справа № 752/8834/20
провадження №: 2-з/752/197/20
У Х В А Л А

22.05.2020 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гончаренко Світлана Юріївна про визнання договорів дарування недійсними, -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2020 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить: визнати недійсним договір дарування квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 18.10.2017 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діяла в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко С.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 1655 та застосувати реституцію за вказаним договором дарування, шляхом реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 ; визнати недійсним договір дарування гаражу (машиномісця), розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко С.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 1656 та застосувати реституцію за вказаним договором дарування, шляхом реєстрації права власності на гараж (машиномісце), розташований за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_2

21.05.2020, на адресу суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 127,2 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0) та гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0).

Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що 17.10.2019 Київським апеляційним судом постановлено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму грошових коштів у розмірі 3538713,03 грн. На даний час виконати рішення суду не вбачається можливим, у зв`язку з відсутністю у відповідача коштів та майна. Як зазначає позивач, ОСОБА_2 після виникнення в неї заборгованості, подарувала все нерухоме майно родичам. Разом з цим, виконавцями на примусовому виконанні в яких знаходяться виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_2 на її користь грошових коштів, ні грошових коштів, ні майна, за рахунок якого б позивач могла задовольнити свої вимоги, в ОСОБА_2 не виявлено. Позивач вважає зазначені договори дарування фіктивними та такими, що вчинені без наміру створення правових наслідків, у зв`язку з чим вони мають бути визнані судом недійсними. Разом з цим, зазначає, що нинішні власники нерухомого майна, набутого за оспорюваними договорами, можуть відчужити зазначене нерухоме майно, з метою утруднити чи унеможливити виконання рішення суду. Вважає, що заявлений захід забезпечення позову у даному є співмірним позовним вимогам, а також таким, що не порушує прав та законних інтересів осіб - володільців нерухомого майна.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу вимог своєї заяви, вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України, визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006, №9 постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Однак, в порушення вказаних процесуальних норм та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, заявником не зазначено про існування об`єктивних обставин вважати, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову судом встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 17.10.2019, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволено частково; рішення Києво-Святошинського районного суду Києвської області від 24.06.2019 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 17.02.2017 у загальному розмірі 3499507,98 грн, з яких: заборгованість за договором позики у розмірі 1957246,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 267359,80 грн, вісім процентів у розмірі 205913,00 грн та пеня у розмірі 1068989,18 грн; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 39205,05 грн; у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Так, як вбачається із наявного в матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (дата формування: 11.11.2019), згідно з якого квартира АДРЕСА_5 , загальною площею 127,2 кв.м., належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко С.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 1655.

Крім того, як вбачається із наявного в матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (дата формування: 11.11.2019), згідно з якого гараж (машиномісце), розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 11,4 кв.м, належить на праві власності ОСОБА_6 , на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко С.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 1656.

Разом з цим, дослідивши матеріали позовної заяви з додатками, а також заяви про забезпечення позову, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на те, що позивач просить забезпечити позов, у визначений ним спосіб, без надання жодних доказів того, що в разі невжиття заходів забезпечення може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову зважаючи на зміст позовних вимог (заявлено немайнові вимоги).

Крім того, як вбачається із матеріалів заяви, позивачем не наведено будь-яких підстав в силу ч. 2 ст. 149 ЦПК України, які б давали суду право забезпечити позов у визначений позивачем спосіб.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги викладені у заяві доводи позивача та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності щодо співставлення їх належності, допустимості, достовірності кожного окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку між собою, суд прийшов до висновку про відсутність належних правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, у зв`язку із цим заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гончаренко Світлана Юріївна про визнання договорів дарування недійсними - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.Ю. Мазур