Дата документу 23.03.2020 Справа № 328/2275/19
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 328/2275/19Головуючий у 1-й інстанції Новікова Н.В.
Пр. № 22-ц/807/690/20Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» на заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 21 листопада 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» (надалі - ПрАТ «УСК») до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ПрАТ «УСК» звернулось до суду із вищезазначеним позовом (а.с.2-7), в якому на підставі ст. ст. 993, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» просило стягнути з відповідача на користь позивача в порядку регресу матеріальну шкоду за виплачене страхове відшкодування у сумі 12918,52 грн. та стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» (надалі - КС «Українська кредитна спілка») та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №9451с від 26.03.2013. Відповідно до кредитного договору відповідач отримав кредит у сумі 7500,00 грн. строком на 24 місяці, з 26.03.2013 до 26.03.2015 включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8% річних. Між ПрАТ «УСК» та КС «Українська кредитна спілка» укладено договір добровільного страхування кредитів №6 від 01.04.2013, відповідно до якого кредитний договір №9451с від 26.03.2013, укладений між КС «Українська кредитна спілка» та відповідачем, віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 14550,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №9451с від 26.03.2013 належним чином не виконав, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачував. Позивачем на підставі заяви №2883 від 14.08.2019 та доданих до неї документів, складено страховий акт №376кр та відповідно 15.08.2019 здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 12918,52 грн. Таким чином, оскільки ПрАТ «УСК» виконала покладені на неї законом та умовами договору добровільного страхування кредитів №6 від 01.04.2013 обов`язки, до ПрАТ «УСК» перейшло право вимоги в порядку регресу на стягнення з відповідача матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю першої інстанції Новікову Н.В. (а.с. 32).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 36) відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено з повідомленням (викликом) сторін у цій справі.

Заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 21 листопада 2019 року (а.с. 48-49) у задоволені позову ПрАТ «УСК» у цій справі відмовлено.

За заявою відповідача вищезазначене заочне рішення судом першої інстанції не переглядалось, в апеляційному порядку не оскаржувалось.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ПрАТ «УСК» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 54-51) просило рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі у цій справі, стягнути з відповідача судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1921,00 грн. та 2881,50 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 64).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 65).

Ухвалою апеляційного суду дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 70).

Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

За змістом ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді замість 40 суддів за штатом фактично працює 18 суддів).

Відводів суддям апеляційного суду учасниками цієї справи у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ПрАТ «УСК» у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове рішення.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у повному обсязі у цій справі, керувався ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України та виходив із такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.03.2013 року між КС «Українська кредитна спілка» та відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір №9451с (далі - кредитний договір) (а.с. 14). Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримав кредит у сумі 7500 гривень строком на 24 місяці, з 26.03.2013 до 26.03.2015 включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8 % річних (п.1.1). Повернення кредиту позичальником повинно було здійснюватися щомісячними платежами у сумі 493,00 грн. та 481,00 грн. (п.3.2, додаток №1). Зазначені обставини підтверджуються кредитним договором та платіжним дорученням від 27.03.2013 №19028.

01.04.2013 року між КС «Українська кредитна спілка» та позивачем ПрАТ «УСК» укладений договір добровільного страхування кредитів №6 (далі - договір страхування) (а.с. 21). Відповідно до умов договору страхування страхові ризики за кредитним договором застраховані позивачем на загальну суму 14550,00 грн. (п.1.1, 3.1, витяг з додатку №1).

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, несвоєчасно сплачував щомісячні платежі, останній з яких ним сплачений 13.08.2014 року, що підтверджується випискою з рахунку позичальника (а.с. 75).

14.08.2019 року Голова правління КС «Українська кредитна спілка» звернувся до позивача із заявою, відповідно до якої він просив здійснити страхову виплату за кредитним договором у сумі 12918,52 грн., що підтверджується заявою (а.с.24).

15.08.2019 року на підставі страхового акту № 376кр від 15.08.2019 року позивач виплатив КС «Українська кредитна спілка» страхове відшкодування у сумі 12918,52 грн. за договором страхування у зв`язку з невиконанням позичальником своїх обов`язків за кредитним договором, що підтверджується страховим актом (а.с. 26), платіжним дорученням від 15.08.2019 року №864 (а.с. 27), довідкою КС «Українська кредитна спілка» від 15.08.2019 №2914 (а.с. 28).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як вбачається зі змісту ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ч.1 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції встановив, що свої зобов`язання за кредитним договором КС «Українська кредитна спілка» виконала у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в обумовленій сторонами договору сумі. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав - щомісячні платежі вносив несвоєчасно, кредит та нараховані проценти в обумовлений договором строк не повернув.

У ст. 979 ЦК України зазначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та; пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Вищезазначену норму права містить також ст.4 Закону України від 17.03.1996 №85/96-ВР «Про страхування» (далі - Закон №85/96-ВР).

Згідно із п.16 ч.4 ст.6 Закону №85/96-ВР страхування кредитів (у тому числі відповідальності позичальника за непогашення кредиту) є одним з видів добровільного страхування.

Відповідно до ст. 993 ч. 1 ЦК України, ст.27 Закону №85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги. яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У той же час, згідно з ст. 1191 ч. 1 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. якщо інший розмір не встановлений законом.

Суд першої інстанції встановив, що договір страхування кредиту є договором майнового страхування, а отже право зворотної вимоги за вказаним договором є суброгацією, а не регресом.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором, яке належало КС «Українська кредитна спілка», що одержала страхове відшкодування, у межах фактичних витрат -12918,52 грн. (платіжне доручення на цю суму а.с.27).

Відповідно до ст. 4 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Таким чином, вибір способу захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів належить саме позивачу.

Суд встановив, що предметом спору є стягнення в порядку регресу матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування.

Але, як вже встановлено судом до спірних правовідносин має бути застосована суброгація, а не регрес.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права не відповідає способу, встановленому законодавством для цих правовідносин.

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції дійшов висновку, що невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №826/4406/16 і підстави для відступлення від неї відсутні.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись можна лише частково з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає лише частково.

Так, хоча, судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивач має право на стягнення вказаних коштів при вищевикладених обставинах з відповідача «в порядку суброгації», а не «в порядку регресу», але суд першої інстанції відмовив позивачеві у задоволенні його позову у цій справі з формальних підстав: через неправильно обраний ним спосіб захисту «в порядку регресу» замість правильного: «в порядку суброгації», у тому числі з посиланням на правий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 12.06.2018 року в адміністративній справі № 826/4406/16, який не стосується правовідносин сторін у цій справі.

За таких обставин, суд першої інстанції при вирішенні цієї справи вдався виключно до пуризму.

Разом із тим, апеляційним судом встановлено, що позивач ПрАТ «УСК» у своєму вищезазначеному позові у цій справі (а.с.6), одночасно з двох правових підстав, які виключають одна одну: в порядку регресу (ст. 1191 ЦК України) та в порядку суброгації (ст. 993 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про стархування» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 у цій справі 12918,52 грн., тобто в межах фактично виплаченої 15.08.2019 року (платіжне доручення на цю суму а.с.27) за договором добровільного страхування кредитів № 6 від 01.04.2013 року з Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка».

Згідно із п. 3 постанови № 5 Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року ухвалюючи рішення, суд має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При цьому, суд має навести у рішенні мотиви, з яких не застосував норми права, що на них посилалися особи, які беруть участь у справі. У зв`язку із цим, посилання позивача у позовній заяві на норми права, які не підлягають застосуванню у даній справі, не є підставою для відмови в задоволенні пред`явленого позову, оскільки при вирішенні справи суд враховує підставу (обґрунтування) та зміст позовних вимог.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 5 ч. 2 ЦПК України (ефективний спосіб захисту), враховуючи, що судом правильно було встановлено, що між сторонами у цій справі виникли саме відносини суброгації, а не регресу, останній мав визначити, що застосуванню у цій справі підлягають саме норми права саме: ст. 993 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування», на які у тому числі посилався позивач у цій справі у своєму позові (а.с.6), та задовольнити позов позивача у цій справі у повному обсязі.

Оскільки, у матеріалах цієї справи відсутні належні, допустимі докази у спростування позову позивача у цій справі.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ПрАТ «УСК» ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу ПрАТ «Українська страхова компанія» у цій справі слід задовольнити, заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 21 листопада 2019 року у цій справі слід скасувати; ухвалити нове судове рішення, яким позов ПрАТ «Українська страхова компанія» задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Українська страхова компанія» в порядку суброгації 12918,52 грн.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. 13 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги та позову позивача у цій справі при вищевикладених обставинах, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПрАТ «УСК компанія» слід стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 4803,00 грн. (розрахунок: 1921,00 грн. - судовий збір за подачу позову (а.с. 1) + 2882,00 грн. - судовий збір за подачу апеляційної скарги (а.с. 53).

Керуючись ст. ст. 7, 12, 81-82, 89, 141, 367, 369, 371-372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» задовольнити.

Заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 21 листопада 2019 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» () в порядку суброгації 12918,52 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» () судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 4803,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 23.03.2020 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.