Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-з/641/27/2020 Справа № 641/1843/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2020 року Суддя Комінтернівського районного суду міста Харкова Григор`єв Б.П., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа: Департамент територіального контролю Харківської міської ради про знесення самочинно збудованих об`єктів за рахунок їх власників, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій він просить: заборонити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 проводити та виконувати будівельні роботи з будівництва гаражних боксів, гаражів, будівлі мийки для автомобілів та зливної ями для мийки автомобілів, які розташовані на земельних ділянках: кадастровий номер :06:010:0042, кадастровий номер :06:010:0038, кадастровий номер :06:010:0039, кадастровий номер :06:010:0041, кадастровий номер :06:010:0040, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ) до набрання законної сили рішенням суду по справі.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що він є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , земельної ділянки 0,1 га розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :06:010:0029, житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , який розташований на земельній ділянці загальною площею 0,1128 га, кадастровий номер :06:010:0030. Поруч з його земельними ділянками та поруч з його житловим будинком незаконного проводяться самочинні будівельні роботи з будівництва гаражних боксів, гаражів та великої зливної ями для мийки автомобілів. Самочинне будівництво проводиться відповідачами власниками земельних ділянок та на їх земельних ділянках. Протиправні дії відповідачів порушують його прав, пожежну безпеку, санітарне благополуччя, екологічне благополуччя. Земельні ділянки за цільовим призначенням виділялися відповідачам для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для індивідуального садівництва, а не для будівництва великого гаражного кооперативу. Протиправні дії полягають насамперед у порушенні пі час проведення будівельних робіт правил пожежної безпеки, санітарного благополуччя населення, державних будівельних норм та стандартів, що може призвести до тяжких та непередбачуваних наслідків, можуть виникнути надзвичайні та аварійні ситуації, руйнування несучих конструкцій будинку/приміщення/споруди, призвести до загибелі чи травмування людей. Протиправні дії насамперед несуть небезпеку та загрозу життю та здоров`ю йому та членам його родини, які знаходяться в безпосередній близькості до незаконного будівництва. Тому дії відповідачів щодо незаконного будівництва мають бути припинені на час розгляду справи, до винесення судового рішення по суті.

У відповідності з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 цієї ж статті зазначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

10.03.2020 року ОСОБА_1 звертався до суду з заявою про забезпечення позову, ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.03.2020 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. 17.03.2020 року повторно звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, обставини викладені в заявах ідентичні.

Так заявник в заяві від 17.03.2020 року доповнив, що протиправні дії полягають насамперед у порушенні під час проведення будівельних робіт правил пожежної безпеки, санітарного благополуччя населення, державних будівельних норм та стандартів, що може призвести до тяжких та непередбачуваних наслідків, можуть виникнути надзвичайні та аварійні ситуації, руйнування несучих конструкцій будинку/приміщення/споруди, призвести до загибелі чи травмування людей. Зазначені позивачем обставини є лише його припущеннями на майбутнє. Крім того викладені обставини є фактично обґрунтуванням змісту позовних вимог, а не заяви про забезпечення позову.

Згідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Всупереч цьому, позивачем не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не вказано відомостей що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

Таким чином, у зв`язку з тим, що позивач не навів достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову, суд вважає вимогу про забезпечення позову безпідставною, необґрунтованою та передчасною, тому приходить до висновку про необхідність відмовити у забезпеченні позову.

За змістом ст.353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпечені позову.

Керуючись ст. ст.149-153,353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Суддя -Б. П. Григор`єв