ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1470/20 Справа № 212/4976/19 Суддя у 1-й інстанції - Дехта Р. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕЛЛФІН»

відповідач- ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕЛЛФІН»на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 вересня 2019 року, ухваленого суддею Дехтою Р.В. у м.Кривому Розі, Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 10 вересня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ :

У червні 2019 року ТОВ «Веллфін» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №32644 в електронній формі від 23 травня 2016 року в розмірі 51 402,80 грн. яка станом на 05 червня 2019 року складається з 1200,00 грн. основний борг, 25292,40 грн. заборгованість за відсотками, 24910,40 грн. заборгованість за простроченими відсотками, також просив стягнути судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову зазначив, що 23 травня 2016 року між ТОВ «Веллфін» та ОСОБА_1 було укладено договір позики в електронній формі № НОМЕР_1 на суму 1200 грн, строком на 15 календарних днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача (банківська картка).

Відповідач, в свою чергу, зобов`язалася сплатити проценти за користування позикою в розмірі 1,9% від суми позики, але не менше ніж 30 (тридцять грн.) за перший день користування позикою; 1,9% від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики; 3,8% від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1.2 договору.

Позивач своє зобов`язання виконав у повному обсязі, перерахувавши кредитні кошти на банківську картку ОСОБА_1 у розмірі 1200 грн., посилаючись на повідомлення ТОВ «Платежі онлайн» від 29 травня 2019 року зазначене підприємство надає позивачу технічну можливість для проведення операцій на підставі договору доручення №ФБ211/11 від 18 листопада 2015 року.

Після того, як термін повернення позики закінчився, відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконала, а тому, станом на 05 червня 2019 року заборгованість складається з 1200,00 грн. основного боргу, 25 292,40 грн. заборгованість за відсотками, 24 910,40 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 вересня 2019 року позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕЛЛФІН» заборгованість за кредитним договором №32644 від 23 травня 2016 року в сумі 1200 (одна тисяча двісті) гривень 00 копійок.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕЛЛФІН» судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеної частини позовних вимог у розмірі 44 гривні 75 копійок.

В апеляційній скарзі позивач ТОВ «ВЕЛЛФІН», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду першої інстанції, обставинам справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким у повному обсязі задовольнити, заявлені позивачем вимоги, а також стягнути з відповідача судові витрати за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

Скаржник наголошує на тому, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає послуги по наданню у позику грошових коштів та зареєстроване у реєстрі фінансових установ за №16103225 розпорядженням Нацкомфінпослуг №2606 від 27.10.2015 року. Вказує, що в порядку, встановленому п.1.4 Договору позики, позивачем перерахована сума позики на картковий рахунок відповідача, що підтверджено Повідомленням ТОВ «Платежі Онлайн» від 23.05.2016, що в розумінні чинного законодавства України, яке регулює порядок здійснення переказу коштів небанківськими фінансовими установами, є належним та допустимим доказом на підтвердження перерахування позивачем грошових коштів відповідачу. Зазначає, що у рішенні суд не зазначив підстав з яких відхилив Договір доручення між позивачем та ТОВ «Платежі Онлайн» №ФБ211/11 від 18.11.2015 та Повідомлення ТОВ «Платежі Онлайн» від 23.05.2016 як належних та допустимих доказів на підтвердження перерахування відповідачу грошових коштів. Також, зазначає, що відповідачем не спростовано та не заперечувався факт перерахування позивачем грошових коштів на картковий рахунок відповідача.

Позивач вважає, що суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин норми Закону України «Про електронний цифровий підпис», «»Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, неповно та не об`єктивно дослідив надані позивачем докази у їх сукупності.

Відзив на апеляційну скаргу позивача не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про повне задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення, заявлених позовних вимог керувався нормами статей 509, 526, 530, 549, 551, 626, 628, 630, 633, 1046, 1049, 1050 КЦ України, й виходив з того, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 , тов «Веллфін» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови позики та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими фінансова установа, однак враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку тов «Веллфін» не повернуті, позивач вправі вимагати повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в розмірі 1200 гривень.

Проте колегія суддів не може у повному обсязі погодитись з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає наведеним вище нормам закону.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи підтверджено, що 23 травня 2016 року між ТОВ «Веллфін» та ОСОБА_1 було укладено договір позики в електронній формі № НОМЕР_1 на суму 1200 грн, строком на 15 календарних днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача (банківська картка), що підтверджено копією заявки відповідача про отримання позики з особистого кабінету, підписаної відповідачем електронним підписом (а.с.27-34), копією договору позики №32644 від 23.05.2016, який також підписаний відповідачем електронним підписом (35-41), повідомленням ТОВ «Платежі онлайн» від 29 травня 2019 року про успішне проведення видачі займу 1200 грн. на картку клієнта ОСОБА_2 23 травня 2016 року о 13.23 год. (а.с.44), договіром доручення №ФБ211/11 від 18 листопада 2015 року, яким ТОВ «Веллфін» (Довіритель) уповноважує ТОВ «Платежі онлайн» (Повірений) укладати угоди з Банками-еквайрами щодо проведення платежів клієнтів довірителя на користь довірителя (п.1.1), діяти від імені та в інтересах довірителя щодо здійснення повноважень по вже укладеним договорам з Банками-еквайрами (п.1.2), забезпечити здійснення Банками-еквайрами платежів Клієнтів довірителя на користь довірителя за допомогою сервісу PIATON (п.1.3), графіком розрахунків по договору позики (а.с.42), довідкою про заборгованість (а.с.45), роздруківкою з інформації з офіційного веб-сайту PIATON про порядок здійснення верифікацій карт клієнтів та виплата коштів на корту клієнтів (а.с.50-56).

Тобто, надані позивачем докази підтверджують укладення між ТОВ «Веллфін» та ОСОБА_1 договору позики в електронній формі, отримання відповідачем позичених грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору позики в електронній формі, а також нараховані позивачем відповідно укладеного договору складові договору: основний борг за позикою та відсотки за користування позиченими коштами.

Заборгованість відповідача перед позивачем, станом на 05 червня 2019 року складається з 1200,00 грн. основного боргу, 25 292,40 грн. заборгованості за відсотками, 24 910,40 грн. заборгованості за простроченими відсотками, що в цілому становить суму боргу - 51 402,80 грн.

Положеннями ч.1 статті 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом норм ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Наданими позивачем доказами підтверджено укладення між сторонами електронного договору позики з використанням електронного підпису та ознайомлення відповідача з усіма істотними умовами отримання позики, встановленими договором, підписаним сторонами, а отже у відповідності до приписів статей 6, 627 ЦК України та статей 11,12 Закону України «Про електронну комерцію», укладений між позивачем та відповідачем електронний договір №32644 вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У п.1.5 Договору позики визначено нарахування процентів за користування позикою, відповідно до наступних умов: 1,9% відсотка від суми позики, але не менш ніж 30 грн. за перший день користування позикою; 1,9% відсотка від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.2 цього Договору; 3,8% від суми позики, що не була повернута своєчасно за кожен день користування позикою понад строк, зазначений у п.1.2 цього Договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором (а.с.35).

Отже, враховуючи, що позивачем доведено невиконання відповідачем зобов`язання, відповідно до умов укладеного договору позики, позивач має право на стягнення з відповідача, встановлених у договорі відсотків за користування позикою.

Дослідивши, надану позивачем довідку щодо заборгованості відповідача за всіма нарахованими відсотками з урахуванням кількості днів простроченої позики (1093 календарних днів), колегія суддів погоджується із нарахованою сумою відсотків, яка становить 50202,80 грн. (25 292,40 грн. заборгованість за відсотками, 24 910,40 грн. заборгованість за простроченими відсотками).

На підставі викладеного, колегія суддів прийшла до переконання, що заочне рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області Дніпропетровської області від 05 вересня 2019 ухвалено без повного урахування наявних у справі доказів, тому згідно положення п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню в оскаржуваній частині та ухваленню нового рішення про повне задоволення позовних вимог ТОВ «Веллфін».

Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом ТОВ «Веллфін» сплачено судовий збір у сумі 1921 грн. (а.с.8), за подання апеляційної скарги 2881,50 грн. (а.с.89), отже у зв`язку із задоволенням судом апеляційної інстанції вимог позивача в повному обсязі, стягненню з відповідача на користь позивача за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанцій підлягає судовий збір в розмірі 4802,50 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕЛЛФІН» задовольнити повністю.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 вересня 2019 року в частині часткового задоволення позовних вимог-скасувати, ухвалити нове рішення про повне задоволення позовних вимог ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕЛЛФІН».

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕЛЛФІН» заборгованість за кредитним договором №32644 від 23 травня 2016 року в сумі -51 402,80 грн. (п`ятдесят одна тисяча чотириста дві гривні вісімдесят копійок) яка станом на 05 червня 2019 року складається з 1200,00 грн. основний борг, 25 292,40 грн. заборгованість за відсотками, 24 910,40 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕЛЛФІН» судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанції в сумі 4802,50 грн. (чотири тисячі вісімсот дві гривні п`ятдесят копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 12 березня 2020 року.

Головуючий:

Судді: