ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року м. Чернівці

справа № 727/6728/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів: Височанської Н.К., Кулянди М.І.

секретаря Чубрей І.І.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

учасники справи

позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» відповідач ОСОБА_2

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23 жовтня 2019 року, головуючий у першій інстанції Ярема Л.В.

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» у червні 2019 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення оплати за житлово-комунальні послуги.

Зазначало, що ОСОБА_2 є власником нежитлового приміщення 509 та нежитлового приміщення АДРЕСА_1 .

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» є виконавцем послуг з утримання будинку АДРЕСА_2 на підставі договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаполісстрой» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» про утримання житлового будинку, підземного паркінгу і прибудинкової території від 20 жовтня 2010 року №24/20-7-2/20.10.10.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» та ОСОБА_2 не вчинено договору про надання житлово-комунальних послуг.

ОСОБА_2 не виконано обов`язок з сплати наданих житлово-комунальних

Справа №727/6728/19 Головуючий у 1 інстанції Ярема Л.В.

Провадження №22-ц/822/51/20 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

послуг щодо нежитлового приміщення АДРЕСА_1 за період з вересня 2018 року по травень 2019 року в сумі 17434 грн. 99 коп., щодо нежитлового приміщення АДРЕСА_1 за період з лютого 2018 року по травень 2019 року в сумі 32367 грн. 14 коп.

Просило стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 49802 грн. 13 коп., інфляційні втрати в сумі 5578 грн. 24 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23 жовтня 2019 року позов задоволено, постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» грошові кошти в сумі 55380 грн. 37 коп., з яких заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 49802 грн. 13 коп., інфляційні втрати в сумі 5578 грн. 24 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» до ОСОБА_2 про стягнення оплати за житлово-комунальні послуги відмовити.

Зазначає про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» є балансоутримувачем, виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг або управителем будинку АДРЕСА_2 , оскільки договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаполісстрой» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» про утримання житлового будинку, підземного паркінгу і прибудинкової території від 20 жовтня 2010 року №24/20-7-2/20.10.10 не визначає Товариство з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» виконавцем послуг у будинку АДРЕСА_2 .

Вказує на неправильне застосування норм матеріального права, норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-V11, який введений в дію з 10 червня 2018 року ( крім окремих положень), не застосування норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-1V, який діяв до 1 травня 2019 року.

Посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, формування Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» тарифу на послугу з утримання будинку та прибудинкової території з порушенням вимог статей 7, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування" без затвердження його органом місцевого самоврядування, який є вищим за тариф, визначений розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 1 червня 2018 року №937, тарифу на послугу з опалення за січень та лютий 2018 року, який є вищим за тариф, визначений розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 20 лютого 2018 року №248, тарифу на послуги з гарячого водопостачання та водовідведення, який визначений всупереч законодавству, тарифу на послуги з електропостачання, який є вищим за тариф, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 26 лютого 2015 року №220.

Вважає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» направлено ОСОБА_2 пропозицію укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, який не містить істотних умов договору, визначених ст.26 Закону України.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» до ОСОБА_2 про стягнення оплати за надані житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції керувався положеннями п.2 ч.3 ст.4, ч.1 ст.5, ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч.1 ст.11, ч.2 ст.625, ч.1 ст.322 ЦК України, статтями 151, 162, 179 ЖК Української РСР, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №572 та дійшов висновку, що підлягає захисту право Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» на оплату наданих ОСОБА_2 житлово-комунальних послуг в сумі 49802 грн. 13 коп., інфляційних втрат в сумі 5578 грн. 24 коп.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» є балансоутримувачем та виконавцем житлово-комунальних послуг будинку АДРЕСА_2 , власником нежитлових приміщень 509 та АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не виконано обов`язок з сплати наданих житлово-комунальних послуг щодо нежитлового приміщення 509 за період з вересня 2018 року по травень 2019 року в сумі 17434 грн. 99 коп., щодо нежитлового приміщення 509-а за період з лютого 2018 року по травень 2019 року в сумі 32367 грн. 14 коп.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником нежитлового приміщення 509 та нежитлового приміщення АДРЕСА_1 .

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» є виконавцем послуг з утримання будинку АДРЕСА_2 на підставі договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаполісстрой» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» про утримання житлового будинку, підземного паркінгу і прибудинкової території від 20 жовтня 2010 року №24/20-7-2/20.10.10.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» та ОСОБА_2 не вчинено договору про послуг.

ОСОБА_2 не виконано обов`язок з оплати наданих житлово-комунальних послуг щодо нежитлового приміщення АДРЕСА_1 за період з вересня 2018 року по травень 2019 року в сумі 17434 грн. 99 коп., щодо нежитлового приміщення АДРЕСА_1 за період з лютого 2018 року по травень 2019 року в сумі 32367 грн. 14 коп.

На підставі ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_2 , на які є посилання в апеляційній скарзі, що договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаполісстрой» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» про утримання житлового будинку, підземного паркінгу і прибудинкової території від 20 жовтня 2010 року №24/20-7-2/20.10.10 не визначає Товариство з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» виконавцем послуг у будинку АДРЕСА_2 .

За змістом пункту 1.1 договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаполісстрой» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» про утримання житлового будинку, підземного паркінгу і прибудинкової території від 20 жовтня 2010 року №24/20-7-2/20.10.10 Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегаполісстрой» передав Товариству з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» функції з тримання житлово-офісного комплексу з паркінгом у кварталі, обмеженому вулицями Кузьминською та Степана Руданського у Шевченківському районі м. Києва та прибудинковою територією, забезпечення надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахунків з власниками житлових, офісних приміщень та машино-місць у підземному паркінгу.

На підставі п.1.2 наведеного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» взяло на себе зобов`язання виступати стороною по договорах з підприємствами та організаціями міста щодо забезпечення будинку енергоресурсами та іншими комунальними послугами, які надаються стороні організації; забезпечити якісне утримання об`єкту, відповідно до вимог законодавства, нормативних документів та умов Договору; своєчасно вживати заходів щодо уникнення та ліквідації аварійних ситуацій, пов`язаних з технічним станом житлового будинку та його інженерного обладнання; надавати Замовнику потрібну інформацію, безпосередньо пов`язану з питаннями утримання Об`єкту; забезпечити збереження переданого йому майна та обладнання; відшкодувати Замовнику вартість пошкодженого, зруйнованого чи знищеного майна, переданого йому відповідно до акту приймання-передачі; вести облік виконаних робіт з обслуговування та ремонт об`єкту, а також фінансову та бухгалтерську документацію; здійснювати збір коштів з мешканців будинку за надані послуги і вести своєчасні розрахунки з відповідними організаціями, що надають такі послуги.

У матеріалах справи відсутні докази, що будинок АДРЕСА_2 . АДРЕСА_2 .

За змістом частини 2, 3 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Водночас відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц.

На підстави ч.1 ст.162 ЖК Української РСР плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно зі ч.1 ст. 179 ЖК Української РСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже, посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на не укладення Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» та ОСОБА_2 договору про надання послуг не звільняє ОСОБА_2 від обов`язку оплатити надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» житлово-комунальні послуги.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_2 щодо формування Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» тарифу на послугу з утримання будинку та прибудинкової території без затвердження його органом місцевого самоврядування, без дотримання тарифу, визначеного розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 1 червня 2018 року №937.

З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 1 червня 2018 року №937 внесено зміни до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків з споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, зокрема, які надають Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» по будинку АДРЕСА_2 в сумі 6 грн. 66 коп. за 1 кв.м.

Отже, тариф та структура тарифу на послуги з утримання будинку АДРЕСА_2 , які надавались Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» з лютого 2018 року по травень 2018 року, були затверджені розпорядженням Київської міської державної адміністрації, до якого внесено зміни.

Відповідно рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» на сплату комунальних послуг ОСОБА_2 з лютого по червень 2018 року тариф на послуги з утримання будинку та прибудинкової території становить 5 грн. 60 коп. за 1 кв.м.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-1V залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

На підставі ч.2 ст.14 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-1V ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

09 листопада 2017 року прийнято Закон України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII, відповідно до Прикінцквих та перехідних положень якого цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 травня 2019 року, крім статті 1, частини першої статті 2, статей 3-7, 9, 11, 12, частини другої статті 26, статей 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), частини другої статті 2, частин третьої та четвертої статті 8, частин другої та третьої статті 10, статті 15, частин першої, третьої та п`ятої статті 16, статті 18, частини п`ятої статті 28, пунктів 2, 3-1, 6, підпункту 1, підпункту "б" підпункту 2, підпунктів 5 та 11 пункту 8 цього розділу, які вводяться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Законом.

Визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про житлово-комунальні послуги" (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., № 47, ст. 514 із наступними змінами) з дня введення в дію цього Закону, крім норм, що регулюють надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, управління будинком, спорудою або групою будинків, ремонту приміщень, будинків, споруд, які втрачають чинність через шість місяців з дня набрання чинності цим Законом.

Закон України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII набрав чинності 10 грудня 2017 року. Таким чином, вищезазначені зміни введені в дію 10 червня 2018 року.

Відповідно до пункту 1, 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житилово-комунальні послуги» №2189-VII до житлових послуг належать послуга з управління багатоквартирним будинком . Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.

До комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.

Частиною 3 вказаної норми встановлено, що ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та включає, зокрема, витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем.

Згідно п. 12 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

Тобто, згідно Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території включаються до ціни послуг з управління багатоквартирним будинком, яка визначається за домовленістю сторін.

Таким чином, законом визначення ціни на послуги з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території не урегульовано.

Правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» та ОСОБА_2 з надання житлово-комунальних послуг до введення в дію Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII не були урегульовані договором, отже відсутні підстави для збереження чинності умов, які визначались нормами Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV щодо державного регулювання цін з надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Тариф на утримання будинку та прибудинкової території з липня 2018 року встановлений наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» від 1 липня 2018 року №19, затвердження або погодження якого органами місцевого самоврядування Законом України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII не передбачено.

Не можна погодитися з посиланнями ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на визначення Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» тарифу на послугу з опалення за січень та лютий 2018 року, який є вищим за тариф, визначений розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 20 лютого 2018 року №248, тарифу на послуги з гарячого водопостачання та водовідведення всупереч вимогам законодавства, тарифу на послуги з електропостачання, який є вищим за тариф, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 26 лютого 2015 року №220.

Частиною 1 ст. 714 ЦК України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг з теплопостачання між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, регулюються спеціальним Законом України «Про теплопостачання».

26 квітня 2014 року набрав чинності Закон № 1198-VII про внесення змін, зокрема до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно з якими виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкта господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну організацію).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» постачання теплової енергії (теплопостачання) - це господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. Теплопостачальною організацією є суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 10 серпня 2012 року № 278 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії» вид господарської діяльності у сфері теплопостачання підлягає ліцензуванню.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» здійснює господарську діяльність з теплопостачання, є теплопостачальною організацією.

До матеріалів справи приєднано ліцензію, видану виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) на підставі рішення від 22 листопада 2016 року №1164 на здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» виробництва теплової енергії, крім виробництва теплової енергії за нерегульованим тарифом та ліцензію, видану виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) на підставі рішення від 22 листопада 2016 року №1164 на здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» постачання теплової енергії, крім постачання теплової енергії за нерегульованим тарифом.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 20 лютого 2018 року №248 встановлено тарифи Товариству з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» на теплову енергію, на виробництво теплової енергії, на транспортування теплової енергії, на постачання теплової енергії, на послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води.

Посилання ОСОБА_2 на застосуванням Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» тарифу на послугу з опалення, який є вищим за тариф, визначений розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 20 лютого 2018 року №248, фактично зводиться до застосування тарифу для інших споживачів 1767 грн. 36 коп. за 1 Гкал, а не для населення 1277 грн. 70 коп. за 1 Гкал.

За положеннями статті 4 Житлового кодексу Української РСР житловий фонд утворюють жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України.

До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Отже, використання теплової енергії фізичними особами на об`єктах, які не відносяться до житлового фонду, не можна віднести до задоволення власних побутових або господарських потреб населення.

Тому Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» правильно застосовано тариф на послугу з опалення, визначений розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 20 лютого 2018 року №248, для інших споживачів 1767 грн. 36 коп. за 1 Гкал.

Аналогічними є доводи ОСОБА_2 щодо застосування Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» тарифу на послуги з електропостачання, який є вищим за тариф, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 26 лютого 2015 року №220.

Відповідно до п. 62 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок електричної енергії» побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).

На підставі п.42 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок електричної енергії» малий непобутовий споживач - споживач, який не є побутовим споживачем і купує електричну енергію для власного споживання, електроустановки якого приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 50 кВт;

Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 26 лютого 2015 року №220, «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню», зареєстрована в Міністерстві юстиції України 2 березня 2015 року за №231/26676, не поширюється на непобутових споживачів.

За змістом п. 72 ч.1 ст.1 , п.7 ч.3 ст.6 Закону України «Про ринок електричної енергії» до повноважень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на ринку електричної енергії належать встановлення (зміна): цін (тарифів) на послуги постачальника універсальної послуги, постачальника "останньої надії" у випадках, передбачених статтями 63 та 64 цього Закону; тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління; тарифів на послуги з передачі електричної енергії; тарифів на послуги з розподілу електричної енергії; алгоритму розподілу коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання; граничних нижніх меж обсягів обов`язкового продажу та купівлі електричної енергії на ринку "на добу наперед" відповідно до цього Закону; економічних коефіцієнтів нормативних технологічних витрат електричної енергії в електричних мережах;

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 24 квітня 2017 року №538 «Про ринкове формування роздрібних тарифів на електричну енергію, що відпускається для кожного класу споживачів, крім населення, на території України» установлено, що перехід до ринкового формування роздрібних тарифів на електричну енергію, що відпускається для кожного класу споживачів, крім населення, на території України, завершено.

З 01 травня 2017 року роздрібні тарифи на електричну енергію, що відпускається для кожного класу споживачів, крім населення, на території України, формуються ліцензіатами з постачання електроенергії за регульованим тарифом згідно з нормативно-правовими актами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, затверджено роздрібні тарифи на електричну енергію, що відпускається для кожного класу споживачів, крім населення, на території України, відповідно до класу напруги.

Оплата електричної енергії, яка споживається у нежитлових приміщеннях, має здійснюватись за роздрібним тарифом для відповідного класу напруги.

У матеріалах справи відсутні докази визначення Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» тарифу, що не відповідає класу напруги.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 виконано обов`язок з оплати наданих житлово-комунальних послуг щодо нежитлового приміщення АДРЕСА_1 за період з вересня 2018 року по травень 2019 року в сумі 26864 грн. 40 коп. частково, щодо нежитлового приміщення АДРЕСА_1 за період з лютого 2018 року по травень 2019 року в сумі 69730 грн. 13 коп. частково.

ОСОБА_2 не наданого власного розрахунку боргу з деталізацією обсягів та тарифів наданих послуг.

Відповідно до частини першої статті 1 ЦК України особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством.

Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

Як убачається з преамбули, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає лише основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

За визначенням, наданим у статті 1 цього Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг (стаття 3).

Відповідно до частини першої статті 4 зазначеного Закону законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Згідно з частиною другою статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є цей Кодекс. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України.

З огляду на те, що в процесі прийняття спеціального закону - Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зміни до ЦК України Верховною Радою України не розглядалися та не приймалися, стосовно спірних правовідносин норми спеціального закону не можуть конкурувати з нормами основного акта цивільного законодавства.

Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги.

Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Крім того, застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідносин також узгоджується із закріпленими в пункті 3 частини першої статті 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

З огляду на невиконання ОСОБА_2 обов`язку з оплати наданих житлово-комунальних послуг щодо нежитлового приміщення АДРЕСА_1 за період з вересня 2018 року по травень 2019 року в сумі 17434 грн. 99 коп., щодо нежитлового приміщення АДРЕСА_1 за період з лютого 2018 року по травень 2019 року в сумі 32367 грн. 14 коп., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 49802 грн. 13 коп., інфляційні втрати в сумі 5578 грн. 24 коп.

Заслуговують на увагу посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на не застосування судом першої інстанції норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-1V, який діяв до 1 травня 2019 року.

Водночас, не застосування судом першої інстанції Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-1V до правовідносин з надання Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» послуг ОСОБА_2 з лютого по травень 2018 року не вплинуло на правильність висновків суду першої інстанції по суті спору і не може бути підставою для скасування судового рішення.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 9 березня 2020 року.

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді Н.К. Височанська

М.І. Кулянда