РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 635/5485/20

Провадження 2/621/1025/20

01 грудня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Філіп`євої В.В.,

за участю секретаря судового засідання Лацько А.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про розірвання шлюбу під час вагітності, визнання батьківства зачатої дитини іншою особою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про розірвання шлюбу під час вагітності та визнання батьківства зачатої дитини іншою особою.

В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем ОСОБА_2 вони зареєстрували шлюб 07.10.2006 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння. Відповідач на протязі спільного життя зловживав спиртними напоями, не підтримував сім`ю матеріально. Більше 10 років подружжя не проживає разом, місцезнаходження ОСОБА_2 позивачці невідомо. Дитиною відповідач не цікавиться, син постійно проживає разом з матір`ю. На час звернення з позовом до суду позивач перебуває в цивільному шлюбі з ОСОБА_3 .. Проживають вони разом вже 8 років і позивач вагітна від ОСОБА_3 і він визнає себе батьком зачатої дитини. Оскільки збереження сім`ї з відповідачем ОСОБА_2 суперечить інтересам позивачки та інтересам майбутньої дитини, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також визнати батьківство ОСОБА_3 відносно зачатої дитини.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01.10.2020 року по справі № 635/5485/20 (пров.2/635/2596/2020) позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд до Зміївського районного суду за підсудністю на підставі ст..27-31, ч.9 ст.187 ЦПК України.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 12.10.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про розірвання шлюбу під час вагітності, визнання батьківства зачатої дитини іншою особою, прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження. Встановлено учасникам строк для надання відзиву й пояснень щодо позову та призначено підготовче засідання у справі.

В підготовче судове засідання сторони не з`явились.

Позивач ОСОБА_1 надала до суду заяву, в якій, в зв`язку зі станом здоров`я просила розглянути справу без її участі та наполягала на задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, відзиву на позов чи інших заяв не подавав. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, в тому числі й через розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті «Судової влади»

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов ОСОБА_1 визнав в повному обсязі та просив ухвалити рішення по суті спору під час підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч.3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч.1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши доводи позовної заяви та додані до неї письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, 07 жовтня 2006 року позивач ОСОБА_5 зареєструвала шлюб із відповідачем ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 44 від 07.10.2006 року (а.с.3)

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 68 від 22.05.2007 року (а.с16)

Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 позивач завагітніла та з 28.04.2020 року спостерігається в КНП «Мерефянська центральна районна лікарня», вагітність 30 тижнів, що підтверджується консультативним висновком лікаря-гінеколога від 01.09.2020 року (а.с.17)

Відповідно до акту депутата Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області від 03.09.2020 року, позивач ОСОБА_1 та її син ОСОБА_6 проживають і ведуть спільне господарство разом із ОСОБА_3 , 1987 р.н., за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 за цією адресою не проживає. (а.с.18)

Згідно заяви від 02 вересня 2020 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Павловою О.О. за реєстровим № 1118, відповідач ОСОБА_3 свідчить, що є батьком майбутньої дитини, яка народиться у 2020 році у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та просить встановити за ним батьківство на цю дитину.(а.с.18)

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно статті 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до статті 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий час разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивачка вагітна дитиною, батьком якої визнає себе ОСОБА_3 .

З викладеного суд робить висновок, що спільне життя позивачки з відповідачем ОСОБА_2 та збереження їх сім`ї є неможливим, і таке збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

Щодо вимог позивача визнати батьківство відповідача ОСОБА_3 відносно дитини, зачатої під час перебування нею у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Згідно статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Враховуючи досліджені судом докази, визнання відповідачем ОСОБА_3 позовних вимог та батьком дитини, зачатої під час перебування позивачки у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та про наявність підстав для їх задоволення.

Сторонами вирішено питання щодо розподілу судових витрат у добровільному порядку, в зв`язку з чим, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст..ст.141,142 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 24, 56, 110-112, 122, 125, 126, 128 Сімейного кодексу України, ст.ст. 81-83, 89, 141, 206, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про розірвання шлюбу під час вагітності, визнання батьківства зачатої дитини іншою особою задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 07 жовтня 2006 року Бабаївською селищною радою Зміївського району Харківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 44 від 07 жовтня 2006 року.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачці ОСОБА_1 змінити на дошлюбне « ОСОБА_7 ».

Визнати батьківство ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 виданий Сумським РВ УМВС України в Сумській області 10 квітня 2003 року, РНОКПП НОМЕР_4 , відносно дитини, зачатої за час перебування ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 07 грудня 2020 року.

Головуючий: В.В. Філіп`єва