П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 263/4152/19

Номер провадження 22-ц/804/755/20

25 березня 2020 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів - Биліни Т.І., Мальцевої Є.Є.

за участю секретаря - Сікори М.М.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 серпня 2019 року, ухвалене у складі судді Копилової Л.В., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі: АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з вищевказаним позовом.

Позовна заява мотивована тим, що 04 червня 2013 року між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання позичальником Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору позичальник отримала кредит у розмірі 1670,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 27,60 % річних на суму залишку заборгованості та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. ОСОБА_1 умови кредитного договору належним чином не виконувала, унаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом, яка станом на 17 лютого 2019 року становить 189310,70 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту складає 3333,11 грн, заборгованість за процентами за користування кредитними коштами складає 120099,68 грн., заборгованість за пенею та комісією дорівнює 5650,25 грн. Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з відповідача на його користь частину заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 123432,79 грн., що складається з тіла кредиту в розмірі 3333,11 грн. та процентів за його користування, нарахованих за період з 04 червня 2013 року по 31 серпня 2018 року, у сумі 120 099,68 грн.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 серпня 2019 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 04 червня 2013 року у розмірі 3333, 11 грн, заборгованість за процентами, нарахованими за період з 04 червня 2013 року по 31 серпня 2018 року, у розмірі 120099, 68 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у сумі 1921,00 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції необґрунтовано не застосував до спірних правовідносин позовну давність, про що вона просила у своєму відзиві.

Також, вважає, що стягнута з неї сума процентів за користування кредитним коштами є завищеною, оскільки повинна розраховуватись за первісною процентною ставкою банку, так як підвищення відсоткової ставки за ініціативою банку в односторонньому порядку є незаконним. Вважає, що розмір процентів за користування нею кредитними коштами за три роки по первісній процентній ставці не може перевищувати 2999,70 грн.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» заперечував проти задоволення апеляційної скарги, при цьому зазначив, що довід відповідача про необґрунтоване незастосування судом першої інстанції позовної давності є таким, що не відповідає обставинам справи, оскільки останнім днем місяця дії картки, виданої за договором, укладеним між сторонами, є 31 серпня 2017 року, а тому подання банком позовної заяви до суду 14 березня 2019 року відбулось в межах строку позовної давності.

Відповідач у судовому засіданні апеляційного суду підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк».

Представник позивача Шишелова Н.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно п.п.1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржене судове рішення у повному обсязі не відповідає.

Так, при розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що 04 червня 2013 року між сторонами, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, укладено кредитний договір, згідно з яким ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 1670,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, станом на 17 лютого 2019 року у відповідача утворилась заборгованість за тілом кредиту у сумі 3333,11 грн та заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, яка дорівнює 120099,68 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_1 порушувала узяті на себе зобов`язання за кредитним договором, є підстави для стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом у повному обсязі. При цьому місцевий суд виходив з додержання банком процедури підвищення процентної ставки, а також погодився з розрахунком заборгованості за відсотками, які були нараховані позивачем після закінчення дії кредитного договору.

Проте, погодитись з висновками місцевого суду в частині стягнення відсотків не можна.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі, та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Апеляційним судом встановлено, що 04 червня 2013 року між сторонами укладено договір про надання банківських послуг без номера, який складається з Анкети-заяви позичальника, Пам`ятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку (а.с.8).

На підставі даного договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно з п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг, клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, установленого банком.

Під час дії даного кредитного договору кредитний ліміт банком змінювався і первісно встановлений кредитний ліміт у розмірі 1670 грн. був збільшений банком до 3333,11 грн.(а.с.6-7).

При укладенні кредитного договору відповідачу були видані платіжні картки № НОМЕР_1 з терміном дії до січня 2016 року, № НОМЕР_2 з терміном дії до листопада 2016 року, № НОМЕР_3 зі строком дії до червня 2016 року, № НОМЕР_4 зі строком дії до серпня 2017 року та № НОМЕР_5 , строк дії якої закінчився 31 серпня 2017 року (а.с.150)

Зазначені платіжні картки ОСОБА_1 використовувала, що вбачається з виписки з її банківського рахунку (а.с.167-172).

Всі ці обставини не оспорюються відповідачем.

З огляду на те, що встановлено порушення ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з останньої на користь банку заборгованості, зокрема тіла кредиту у сумі 3333,11 грн., проте, стягуючи проценти, не врахував наступне.

Згідно Тарифів, які є складовою кредитного договору, укладеного між сторонами, базова процента ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) складає 2,30 % (27,60 % річних) (а.с.9).

Починаючи з 01 вересня 2014 року банк збільшив відсоткову ставку - до 32,40%, а з 01 квітня 2015 року - до 42,00% з (а.с.6-7).

Згідно Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року №СП-2010-256, які є складовою кредитного договору, укладеного між сторонами, тарифи - розмір винагороди за послуги банку, є невід`ємною частиною договору. Перелік може змінюватися та доповнюватися, про що клієнт повідомляється у відповідності з цими Умовами (п.1.1.1.91). Винагорода банку - сума зобов`язань держателя платіжної картки з оплати установлених банком тарифів, в тому числі процентів за користування кредитом (п.1.1.1.17).

Банк має право проводити зміни тарифів а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням, без попереднього повідомлення клієнта (п.1.1.3.2.3 Умов та Правил).

Відповідно до п. 1.1.3.1.9 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 13 зворот) банк зобов`язаний не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати власнику картки виписки про стан картрахунку і про здійснені за минулий місяць операції по картрахунку. У разі підключення власника картки до системи Internet-banking (ПРИВАТ24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. У разі підключення клієнта до комплексу Mobile-banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), реєстроване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374цс17.

З матеріалів справи вбачається, що доказів інформування ОСОБА_1 про підвищення відсоткової ставки банк суду не надав.

Отже, суд першої інстанції не з`ясував правомірність проведеної банком процедури підвищення процентної ставки, а тому дійшов передчасного висновку про стягнення з ОСОБА_1 процентів, нарахованих з урахуванням змін процентної ставки.

Крім того, позивач у своєму позові просив стягнути проценти за користування кредитними коштами за період з 04 червня 2013 року по 31 серпня 2018 року, проте право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Встановлено, що сторони у кредитному договорі погодили, що кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки.

Отже, стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають відсотки за користування кредитними коштами в межах дії кредитного договору за період з 04 червня 2013 року по 31 серпня 2017 року за базовою відсотковою ставкою у розмірі 27,6 річних в сумі 3402,03 грн, що відповідає наданому банком та перевіреному апеляційним судом розрахунку (а.с.160-163)

Доводи скаржника щодо безпідставного незастосування судом першої інстанції строків позовної давності є необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення рішення (стаття 267 ЦК України).

Таким чином, за змістом цієї норми заяву про застосування позовної давності сторона у спорі може подати лише до ухвалення рішення.

Підставою для вирішення апеляційним судом заяви відповідача про застосування позовної давності є той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № № 200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18).

Згідно матеріалів справи, ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 травня 2019 року справа була призначена до розгляду на 26 червня 2019 року та була відкладена на 15 серпня 2019 року. Згідно поштових повідомлень (а.с.55,58), ОСОБА_1 була повідомлена належним чином про дати зазначених судових засідань, відзив на позовну заяву не подавала і заявила про застосування позовної давності тільки у заяві про перегляд заочного рішення суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано не застосував строк позовної давності з огляду на відсутність про це заяви відповідача. Також відсутні підстави для застосування цього строку апеляційним судом, оскільки ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в суді першої інстанції, не скористалась своїм правом на заявлення відповідного клопотання.

Разом з тим, місцевий суд не встановивши фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, в саме строк дії договору (кінцевий термін повернення кредитних коштів), укладеного між сторонами, ухвалив рішення про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом після закінчення строку дії кредитного договору, не з`ясувавши порядку нарахування таких процентів.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, відповідно до положень ст.376 ЦПК України, у зв`язку неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права підлягає зміні в частині стягнутої суми заборгованості з процентів за користування кредитними коштами, періоду їх нарахування.

Крім того, з огляду на вимоги п. 13 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку зі зміною рішення суду першої інстанції, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору за подачу позову у сумі 105,66 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи з розрахунку 1921,00 грн. (розмір судового збору, сплаченого при поданні позову) х 5,5 % (задоволені позовні вимоги) : 100%.

Крім того, з огляду на часткове задоволення вимог апеляційної скарги відповідача, з позивача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у сумі 2723,00 грн, виходячи з розрахунку 2881,50 грн.( сума судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги) х 94,5% (задоволені вимоги скарги) : 100%.

Керуючись ст. ст. 367, 374,376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 серпня 2019 року в частині суми заборгованості з процентів за користування кредитними коштами, періоду її нарахування та суми судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, рахунок № НОМЕР_7 , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором б/н від 04 червня 2013 року у виді процентів за користування кредитними коштами за період з 04 червня 2013 року по 31 серпня 2017 року в сумі 3402,03 грн (три тисячі чотириста дві грн. 03 коп.) та судовий збір за подання позову у сумі 105,66 грн (сто п`ять грн. 66 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, рахунок № НОМЕР_7 , МФО 305299) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2723 грн. (дві тисячі сімсот двадцять три грн.)

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст складено 26 березня 2020 року.

Судді: