Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Поляновській О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи - приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 пред`явили позов у Подільському районному суді м. Києва до ОСОБА_4 , за участю третьої особи - приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.01.14 по вул. Електриків, 14 в м. Києві відбулось ДТП за участю автомобілів Toyota д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , Mitsubishi д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та Peugeot д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 . Всі автомобілі отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_4 було визнано у судовому порядку винним у скоєнні вищевказаного ДТП.

За таких обставин, позивачі, відповідно до редакції позовної заяви від 22.12.2016 року, просять суд стягнути з ОСОБА_4 , як особи винної у скоєнні ДТП:

1) на користь ОСОБА_1 144647 грн. 97 коп. відшкодування матеріальної шкоди та 10000 грн. 00 коп. моральної шкоди;

2) на користь ОСОБА_2 10000 грн. 00 коп. відшкодування моральної шкоди;

3) на користь ОСОБА_3 10000 грн. 00 коп. відшкодування моральної шкоди.

Представник позивачів в судове засіданні не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. До суду звернувся із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_4 13.01.2014 року о 19 год. 20 хв. керуючи автомобілем «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Електриків, 14 не врахував дорожньої обстановки (дорожніх умов), не вибрав безпечної швидкості, в результаті чого автомобіль втратив керування та некеровано здійснив рух на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з зустрічним автомобілем «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який від удару некеровано здійснив зіткнення з автомобілем «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , після чого здійснив наїзд на перешкоду, що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдавши матеріальні збитки, чим порушив п. 2.3 б, 12.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Винним у скоєнні вищевказаного ДТП було визнано ОСОБА_4 , що підтверджено постановою Подільського районного суду м. Києва від 07.07.2015 року. (а.с. 20-21)

Автомобіль «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_3 , належить на праві власності ОСОБА_2 , що підтверджено Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. (а.с. 25)

У зв`язку з вчиненням вищевказаного ДТП, власнику автомобіля «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_3 було заподіяно майнову шкоду.

Автомобіль «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджено Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. (а.с. 32 з.в.)

У зв`язку з вчиненням вищевказаного ДТП, власнику автомобіля «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_2 було заподіяно майнову шкоду у розмірі 193147 грн. 97 коп., що підтверджено Звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 13.01.2014 року. (а.с. 118-124)

Витрати на проведення експертного дослідження становлять 1000 грн. 00 коп., що підтверджено Квитанцією до прибуткового касового ордера № 2895/4 від 23.04.2014 року. (а.с. 35)

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в АТ «Українська охоронно-страхова компанія», на підставі Полісу АЕ № 0092732. (а.с. 17) Ліміт відповідальності за заподіяння майнової шкоди становить 50000 грн. 00 коп., франшиза 500 грн. 00 коп.

ОСОБА_1 відступив своє право вимоги до АТ «Українська охоронно-страхова компанія» на суму страхового відшкодування у розмірі 49500 грн. 00 коп. на підставі Договору цесії до ФОП ОСОБА_6 та отримав компенсацію від ФОП ОСОБА_6 .

За таких обставин, позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача 144647 грн. 97 коп. відшкодування матеріальної шкоди.

Причиною спору між сторонами стала відмова відповідачів в добровільному порядку відшкодувати позивачу заподіяну матеріальну шкоду.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Ст. 1192 ЦК України визначає, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо), як це зазначено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1996 року.

Згідно Постанови ВСУ від 20.01.2016р. у справі 6-2808цс15 право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Враховуючи ту обставину, що винним у скоєнні ДТП було визнано відповідача, позивач ОСОБА_1 має право на стягнення відшкодування матеріальної шкоди саме з відповідача.

Згідно висновку експертного дослідження, розмір майнової шкоди, завданої власнику автомобіля «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок скоєнні ДТП становить 193147 грн. 97 коп.

Відтак, з урахуванням суми майнової шкоди у вищевказаному розмірі, враховуючи відступлення позивачем ОСОБА_1 свого права на відшкодування 49500 грн. 00 коп. страхового відшкодування з АТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ФОП ОСОБА_6 , а також враховуючи витрати позивача на проведення експертного дослідження у розмірі 1000 грн., суд приходить до висновку, що розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню з відповідача становить 144647 грн. 97 коп.

Окрім відшкодування майнової шкоди, позивачі просять суд стягнути з відповідача також моральну шкоду у розмірі 10000 грн. 00 коп. на користь кожного з них.

Частина 1 статті 27 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 2 вказаної норми моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 вказаної норми встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. (ч. 4 ст. 27 ЦК України)

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. (ч. 5 ст. 27 ЦК України)

Статтею 280 ЦК України встановлено, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 5 вказаної Постави визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В контексті практики Європейського суду з прав людини варто зазначити, що справедливість компенсації як категорія, що застосовується й національним законодавцем, проте є не розкритою в судових прецедентах, визначається ЄСПЛ з урахуванням усіх обставин, а також особливостей справи. Суд суворо дотримується позиції, що відшкодування має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий або запобіжний характер.

З урахуванням наведеного і виходячи з принципу справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів про стягнення з відповідача компенсації моральної шкоди підлягають частковому задоволенню і з відповідача слід стягнути на користь кожного з позивачів по 3000,00 гривень відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті ДТП.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 141, 142 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір пропорційно задоволенню позовних вимог, тобто на користь позивача ОСОБА_1 у розмірі 1476 грн. 48 коп. та на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 280, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи - приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків - НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 суму майнової шкоди у розмірі 144647 грн. 97 коп. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 грн. 00 коп., що разом складає 147647 грн. 97 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків - НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1476 грн. 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків - НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків - НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків - НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків - НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Васильченко