Справа №672/188/20
Провадження №4-с/672/1/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м.Городок

Городоцький районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді Федорук І.М.,

з участю секретаря судового засідання Стебло Л.В.,

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника Городоцького РВ ДВС Берези П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городку скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, просив визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу ДВС Городоцького районного управління юстиції від 26.01.2011 року про відкриття виконавчого провадження № 23934351, зобов`язати державного виконавця відділу ДВС Городоцького районного управління юстиції повернути виконавчий лист стягувчеві. В обґрунтування вимог посилався на те, що на підставі виконавчого листа Городоцького районного суду Хмельницької області № 2-1010 , виданого 04.01.2011 року, відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 29.11.2010 року до досягнення дітьми повноліття. Відкриваючи вказне провадження, державний виконавець не пересвідчився у відповідності виконавчого документу вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, у виконавчому листі відсутні дані про найменування стягувача, його місцезнаходження, ідентифікаційний код. У зв`язку з цим вважає, що виконавче провадження відкрито з порушенням вимог закону.

В судовому засідання представник ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав.

Начальник Городоцького РВ ДВС проти задоволення скарги заперечив.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали скарги, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, згідно постанови заступника начальника відділу ДВС Городоцького РУЮ Гика В.С. від 26.01.2011 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1010, виданого Городоцьким районним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 29.11.2010 року до досягнення ними повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На даний час ОСОБА_5 звільнений з посади.

Звертаючись до суду з даною скаргою, ОСОБА_1 як на підставу скасування вказаної постанови посилався на те, що державний виконавець, в порушення вимог закону, прийняв до виконання виконавчий лист Городоцького районного суду Хмельницької області, в якому відсутні реквізити виконавчого документу: найменування стягувача, його місцезнаходження, ідентифікаційний код.

Дійсно, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час відкриття виконавчого прорвадження) визначено, що у виконавчому документі, зокрема, повинно бути зазначено: 3) найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню.

Разом з тим, згідно з ч. 1 , абз. 2 ч. 2 ст. 5 вказаного Закону державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії; державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, судовий розгляд справи визначається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у справі, в тому числі і на стадії виконання рішення суду. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

За національним законодавством стадія виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду справи.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Юрій Миколайович Іванов проти України", "Хорнсбі проти Греції", "Ромашов проти України", "Шаренок проти України" та ряду інших, зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

На думку суду, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження призведе до порушення прав малолітніх дітей, на користь яких стягнуто аліменти з ОСОБА_1 , судове рішення не буде виконане, та, як наслідок, буде порушено принцип юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Суд звертає увагу на пояснення начальника Городоцького РВ ДВС про те, що стягувач у виконавчому листі був зазначений, проте не у відповідній графі.

З довідки дитячого будинку Хмельницької обласної ради № 206 від 05.03.2020 року видно, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 дійсно перебували у Хмельницькому дошкільному дитячому будинку спеціального призначення з 29.06.2010 року по 21.02.2011 року, тобто на час видачі виконавчого листа з виконання рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 22.12.2010 року № 2-1010 та відкриття виконавчого провадження № 23934351 з виконання даного рішення суду.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що на час відкриття виконавчого провадження № 23934351 стягувачем аліментів був Хмельницький дошкільний дитячий будинок спеціального призначення, зазначені в скарзі ОСОБА_1 недоліки постанови про відкриття виконавчого провадження носять формальний характер і не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. 450, 451 ЦПК України, суд

Постановив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення до Хмельницького апеляційного суду безпосередньо через Городоцький районний суд Хмельницької області.

Суддя І.М.Федорук