Справа № 635/6414/19
Провадження № 2/635/190/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Савченка Д.М.,

секретар судового засідання Письменна В.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

третя особа - Мереф`янська міська рада Харківського району Харківської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Мереф`янська міська рада Харківського району Харківської області, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Лаєвську М.Л. звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинку по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що її батьку ОСОБА_4 на праві власності на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 10 травня 2005 року належав житловий будинок по АДРЕСА_1 . В зазначеному будинку з 16 вересня 1986 року ОСОБА_2 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 , були зареєстровані за вказаною адресою як члени сім`ї власника будинку. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживаючи за місцем реєстрації приймали участь у певних поліпшеннях будинку, одночасно з цим будували власний житловий будинок по АДРЕСА_2 . Після закінчення будівництва житлового будинку в 2000 році відповідачі переселилися в новозбудований житловий будинок за вищевказаною адресою, де продовжують проживати з 2000 року по теперішній час. Виїжджаючи зі спірного житлового будинку відповідачі забрали свої речі та меблі та протягом 19 років не користуються житловим приміщенням за місцем реєстрації. 25 вересня 2006 року між ОСОБА_4 та його дочкою ОСОБА_1 укладено договір дарування, відповідно до якого позивач прийняла в дар житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 загальною площею 112,9 кв.м., з яких житлова - 60,7 кв.м., при якому є надвірні будівлі. Після набуття права власності на спірний будинок, позивач звернулася до відповідачів з проханням знятися з реєстраційного обліку у спірному будинку. Між сторонами було досягнуто домовленості про те, що відповідачі знімуться з реєстраційного обліку у спірному будинку після сплати позивачем компенсації понесених відповідачами витрати на поліпшення спірного житлового будинку. Позивачем було виплачено сестрі грошову компенсацію, але до теперішнього часу відповідачі не знімаються з реєстрації спірного будинку, посилаючись на недостатність виплаченої позивачем компенсації.

29.10.2019 ОСОБА_2 надала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти позову. Зазначила, що разом зі своїм чоловіком, ОСОБА_3 зареєстрована у вищевказаному будинку з 16 вересня 1986 року. Протягом тривалого час вона разом зі своєю сім`єю проживала у будинку, брала участь у веденні господарств сплачували комунальні платежі. ОСОБА_4 надав усний дозвіл ОСОБА_2 та її чоловіку для поліпшення житлових умов добудувати частину будинку, в якій надалі мали проживати відповідачі та їх діти. Протягом деякого часу ОСОБА_2 та її чоловік за власні кошти побудували 1/2 житлового будинку, два сараї, навіс, альтанку. Через складні стосунки із сестрою, ОСОБА_2 зі своєю сім`єю довелося виїхати з батьківської оселі. Про існування договору дарування, укладеного між позивачем та батьком, ОСОБА_2 дізналася лише зі змісту позовних вимог. Не погоджується із договором дарування, вважає, що були порушені її права, та має намір оскаржити такий договір, визнати за собою право власності на прибудови.

30.10.2019 представником позивача до суду подано відповідь на відзив, в якому остання зазначає, що ОСОБА_2 була членом сім`ї колишнього власника ОСОБА_4 . Повідомила, що відповідачі з 2000 року не проживають за місцем реєстрації. Щодо договору дарування повідомила, що жодних порушень під час укладання договору дарування допущено не було, за змістом та за формою даний договір відповідає чинному законодавству, не визнаний недійсним, законність набуття права власності ніким не оспорювалось.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16.09.2019 відкрито провадження у справі, розгляд справи суд вирішив проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, повідомлялись своєчасно і належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі, які повідомлялись про день, час та місце проведення судового засідання своєчасно і належним чином, у судове засідання не з`явилась, представник ОСОБА_2 адвокат Стаценко Д.Р. надав суду заяву, просив відкласти розгляд справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Суд не вважає поважними причини неявки представника ОСОБА_2 адвоката Стаценко Д.Р., оскільки останнім двічі подавались заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в інших судових засіданнях, водночас, жодних підтверджень поважності неявки суду надано не було. Тому суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів та представника ОСОБА_2 адвоката Стаценко Д.Р.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, міський голова надав суду заяву про розгляд справи без участі представника.

Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Батьку позивача ОСОБА_4 на праві власності на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 10 травня 2005 року належав житловий будинок по АДРЕСА_1 .

В зазначеному будинку з 16 вересня 1986 року ОСОБА_2 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 , були зареєстровані за вказаною адресою як члени сім`ї власника будинку.

З 2000 року відповідачі не проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом депутатат Мереф`янської міської ради.

25 вересня 2006 року між ОСОБА_4 та його дочкою ОСОБА_1 укладено договір дарування, відповідно до якого позивач прийняла в дар житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 загальною площею 112,9 кв.м., з яких житлова 60,7 кв.м., при якому є надвірні будівлі.

Таким чином, відповідачі протягом тривалого часу близько 19 років не проживають за місцем реєстрації без поважної причини, не користуються спірним будинком, не приймають участі у підтриманні його у належному технічному стані, не приймають участі у сплаті комунальних платежів, чим обмежують право власності позивача.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Норми статей 15, 16, 386 ЦК України гарантують власникові майна можливість усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.

Згідно ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Факт непроживання відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 зафіксований відповідним актом від 21 червня 2019 року.

Поважні причини для непроживання відповідачів за місцем реєстрації відсутні, перешкод у проживанні відповідачів за місцем реєстрації ні з боку позивача ні з боку колишнього власника судом не встанволено.

Крім того, відповідачі не є членами сім`ї позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Тобто, право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення прав членів сім`ї власника будинку на користування цим будинком (квартирою) та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку (квартири) права власності на цей будинок, а припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє право членів її сім`ї цим будинком (квартирою).

Враховуючи викладене, оскільки відповідачі не проживає у вищевказаному будинку близько 19 років, у добровільному порядку з реєстрації не знімаються, що ускладнює реалізацію прав власності позивача, законність набуття права власності позивача на спірний будинок ніким не оспорювалось, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 10-13,141,259,263-265,268,280-283 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Мереф`янська міська рада Харківського району Харківської області, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинку по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 ,

Третя особа: Мереф`янська міська рада Харківського району Харківської області, місце реєстрації: Харківська область, Харківський район, м.Мерефа, вул.Дніпровська, 231, .

Повний текст рішення складно 10.03.2020 року.

Суддя Д.М. Савченко