Провадження № 2/225/421/2020
Єдиний унікальний номер № 225/1005/20

Дзержинський міський суд Донецької області
РІШЕННЯ
Іменем України
06 березня 2020 року м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мигалевича В.В.,
за участі секретаря Голубової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), який діє в інтересах ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 в лютому 2020 року звернувся до суду із позовною заявою про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4 .
Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_5 . За вказаною адресою зареєстровані попередній власник квартири, відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не є членом сім`ї позивача у справі та тривалий час не проживає за вказаною вище адресою, оскільки виїхав з міста та проживає зі своєю родиною на тимчасово окупованій території України. Оскільки відповідач особисто не знімається з реєстрації, а представник відповідача, який діє за довіреністю не має можливості зняти відповідача з обліку в військовому комісаріаті, то обмежується право власності позивача у справі.
Вважає, що відповідача ОСОБА_3 необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки його реєстрація в спірній квартирі створює для позивача перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження її майном.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Представником позивача надано до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі сторони позивача, заявлені вимоги підтримують повністю, наполягають на їх задоволенні.
Уповноважений представник відповідача Герба В.А. в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав:
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно договору купівлі продажу квартири від 28.01.2020 року (а.с. 8, 12-13) позивачу по справі ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_6 .
Згідно довідки про склад сім`ї № б/н від 29.01.2020 року (а.с. 9) відповідач по справі ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , тобто за адресою позивача по справі.
З огляду на це, суд зазначає таке:
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь який час.
Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі 6-709цс16.
Судом з`ясовано той факт, що відповідач по справі ОСОБА_3 , не проживає за місцем реєстрації. Тому позивач по справі вимушений нести всі витрати по утриманню квартири, сплаті комунальних послуг, тощо.
За таких обставин, суд доходить висновку, що позивач по справі ОСОБА_2 , будучи власником квартири, правомірно звернулася до суду з позовом про усунення порушень свого права власності шляхом визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки він не є членом її сім`ї та не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з позивачем по справі і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми доказами є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому такми, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
Враховуючи викладене суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в розмірі 840,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 263 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), який діє в інтересах ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 суму судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн.00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Суддя: