РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Кучиної Н.Г.,

з участю: секретаря судового засідання - Ющук О.С.,

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу № 569/20475/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Рівненського міського суду перебуває цивільна справа № 569/20475/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітнього сина.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського міського суду від 18.07.2012 року.

Від даного шлюбу, у них народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею.

На даний час син вже повнолітній, однак, навчається на у ВПУ № 1 в м. Рівне, денного відділення, з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2021 року і потребує матеріальної допомоги.

Добровільно відповідач не бажає допомагати синові, хоча отримує пенсію та працює далекобійником має постійні доходи, які є неконтрольованими, тому, вона просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина на період його навчання, в розмірі 3000, 00 грн., щомісячно, з дати подачі нею позову до закінчення сином навчання.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач на утриманні має неповнолітню дочку від другого шлюбу, крім того, має третю групу інвалідності, пов`язану із захворюванням, у зв`язку з чим він несе витрати на лікування, сума яких протягом 2019 року перевищила десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а саме на придбання ліків в розмірі 26700 грн за рахунок власної пенсії, про що надано відповідні документи.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, відповідач ОСОБА_4 є батьком повнолітньої дитини ОСОБА_5 (а.с. 3).

Рішенням Рівненського міського суду від 10 травня 2018 року позбавлено ОСОБА_4 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина - ОСОБА_5 (а.с. 8-10).

Із довідки від 26 жовтня 2019 року, виданої Вищим професійним училищем № 1 в м. Рівне вбачається, що ОСОБА_5 дійсно навчається у ВПУ № 1 в м. Рівне, денного відділення, з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2021 року (а.с. 7).

У зв`язку з навчанням у вищезазначеному закладі за денною формою, дитина не має самостійного заробітку та тим самим потребує матеріальної допомоги, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, тому позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СКУкраїни, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Судом враховується, що утримання дитини, це законодавчий обов`язок батьків. Батьки повинні робити все можливе для його виконання, оскільки дитина, через свій вік, стан фізичного розвитку, навчання в школі чи у ВУЗі як правило, не може сама себе утримувати, не має можливості працювати.

У відзиві на позовну заяву відповідач, посилаючись на стан здоров`я та на своє матеріальне становище, вказав на неспроможність надавати допомогу сину на навчання.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Посилання відповідача на те, що на утриманні відповідача знаходиться малолітня донька, участь в утриманні якої має вищий пріоритет над матеріальною допомогою повнолітньому працездатному сину, є необґрунтованими, оскільки необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своєму повнолітньому синові - ОСОБА_5 , який її потребує.

Суд звертає увагу уваги на те, що обов`язок утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків.

Разом з тим, при ухваленні рішення суд враховує, що на утриманні відповідача, згідно поданого свідоцтва, перебуває малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від шлюбу із ОСОБА_7 .

З відповіді наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо перетину державного кордону України вбачається, що відповідач перетинав державний кордон України, однак вказана інформація не підтверджує розмір його доходу.

Суд при визначенні розміру аліментів, також враховує і той факт, що відповідач є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Рівненській області і отримує пенсію по інвалідності, що стверджується довідкою Пенсійного фонду України № 1741/03 від 26.11.2019 року.

Окрім цього згідно довідки до акту огляду медико - соціальної експертної комісії № 0947900 від 04.07.2019 року ОСОБА_4 є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, отримує пенсію по інвалідності, яка за період з 01.01.2019 року по 30.11.2019 року складає 5512,65 грн.

Таким чином, суд встановив, що відповідач має можливість сплачувати кошти на утримання свого повнолітнього сина, який навчається та потребує допомоги, та дійшов обґрунтованого висновку про зобов`язання відповідача утримувати сина на період навчання.

Та обставина, що дитина навчається у навчальному закладі та проживає разом з матір"ю в м. Рівне, то відповідно не витрачається на проїзд до навчального закладу, - відповідачем не доведена, і крім того не є підставою для звільнення відповідача від обов`язку по утриманню сина на час навчання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач є особою працездатного віку, однак відомостей про його офіційне працевлаштування чи інформації про те, чи має відповідач можливості надавати сину матеріальну допомогу в розмірі 3 000 грн. суду не надано.

Позивачем жодними належними доказами не обґрунтовано визначену суму аліментів.

При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує, що відповідно до Закону україни "Про державний бюджет на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року становить 2102 грн, крім того, судом враховано, що ОСОБА_5 отримує стипендію в розмірі 480 грн. Таким чином, сума, яка має забезпечити прожитковий мінімум становить 1500 грн.

В силу приписів ст. 141 СК України щодо рівності прав та обов"язків батьків брати участь у матеріальних витратах зобов"язані обоє з батьків, то з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання підлягає до стягнення 750 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до 30 червня 2021 року.

При цьому, на підставі ч. 1 ст.191 та ст. 201 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити з дня пред`явлення позову, тобто з 31 жовтня 2019 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати необхідно стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст.258,259,264,265,268,273,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 750 ( сімсот п`ятдесят) грн., щомісячно, починаючи з 31 жовтня 2019 року до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_4 в прибуток держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач - ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2

Відповідач - ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 .

Суддя Н.Г. Кучина