Справа № 952/820/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2020 Зачепилівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Яценка Є.І.,

при секретарі Гагаріній С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Зачепилівка Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зачепилівської селищної ради Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому вказала, що більше 18 років вона відкрито проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належав ОСОБА_2 , який помер у 1998 році, після чого його дружина ОСОБА_3 фактично успадкувала житло і мешкала в ньому до 2002 року. Як запевнила позивач даний будинок вона придбала в лютому 2002 року у ОСОБА_3 без укладення договору купівлі-продажу, передавши їй грошові кошти за домовленістю. Після продажу будинку ОСОБА_3 виїхала в інше місце проживання, де і померла у 2007 році. Придбавши будинок позивач разом зі своєю сім`єю оселилася в ньому, уклала договір на електропостачання, була записана в Погосподарську книгу у Малоорчицькій сільській раді в якості користувача вказаного житла, за власні кошти робила поточні та капітальні ремонти, веде домашнє господарство. Всі ці роки позивач відкрито, безперервно та добросовісно володіє вищевказаним житловим будинком разом з господарськими будівлями та присадибною земельною ділянкою, тому просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі.

Від Зачепилівської селищної ради Харківської області надійшла заява про розгляд даної справи без участі їхнього представника, заперечень проти позову ОСОБА_1 не має.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити виходячи з наступних підстав.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно довідки Зачепилівської селищної ради Харківської області №452 від 20.07.2020 відповідно до Погосподарської книги Малоорчицького старостинського округу №6 Зачепилівської селищної ради Харківської області земельна ділянка площею 0,69 га та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , знаходяться в користуванні гр.. ОСОБА_1 більше 15 років.

Відповідно до договору про користування електричною енергією від 15.02.2002 ОСОБА_1 являється споживачем (абонентом) електроенергії, яку постачає АК «Харківобленерго», за місцем свого проживання в с. Малий Орчик Зачепилівського району Харківської області.

Згідно копії запису акта про смерть № 06 від 17.01.1998 ОСОБА_2 , мешканець с. Малий Орчик Зачепилівського району Харківської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії актового запису про смерть № 04 від 15.02.2007 ОСОБА_4 , мешканка с. Малий Орчик Зачепилівського району Харківської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд бере до уваги, що вказані обставини визнаються як позивачем так і відповідачем, що відображено у їхніх заявах, які надані до матеріалів справи, а тому, в силу норм ч.1 ст. 82 ЦПК України, вважаються такими, які не підлягають доказуванню.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 344 ЦК України особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач відкрито та добросовісно володіє вищевказаним житловим будинком з господарськими будівлями більше 18 років.

Відповідно до висновків Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладених у його постановах, прийнятих за результатами розгляду справ з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, та систематизованих у Листі Верховного Суду України "Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ" від 01.07.2013р., Розділ Набувальна давність (ст. 344 ЦК):

«У ЦК набувальна давність розглядається як спосіб набуття права власності.

Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов.

Для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство).

По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги.

По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків (відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК особа, яка володіє майном, до часу свого фактичного володіння може приєднати час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є).

Цей строк відповідно до ст. 344 ЦК для нерухомого майна встановлений тривалістю десять років, для рухомого майна - п`ять років.»

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321, ст. 328 ЦК України право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Суд також враховує, що згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем в судовому засіданні у відповідності до вимог ст.ст. 13, 81 ЦПК України, було доведено належними та допустимими доказами обставини набуття ним права власності на вказане нерухоме майно житловий будинок разом з господарськими будівлями, за набувальною давністю, зважаючи на тривалість, добросовісність, відкритість та безперервність володіння ним, а відтак позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3,8,41,55,129,129-1 Конституції України, ст.ст. 3,10,11,16,344 ЦК України, ст.ст. 12,13,76-82,89,95,200,258,259,263-265,267,352,354,355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Зачепилівської селищної ради Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Зачепилівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Головуючий, суддя Є.І. Яценко