10.03.2020
Справа №642/1272/20
Провадження №2/642/724/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Гримайло А.М. розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» про зобов`язання вчинити певні дії в порядку захисту прав споживачів, стягнення надлишково сплачених коштів та стягнення моральної шкоди -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою з вимогами до Акціонерного товариства КБ «ПриватБанк», в якій просить:

1.Визнати порушеним право споживача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з боку публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (01001 м. Київ, вул.. Грушевського, буд. 1-Д, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ) при укладенні договору без номера від 30.07.2012 року.

2.Заборонити відповідачу - публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» (01001 м. Київ, вул.. Грушевського, буд. 1-Д, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ) проводити нарахування процентів та штрафних санкцій позичальнику ОСОБА_1 .

3.Визнати нарахування процентів та штрафних санкцій ПАТ КБ «ПриватБанк» неправомірним з 22.10.2012 року.

4.Визнати суму заборгованості позивача ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» у сумі, що визначена Постановою Харківського Апеляційного суду від 05.12.2019 року, а саме - 38613,29 грн.

5.Визнати борг за кредитним договором без номеру від 30.07.2012 року повністю погашеним.

6.Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (01001 м. Київ, вул.. Грушевського, буд. 1-Д, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ) на користь ОСОБА_1 суму надлишково сплачених коштів по тілу кредиту на суму (100 734,94 - 38613,29 =62121,65) шістдесят дві тисячі сто двадцять одну грн. 65 коп.

7.Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (01001 м. Київ, вул.. Грушевського, буд. 1-Д, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ) на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

8.Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (01001 м. Київ, вул.. Грушевського, буд. 1-Д, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 65 000 грн.

Позивач зазначає, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023 XII, відповідно до якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

За змістом ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023 XII, порушенням прав споживачів для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь якому разі порушеними, якщо:

1) при реалізації продукції будь яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції;

2) при реалізації продукції будь яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення;

3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору;

4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач;

5) будь яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію;

6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою;

7) ціну продукції визначено неналежним чином;

8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Зміст позовної заяви не підпадає під критерії порушення прав споживачів, що викладені в ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023 XII, виходячи з наступного.

Пунктом 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням, таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Позивачем судовий збір не сплачено, з посиланням на положення ЗУ «Про захист прав споживачів», а в позовній заяві йдеться не про обставини, які передували укладенню договору.

В даному випадку між сторонами існують договірні відносини, а підставою позову є посилання позивача на норми статті 633, 634, 1055 ЦК України, тобто виконання неналежним чином умов договору.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

У зв`язку з цим, застосування ЗУ «Про захист прав споживачів» до даних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними Законами (Цивільний кодекс України, ЗУ «Про банки та банківську діяльність», ЗУ «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні»).

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У вказаному законі прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації споживачеві один про одного та щодо умов договору: про надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, винагороди товариства, порядок розподілу товару, тощо. А у разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Після укладання договору між сторонами виникають інші правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей Закон не може застосовуватись.

Таким чином, враховуючи, що позивач як підставу підсудності та звільнення від сплати судового збору посилається на ЗУ «Про захист прав споживачів», потребують уточнень обґрунтування позивача з приводу застосування до спірних правовідносин положень ЗУ «Про захист прав споживачів» та його звільнення від сплати судового збору або сплата судового збору у відповідності до Закону України «Про судовий збір», якщо вимоги позову випливають з кредитних договорів, враховуючи місце розташування відповідача.

Суддею встановлено, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених в п. 3 ч. 3 ст. 175, ч. 4 ст. 177 ЦПК України, а саме: не зазначена ціна позову, хоча позов підлягає грошовій оцінці; відсутній обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюється; до позовної заяви не доданий документ, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно п. 1 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674 VI за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674 VI, судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто позивачу за кожну вимогу немайнового характеру необхідно сплатити 840,80 грн. судового збору.

Відповідно до підпункту 1.1. пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674 VI, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем заявлено чотири немайнових вимоги, майнову вимогу про стягнення з відповідача надлишково сплачених коштів в розмірі 62 121, 65 грн., а також про стягнення моральної шкоди в розмірі 65 000 грн., тому позивачу необхідно сплатити за кожну немайнову вимогу по 840, 80 грн. судового збору, за вимогу майнового характеру необхідно сплатити 840, 80 грн. судового збору, а також за вимогу про відшкодування моральної шкоди 840, 80 грн.

Платіжні реквізити для перерахування судового збору:

Отримувач коштівГУК Холодногірського р-ну м. Харкова
Код отримувача (код за ЄДРПОУ)37999696
Банк отримувачаКазначейство України (ЕАП)
Рахунок отримувачаUA 0020006
Код класифікації доходів бюджету22030101

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Оскільки позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, тому суддя залишає її без руху.

Керуючись статями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

постановив:

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» про зобов`язання вчинити певні дії в порядку захисту прав споживачів, стягнення надлишково сплачених коштів та стягнення моральної шкоди - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків - п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, інакше заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: А.М.Гримайло