Провадження № 6/344/337/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Шамотайла О.В.

секретаря Устинської Н.С.

розлянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську заяву представника Державної казначейської служби України про зміну способу виконання рішення Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області від 30.02.2020р. по справі №344/18171/18 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Дорошенко Олени Володимирівни, ОСОБА_2 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним правочину дарування та скасування державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

До Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшла заява від представника Державної казначейської служби України в прохальній частині якої просить змінити спосіб виконання виконавчого листа, виданого 14.08.2020р. Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області по справі №344/18171/18 на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.02.2020 по справі №344/18171/18, шляхом обрання належним способом виконання рішення: судові витрати на отримання правничої допомоги на користь ОСОБА_3 у розмірі 1000.00 грн., підлягають компенсації за рахунок держави відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави».

В обґрунтування заяви зазначено, що Казначейство взагалі не було стороною у вказаній справі, отже підстав для стягнення сплаченого повивачем судових витрат на отримання правничої допомоги безпосередньо з самостійної юридичної особи - Казначейства - суперечитиме принципу цільового використання бюджетних коштів. Казначейство діє відповідно до повноважень та завдань, визначених законодавством України. Відповідно до п. 2 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215 (далі Положення), Казначейство у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, а також дорученнями Кабінету Міністрів України і Міністра фінансів.Згідно з Положенням, Казначейство забезпечує казначейське обслуговування державного та місцевих бюджетів на основі ведення єдиного казначейського рахунка та управління наявними фінансовими ресурсами, що ним обліковуються. Казначейство є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Тобто, Казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов`язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного кодексу України. Покладення на Казначейство обов`язку здійснити відшкодування понесених судових витрат на отримання правничої допомоги за рахунок коштів Державного бюджету з Казначейства на користь ОСОБА_3 унеможливлює виконання зазначеної частини рішення, адже не існує затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку, що передбачає можливість здійснення Казначейством компенсації судових витрат за рахунок і в межах бюджетних асигнувань судів, якими винесено відповідне рішення.

Оскільки згідно з Конституцією України судові рішення підлягають обов`язковому виконанню, однак встановлений спосіб і порядок виконання виконавчого листа, виданого 14.08.2020 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області по справі № 344/18171/18 на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано- Франківської області від 20.02.2020 по справі № 344/18171/18 унеможливлює виконання зазначеної частини рішення, Казначейство вважає за необхідне порушити клопотання щодо зміни та встановлення способ і порядку , а саме змінити на спосіб вказаний представником у заяві.

З метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), сторони в судове засідання не викликались.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши заяву та матеріали цивільної справи № 344/18171/18, оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Пунктом 5Порядку виконаннярішень простягнення коштівдержавного тамісцевих бюджетівабо боржників,затвердженогоПостановою КМУвід 3серпня 2011р.№ 845підчас виконаннявиконавчих документіворгани Казначействамають право,зокрема,звертатися упередбачених закономвипадках дооргану (посадовоїособи),який видаввиконавчий документ,із заявоюпро роз`ясненнярішення простягнення коштів,порушувати клопотанняпро встановленнячи змінупорядку іспособу виконаннятакого рішення,а такожвідстрочку та/аборозстрочку йоговиконання.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2020 року, прийнятого за результатами розгляду цивільної справи № 344/18171/18 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Дорошенко Олени Володимирівни, ОСОБА_2 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним правочину дарування та скасування державної реєстрації, стягнуто за рахунок державного бюджету з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 ) 1000,00 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат на отримання правничої допомоги.

На виконання вказаного рішення 14.08.2020р. ОСОБА_3 було видано виконавчий лист ( а.с. 36).

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 267 Цивільного процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно із ст. 435 Цивільного процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вказане також визначено ст.33 ЗУ «Про виконавче провадження» та ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Частиною 1 статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Частиною 3 статті 425 ЦПК України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено ст.16 ЦК України. Під зміноюспособу виконаннярішення судуслід розумітиприйняття судомнових заходівдля реалізаціїрішення вразі неможливостійого виконанняу спосіб,раніше встановлений.Зміна способуі порядкувиконання рішенняполягає узаміні одногозаходу примусовоговиконання іншим. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду підлягають з`ясуванню обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду.

Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду допускається у виняткових випадках і полягає в заміні одного заходу примусового виконання іншим, а також у зміні черговості дій, направлених на виконання рішення суду. При цьому, ухвалюючи рішення про зміну способу і порядку виконання рішення суду, суд не вправі змінювати сам зміст цього рішення або його суть.

До аналогічного висновку дійшла колегія суддів ВС у постанові прийнятій 10.06.2019 під час розгляді справи № 350/426/16-ц.

Відповідно до п.п.3 ч.2 ст.22 Бюджетного Кодексу України, головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виконавчі органи та апарати місцевих рад.

У відповідності до ч.1ст.11 ЗУ «Про місцеве самоврядування»,виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевого бюджету визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, що затверджений постановою КМУ від 03.08.2011 №845.

За приписами абзацу 2 пункту 2 вказаного Порядку,боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Також, загальна декларація прав людини (стаття 8), Міжнародний пакт про громадянські і політичні права (стаття 2), Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (стаття 13) передбачають право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами у випадках порушення основних прав людини, наданих їй конституційними та законодавчими актами.

У пункті 2.1 рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013 №5-рп/2013 зазначено, що відповідно до Основного Закону Українидержава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання; усі суб`єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, частина п`ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

При цьому Конституційним Судом України взято до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004, вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Отже підставою для зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим судом способом.

В той же час, суду не надано жодного доказу причин та обставин неможливості виконання рішення суду у спосіб та порядок, встановлений рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.02.2020 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви в розумінні ст. 435 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 18, ч. 2 ст. 247, ст.ст. 267, 435 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника Державної казначейської служби України про зміну способу виконання рішення Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області від 30.02.2020р. по справі №344/18171/18 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Дорошенко Олени Володимирівни, ОСОБА_2 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним правочину дарування та скасування державної реєстрації, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Шамотайло О.В