ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про визнання незаконним та скасування рішення комісії

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2020 року у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про визнання незаконним та скасування рішення комісії відмовлено (а.с. 20).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність ухвали, порушення судом 1 інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду 1 інстанції (а.с. 22-26).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд 1 інстанції посилався на положення п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Закон-ним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з до-триманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Згідно ст. ст. 11,15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна сторона має право на судовий захист.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способом захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено ст. 16 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільних прав чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. 55, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8,9 Конституції України ), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32 цс13.

Враховуючи наведені норми матеріального права та зважаючи на те, що позивач оскаржує рішення комісії з розгляду акту про порушення, яким визначено розмір суми збитків, належної до оплати ОСОБА_1 , вимога про скасування такого рішення комісії є належним і ефективним способом захисту порушеного права та може бути предметом оскарження в суді.

Згідно постанови Великої палати Верховного Суду у справі № 910/17955/17 від 14 січня 2020 року, зроблено висновок, що вимога про скасування рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісїї, оформлене протоколом з розгляду акта порушення ПКЕЕ, безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного суб`єкта господарювання в контексті його відносин з електропередавальною організацією, встановлює обсяг і вартість недонарахованої електроенергії та створює загрозу припинення електропостачання відповідного споживача.

Таким чином, висновок суду 1 інстанції про те, що заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому захисту, а обраний позивачем спосіб захисту прав сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права, є передчасним.

Беручи до уваги наведене й ураховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що суд 1 інстанції помилково застосував положення п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України та дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Згідно п.7 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: