УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2020 року Суддя Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області Мушкет О.О., розглянувши заяву позивача Приватне підприємство «Равенна» про забезпечення зустрічного позову, -

В С Т А Н О В И В:

24 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до Маріупольської міської ради Донецької області та Приватного підприємства «Равенна» про визнання протиправним та скасування рішення Маріупольської міської ради від 30.07.2019 року № 7/43-4160, визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

28 лютого 2020 року, Приватне підприємство «Равенна» звернулось до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області із зустрічною позовною заявою до відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , зацікавлені особи: начальник відділу реєстрації речових прав, юридичних осіб та фізичних осіб підприємців військово-цивільної адміністрації м. Торецька Лясевич Руслан Вікторович, приватний нотаріус Маріупольського міського округу Лушкіна Оксана Володимирівна, Маріупольська міська рада Донецької області про витребування майна із чужого незаконного володіння та заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно та заборонити відповідачам вчиняти певні дії.

Ухвалою судді Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28.02.2020 року зустрічну позовну заяву ПП «Равенна» та заяву про забезпечення позову було залишено без руху та надано позивачу передбачений Законом термін на усунення виявлених у ній недоліків.

Після усунення недоліків, ПП «Равенна» звернулось до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на 4/5 частини нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в складі нежитлової будівлі літ. Б-1, підвалу літ. Б/н, сходів літ. б, приямок літ. б-1, приямок літ. б-2, майданчик літ. б-3, загальною площею 372,4 м. кв., номер об?єкта нерухомості 123, номер запису про право власності 30274872, заборонивши ОСОБА_1 і іншим особам вносити будь-які перетворення, шляхом здійснення будівельних робіт, встановлення обладнання, монтажу або демонтажу конструктивних елементів до зазначеного майна; накладення арешту на 1/5 частини нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в складі надбудови літ. Б/н, сходів літ. б-4, загальною площею 97,0 м. кв., номер об?єкта нерухомості 123, номер запису про право власності 30480881, заборонивши ОСОБА_3 і іншим особам вносити будь-які перетворення, шляхом здійснення будівельних робіт, встановлення обладнання, монтажу або демонтажу конструктивних елементів до зазначеного майна.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що предметом спору по даній справі є нежитлова будівля, загальною площею 469,4 м. кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна вартість якої згідно проведеної відповідачами оцінці складає 928000 гривень. Вказана будівля, на орендованій у Маріупольської міської ради земельній ділянці була зведена ПП «Равенна», проте, в січні-лютому 2019 року відповідачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , шляхом здійснення ряду реєстраційних дій та правочинів протиправно оформили право власності на себе та фізично заволоділи будівлею та на даний час зареєстровано право власності:

- ОСОБА_1 на 4/5 частини нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в складі нежитлової будівлі літ. Б-1, підвалу літ. Б/н, сходів літ. б, приямок літ. б-1, приямок літ. б-2, майданчик літ. б-3, загальною площею 372,4 м. кв., номер об?єкта нерухомості 123, номер запису про право власності 30274872;

- ОСОБА_3 на 1/5 частини нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в складі надбудови літ. Б/н, сходів літ. б-4, загальною площею 97,0 м. кв., номер об?єкта нерухомості 123, номер запису про право власності 30480881.

Починаючи з лютого 2019 року відповідач самовільно проводить будівельні роботи, вносить зміни до конструкцій та архітектурних елементів будівлі, що неминуче спричинять витрати з боку позивача на їх усунення, ускладнить виконання рішення суду по справі та поновлення порушених прав позивача.

Крім цього зазначає, що майно, яке є предметом спору, без згоди позивача може бути відчужено відповідачами на користь третіх осіб, що у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин, на думку заявника, існує загроза його майновим інтересам, а застосування заходів забезпечення позову завдати збитків відповідачам не може, оскільки спірна будівля в експлуатацію у передбаченому Законом порядку не приймалася.

У відповідності до частині 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та встановивши обставини, у зв`язку з якими ПП «Равенна» просить вжити заходи забезпечення позову, суд вважає за необхідне задовольнити її заяву, з огляду на наступне.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно дост.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 рокуза№3477-IVзастосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2ст.15 ЦК України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Отже, інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями частини 1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з положеннями частини 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з положеннями пункту 2 частини 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до вимог п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Необхідною умовою вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути істотні перешкоди як виконання судового рішення, так і ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі і задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконання такого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2005 році між ПП «Равенна» та Маріупольською міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,0245 га по АДРЕСА_1 для зведення прибудови закусочної до магазину «Азовочка», власником якого являється ПП «Равенна».

У 2008-2009 роках, на підставі дозвільних документів ПП «Равенна» на вказаній земельній ділянці були зведені приміщення підвалу, першого поверху та надбудови загальною площею 469,4 м. кв., проте будівництво у повному обсязі завершено не було.

З матеріалів справи також вбачається, що в період з липня 2017 року по січень 2019 року, за усною домовленістю між директором ПП «Равенна» ОСОБА_4 та колишнім засновником підприємства ОСОБА_3 , останній використовував приміщення недобудованої прибудови для зберігання свого майна та офісу бухгалтера, який вів облік ПП «Равенна» та інших його підприємств. На законні вимоги звільнити приміщення недобудованої прибудови ОСОБА_3 не реагував, а в січні 2019 року самовільно закрив доступ до приміщень прибудови представникам ПП «Равенна».

В подальшому, відповідачі шляхом здійснення ряду реєстраційних дій та правочинів протиправно оформили право власності на себе та фізично заволоділи будівлею.

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність повноважень суду про накладення арешту на 4/5 частини нежитлової будівлі яка належить ОСОБА_1 та на 1/5 частини нежитлової будівлі яка належить ОСОБА_3 і розташована за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши ОСОБА_1 , ОСОБА_3 і іншим особам вносити будь-які перетворення, шляхом здійснення будівельних робіт, встановлення обладнання, монтажу або демонтажу конструктивних елементів до зазначеного майна, а, отже, вжиття такого роду заходу забезпечення позову у повному обсязі узгоджується з вимогами п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, а тому заява ПП «Равенна» про забезпечення позову підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149,150,153 ЦПК, суд

У Х В А Л И В :

Заяву Приватного підприємства «Равенна» про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на 4/5 частини нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в складі нежитлової будівлі літ. Б-1, підвалу літ. Б/н, сходів літ. б, приямок літ. б-1, приямок літ. б-2, майданчик літ. б-3, загальною площею 372,4 м. кв., номер об`єкта нерухомості 123, номер запису про право власності 30274872, заборонивши ОСОБА_1 і іншим особам вносити будь-які перетворення, шляхом здійснення будівельних робіт, встановлення обладнання, монтажу або демонтажу конструктивних елементів до зазначеного майна.

Накласти арешт на 1/5 частини нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в складі надбудови літ. Б/н, сходів літ. б-4, загальною площею 97,0 м. кв., номер об?єкта нерухомості 123, номер запису про право власності 30480881, заборонивши ОСОБА_3 і іншим особам вносити будь-які перетворення, шляхом здійснення будівельних робіт, встановлення обладнання, монтажу або демонтажу конструктивних елементів до зазначеного майна.

Ухвалу суду про вжиття заходів забезпечення позову допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: О. О. Мушкет