ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року

м.Суми

Справа №592/18633/19

Номер провадження 22-ц/816/709/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Орлова І. В.

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 січня 2020 року в складі судді Котенко О.А., ухваленого у м. Суми,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовна заява обґрунтована тим, що з 12 серпня 2006 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, під час якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 , батьком якого є відповідач. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 червня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. На даний час дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні.

Посилаючись на те, що відповідач хоча і виділяє кошти на утримання їх спільної дитини, на її виховання та розвиток, але у недостатньому розмірі, тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки від заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказане рішення суду в частині визначення розміру аліментів представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів і ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11 грудня 2019 року.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував обставини того, що відповідач усвідомлював і усвідомлює свій обов`язок щодо утримання та виховання дитини, оскільки він постійно здійснював перерахування коштів на ім`я позивачки, приймав і продовжує приймати активну участь у житті і вихованні сина, особисто сплачував за спортивні секції, які відвідує син, придбавав для нього необхідний спортивний одяг та інвентар, придбаває необхідні речі для розвитку дитини тощо. Разом з тим, на думку представника відповідача, суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам того, що відповідач на даний час є єдиним годувальником у сім`ї, так як має інших утриманців, а саме: ще одну малолітню дитину від іншого шлюбу та утримує дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною і його матеріальне становище дещо погіршилось.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 , посилаючись на дотримання судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. При цьому, на думку позивача, при вирішенні справи судом першої інстанції було взято до уваги і розмір доходів відповідача та його дружини, і факт народження у них спільної дитини, а також факт отримання допомоги при народженні дитини. Позивачка також не заперечує і обставин того, що відповідач у добровільному порядку надає допомогу дитині, однак, як вона зауважила, цих коштів не вистачає для задоволення потреб дитини та її нормального розвитку. Оскільки відповідач відмовився збільшити розмір допомоги, яку він надавав, а також виплачувати її стабільно у певну дату, тому, як вказала позивач, саме це і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 12 серпня 2006 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області був зроблений відповідний запис (а.с. 3).

Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 , батьком якого є відповідач (а.с. 5).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 червня 2016 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 4).

Відповідно до довідки виконкому Садівської сільської ради Сумського району Сумської області від 10 грудня 2019 року позивачка ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею зареєстрований син ОСОБА_4 (а.с. 6).

Відповідач ОСОБА_1 від шлюбу з іншою жінкою має малолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 22, 23).

Як вбачається з довідок управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції від 03 січня 2020 року за № 53/41/38/01-2020 та № 54/41/38/01-2020, відповідач проходить службу в Національній поліції України з 07 листопада 2015 року, а на посаді старшого інструктора з професійної підготовки сектору кадрового забезпечення управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції - з 24 листопада 2016 року. Його дружина також проходить службу в Національній поліції України та наказом Департаменту патрульної поліції від 04 жовтня 2019 року за № 768 о/с їй була надана додаткова відпустка без збереження грошового забезпечення для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 18 жовтня 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 24, 25).

З доданих відповідачем до відзиву до позовної заяви копій квитанцій вбачається, що він періодично, протягом березня 2018 року - грудня 2019 року перераховував на рахунок позивачки грошові кошти у розмірі від 2000 до 2500 грн щомісячно (а.с. 26-36).

Відповідно до довідки про доходи від 13 січня 2020 року за № 44 розмір заробітної плати відповідача за період з січня 2019 року по грудень 2019 року склав 142 852 грн 04 коп. (а.с. 46).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, установивши обставини того, що відповідач має задовільний стан здоров`я, працездатний вік, постійну роботу та стабільний дохід, дійшов висновку, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання сина у заявленому в позові розмірі. Також суд вказав, що наявність у відповідача іншої сім`ї, малолітньої дитини, яка знаходиться на його утриманні, не звільняє його від обов`язку на належному рівні утримувати сина ОСОБА_4 , який проживає разом з матір`ю.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може, виходячи з наступного.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Тлумачення положень статті 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні,чи їх шлюб розірвано.

Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Як передбачено частиною 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина.

Разом з тим, суд першої інстанції, визначаючи аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, не в повній мірі врахував обставини, що мають істотне значення, а саме: наявність у відповідача, як платника аліментів, на утриманні іншої малолітньої дитини, що потребує від нього також матеріальних витрат та дружини, яка перебуває у додатковій відпустці без збереження грошового забезпечення для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, хоча відповідач посилався на вказані обставини у відзиві на позовну заяву (а.с. 16-20, 21, 22, 25).

Таким чином, беручи до уваги вищенаведені обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно дослідив всі обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим рішення суду в частині визначення розміру аліментів на малолітнього сина підлягає зміні.

Разом з тим, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про зменшення розміру аліментів до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), так як виходячи з розміру щомісячних доходів відповідача за 2019 рік, запропонований ним розмір аліментів не відповідатиме закріпленому у частині 2 статті 182 СК України мінімально рекомендованому розміру аліментів (10761,42 грн середня заробітна плата відповідача на місяць у 2019 році * 1/6 = 1793,57 грн), в той час як мінімальний рекомендований розмір аліментів для дітей віком від 6 до 18 років станом на 1 січня 2020 року становить 2218 грн. Також колегія суддів приймає до уваги обставини того, що відповідач протягом березня 2018 року по грудень 2019 року самостійно у добровільному порядку перераховував на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі від 2000 грн до 2500 грн, тобто, мав бажання і можливість утримувати дитину у такому розмірі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач особисто оплачує вартість занять у спортивних секціях, які відвідує син та придбаває для цього необхідний спортивний інвентар та спортивний одяг не підтверджені належними і допустимими доказами, тому не заслуговують на увагу колегії суддів. До того ж, колегія суддів зауважує, що сплата відповідачем аліментів не звільняє його від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, такими як розвиток здібностей.

За таких обставин, коли суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини, що мають значення для справи, тому рішення суду в частині визначення розміру аліментів необхідно змінити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на малолітнього сина у розмірі 1/5 частини його заробітку (доходу) щомісячно, що відповідно до мінімально рекомендованого розміру аліментів на дитину відповідного віку буде становити 2152 грн 28 коп. (10761,42 грн * 1/5).

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Оскільки обидні сторони звільнені від оплати судових витрат (відповідач як учасник бойових дій), тому відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 січня 2020 року в даній справі змінити в частині визначення розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: О.І. Собина

І.В. Орлов