Єдиний унікальний номер №440/511/17
Провадження № 6/943/18/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2020 року

Буський районний суд Львівської області у складі:

головуючого суддді - Коса І.Б.,

секретаря судового засідання - Дутки С.І.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Буськ подання старшого державного виконавця Буського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Зробок Р.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон відносно ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в :

Старший державний виконавець Буського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Зробок Р.В. звернувся до суду з даним поданням мотивуючи тим, що на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 53065983 з виконання виконавчого листа № 813/2916/16, від 09.11.2016 року Львівського окружного адміністративного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 219821,59 гривень, оскільки ОСОБА_1 ухиляється від сплати боргу, просить тимчасово обмежити останню у праві виїзду за межі України, до виконання своїх зобов`язань.

Начальник Буського РВ ДВС ЗМУМЮ Боруцька І.В. до початку судового засідання, подала лист з проханням справу слухати у відсутності представника служби, подання підтримує повністю, просить задовольнити.

ОСОБА_1 до початку судового засідання, подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності, проти задоволення подання заперечує з тих підстав, що жодних викликів від державного виконавця не отримував, протягом останніх трьох років не здійснює підприємницької діяльності, доказів того, що він ухиляється від виконання судового рішення не має.

Вивчивши та дослідивши матеріали подання, суд приходить до переконання, що останнє задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом встановлено що у Буському РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області перебуває на виконанні вище зазначене виконавче провадження.

Постановою державного виконавця від 08.12.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про виконання вище згаданого виконавчого листа.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості.

Статтею 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України№ 3857-ХІІ у редакції від 10.12.2015 встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Слід зазначити, що у поданні державним виконавцем не вказано доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України або робить це з метою ухилення від виконання судового рішення. Наявність лише самого зобов`язання не наділяє відділ ДВС правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Оскільки, відповідно до ч. 4ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що на теперішній час заявником не здійсненні заходи, які б доказували ухиляння ОСОБА_1 від виконання зобов`язання, суд вважає за необхідне в задоволенні подання про обмеження у праві виїзду за межі України останнього відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні подання старшого державного виконавця Буського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Зробок Р.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 ,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Кос І. Б.