час її робота передбачає гнучкий графік, що дає можливість приділяти донці достатньо уваги та часу. Враховуючи таке, представник просила відмовити у позові ОСОБА_1 .

При дослідженні письмових доказів судом встановлено наступне.

Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження.

Неповнолітня ОСОБА_3 мешкає разом із матір`ю ОСОБА_2 , що не заперечувалось сторонами, навчається, за місцем навчання та у закладах загального розвитку ОСОБА_3 характеризується позитивно, навчальні заклади відвідували обоє батьків. Відповідно до медичних документів ОСОБА_3 страждає на алергічний риніт.

ОСОБА_2 належить на праві власності на підставі договору дарування від 16.11.2018 року житловий будинок АДРЕСА_1 , де вона мешкає разом із донькою ОСОБА_3

ОСОБА_2 навчається у ВНЗ «Запорізький медичний коледж», де характеризується позитивно, зареєстрована як фізична особа-підприємець

ОСОБА_1 працює на посаді комерційного директора ТОВ «Фаворит логістік», за місцем роботи характеризується позитивно.

Як вказали сторони, ОСОБА_1 сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 вчасно та в повному обсягу.

Згідно із висновками спеціаліста-психолога від 20.08.2018 року та від 21.01.2019 року ОСОБА_3 має рівень інтелектуального розвитку на верхній межі норми для дітей її віку, загалом позитивно ставиться до батька, має більш тісний емоційний зв?язок із матір?ю. На думку спеціаліста. Для психологічного та фізіологічного благополуччя ОСОБА_3 останній оптимально мешкати разом із матірью.

В іншій частині суд не оцінює висновків психолога, адже відносини між сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 безпосередньо предмету спору не стосуються.

Розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 20.09.2018 року затверджено графік побачень ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 .

Висновком районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 29.10.2018 року визначено доцільним проживання неповнолітньої ОСОБА_3 разом із матір`ю.

За місцем проживання обох батьків для ОСОБА_3 створені належні умови проживання, що підтверджено актами дослідження умов проживання та не заперечувалось сторонами.

Суд не оцінює в якості доказів рахунок на оплату туристичних послуг та акт надання таких послуг, квитанції щодо придбання пального, іграшок та продуктів, адже вказані документи не містять відомостей про платника, а характер речей переважно не має цільового дитячого призначення.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 160 ч. 2 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини..

Як вказує ст. 161 ч. 1 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року (далі Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як вказує ст. 9 ч. 3 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Таким чином, суд при вирішенні спору насамперед виходить з принципів рівності прав батьків щодо участі у вихованні дитини, інтересів самої ОСОБА_3 .

Враховуючи досліджені судом докази, пояснення сторін, позитивні характеристики обох батьків, створення ними обома належним умов для проживання дитини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, адже ОСОБА_3 протягом останнього часу та наразі постійно мешкає разом із матір`ю, її інтелектуальний розвиток відповідає віку, вона відвідує школу, має задовільний стан здоров?я, що переконує суд у тому, що ОСОБА_2 в належний спосіб виховує доньку, піклується про її забезпечення та розвиток. При цьому доглядом та вихованням ОСОБА_3 також одночасно опікується і мати відповідача.

Відповідач разом із донькою проживає у належному їй на праві власності будинку, натомість як ОСОБА_1 постійно проживає у квартирі, право власності на яку належить не йому. Позивачем не доведено суду, що проживання дитини разом із ним відповідає інтересам ОСОБА_3 в більшому ступнею, ніж проживання разом із матір`ю, ОСОБА_1 має змогу спілкуватись із донькою, брати участь у її вихованні, при цьому, на переконання суду, для спокою дитини та її гармонійного розвитку має велике значення відчуття стабільності та захисту, чому сприятиме незмінність місця проживання дитини та збереження досягнутого наразі стану, в якому ОСОБА_3 почувається комфортно, що підтверджено висновками психолога.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про визначення місця проживання дитини із батьком залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, код за , адреса: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 34.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя О.І. Дацюк

Повне судове рішення складене 23 березня 2020 року