Справа № 336/5182/19
Пр. № 2/336/112/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року Шевченковський районний м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Щасливої О.В.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро), про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про звільнення з-під арешту належного її чоловіку ОСОБА_3 , чия смерть сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 , майна, що накладений 2 жовтня 2002 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції під час здійснення виконавчого провадження.

В позові зазначила, що померлий чоловік був власником 9/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , на який постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 02.20.2002 року накладений арешт та оголошено заборону його відчуження під час виконання виконавчого документа, боржником по якому є ОСОБА_2 . Означене нерухоме майно станом на день вчинення виконавчої дії не належало ОСОБА_2 , як не належить йому і під час вирішення цього спору. Учасниками права спільної часткової власності на будинок є позивач, якій належить 9/50 частин будинку, її померлий чоловік, чия частка в праві спільної часткової власності такого ж розміру, що і частка позивача, ОСОБА_4 , якій належить 29/50 частин будинку, та ОСОБА_5 , чия частка становить 3/50 частин будинку.

Її звернення до відділу державної виконавчої служби з заявою про надання роз`яснення про підстави накладення арешту увінчалось отриманням відповіді про відсутність будь-яких даних в автоматизованій системі виконавчих проваджень щодо виконавчого провадження, в межах якого накладався арешт на майно боржника за номером запису про обтяження № 139391257, а також про відсутність відкритих виконавчих проваджень, боржником по яких були б вона чи її покійний чоловік. Запис про боржника ОСОБА_3 в автоматизованій системі виконавчого провадження на час звернення відсутній, про наявність виконавчих проваджень в минулі роки та про їх долю повідомити неможливо через знищення архіву виконавчих проваджень та номенклатурних справ, які за загальним правилом підлягають зберіганню протягом трьох років.

Наявність вказаних обтяжень не лише у відсутність виконавчих проваджень щодо спадкодавця, а й навпаки за обставин, що боржником у виконавчому провадженні була особа, що не має відношення до належного спадкодавцеві майна, унеможливлюють прийняття спадщини після смерті чоловіка, про що свідчить відмова державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, втілена у відповідній постанові.

Крім того, означений захід забезпечення виконавчого провадження обмежує її в реалізації повною мірою охоронюваного національним та міжнародним законодавством права власності, оскільки вона є власником частки в праві спільної часткової власності на об`єкт нерухомості, підданий вказаному обмеженню, і була власником на час застосування арешту, а накладення арешту на майно боржника, якому не належить майно, є помилкою, що посягає на права позивача як власника.

У зв`язку з викладеним позивач просить звільнити належне їй та її покійному чоловіку майно з-під арешту.

Ухвалою судді від 12.09.2019 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

В судове засідання позивач не з`явилася.

Її представник надала суду письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову та розгляд справи у її відсутність, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи, у зв`язку з чим суд в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України знаходить за можливе вирішувати справу без участі позивача і його представника.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явився, що за умови згоди представника позивача, висловленої в письмовій заяві, є підставою для ухвалення заочного рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України.

Представник третьої особи, належним чином повідомленої про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, що в силу ст. 223 ЦПК України зумовило проведення засідання без його участі.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що на підставі постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького МУЮ від 02.10.2002 року накладений арешт на майно боржника ОСОБА_2 , а саме: на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 (а. с. 17).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на момент вчинення вказаних заходів забезпечення виконавчого провадження, примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, а згідно із ст. 1 Закону виконавче провадження це сукупність дій, що спрямовані на примусове виконання рішень судів.

Суд вважає, що державний виконавець, в провадженні якого перебував виконавчий документ, діяв правомірно, прийнявши оскаржуваний захід забезпечення виконавчого провадження.

Доля виконавчих проваджень, як і її учасники, судом не встановлена.

У відповідності до ст. 59 закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (1); надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника (2); отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах (3); наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням (4); відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно (5); отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову (6); погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника (7); отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову (8); підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону (9).

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, як випливає із змісту частини 5 ст. 59 Закону.

У зв`язку з викладеним суд погоджується з грунтовністю доводів про неможливість звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку.

Разом з тим, відсутність виконавчого провадження з 2002 року в провадженні підрозділу виконавчої служби за умови закінчення строку виконавчої давності, а також неналежність боржнику у виконавчому провадженні арештованого майна позбавляє сенсу вжитий державним виконавцем захід виконавчого провадження і посягає на право особи реалізовувати своє право власника повною мірою.

Посилання в постанові про накладення арешту на належну позивачеві нерухомість як на майно боржника - ОСОБА_2 , який не мав жодних речових прав на піддану обтяженню нерухомість на час застосування заходу забезпечення виконавчого провадження, робить очевидним грубе посягання на право власності позивачки і дає всі підстави для задоволення позову.

Крім того, як встановлено судом, наявність цього обтяження позбавила позивача реалізувати право на спадкування

Непорушність права власності гарантована Основним Законом України.

Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, а із змісту ст. 391 ЦК України випливає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права володіння та розпорядження своїм майном.

Право власника захистити своє речове право внормоване наведеними положеннями закону, а також випливає із змісту роз`яснень пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідно до якого позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником цього майна.

У зв`язку з викладеним суд вважає за можливе захистити право позивача та ухвалити про скасування арешту на належне їй та спадкодавцю майно.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 321, 391ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 77-81, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , що зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , чий персональний ідентифікаційний номер не встановлений, що зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Звільнити з-під арешту, зареєстрованого 24 червня 2005 року реєстратором Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом - на підставі постанови АА 423038 від 02.10.2002 року державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби, Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 ; архівний номер: 3011015 НОМЕР_2 , архівна дата: 07.10.2002; дата виникнення: 07.19.2002, № реєстру 10431-335.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Суддя О.В. Щаслива