ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 березня 2020 року м. Чернівці

справа № 720/548/19

провадження 22-ц/822/79/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретар Герман Я.І.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до КНП «Новоселицька центральна районна лікарня» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до КНП «Новоселицька районна лікарня» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі. Посилалась на наступні обставини. ОСОБА_2 з 17.11.1988 року до дня звільнення працювала на посаді лікаря стоматолога Новоселицької районної лікарні. Наказом головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Новоселицька районна лікарня» № 6/1 від 30.01.2019 року ОСОБА_2 звільнено з посади лікаря стоматолога у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників (п. 1 ст. 40 КЗпП України). Вважає звільнення незаконним. Вказує, що при звільненні адміністрацією КНП «Новоселицька районна лікарня» не була створена спеціальна комісія з розгляду питань щодо скорочення штатної чисельності лікарів стоматологів, не враховано, що вона має тривалий безперервний стаж роботи лікаря стоматолога та високу кваліфікацію, не було запропоновано перехід на іншу постійну роботу, крім того не всі посади лікарів стоматологів були скорочені.

Просила визнати незаконним та скасувати наказ головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Новоселицька районна лікарня» № 6/1 від 30.01.2019 року про звільнення ОСОБА_2 з посади лікаря стоматолога у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників (п. 1 ст. 40 КЗпП України); поновити її на посаді лікаря стоматолога поліклінічного відділення КНП «Новоселицька районна лікарня» та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до КНП «Новоселицька центральна районна лікарня» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення яким задовільнити позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Представник ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 вважає, що суд першої інстанції не здійснив повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів за принципом належності та допустимості кожного доказу окремо.

17.11.1988 року ОСОБА_2 була прийнята на роботу в КНП «Новоселицька центральна районна лікарня». 31.01. 2019 року наказом №6/1 звільнена з посади лікаря стоматолога поліклінічного відділення Новоселицької районної лікарні по скороченню згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

При звільненні ОСОБА_2 адміністрацією КНП «Новоселицька районна лікарня» була порушена процедура звільнення, зокрема не було створено спеціальну комісію чи інший орган по визначенню переважного права по залишенню на роботі у зв`язку з скороченням чисельності лікарів, а також не було запропоновано ОСОБА_2 перехід на іншу роботу, чим фактично порушено ст.ст.40, 42, 49 КЗпП України. Закон зобов`язує роботодавця обов`язково провести порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації працівників для виявлення працівників із більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Комунальне некомерційне підприємство «Новоселицька районна лікарня» подало відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення. Посилається на те, що рішення суду є законним та обгрунтованим, аргументи викладені в апеляційній скарзі є безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що в КНП «Новоселицька районна лікарня» мали місце зміни в організації праці, сформований новий штатний розпис та відбулося скорочення чисельності і штату лікарів - стоматологів.

Згідно штатного розпису КНП «Новоселицька районна лікарня» до скорочення станом на 31.01.2019 року в поліклінічному відділенні були наявні 22.25 штатних посад стоматологів, зокрема: 1,0 посада районного стоматолога; 4,0 посади лікаря-стоматолога; 0,5 посади лікаря-стоматолога хірурга; 16,75 посад лікаря-стоматолога (села).

На виконання наказу департаменту охорони здоров`я Чернівецької обласної державної адміністрації від 20.11.2018 року, у зв`язку з проведенням медичної реформи в Україні, наказом від 26.11.2018 року головного лікаря було проведено реформування структури лікарів стоматологів та було виведено з штатного розпису лікарні 21,5 посад лікарів стоматологів з штату поліклінічного відділення та 16 посад лікарів-стоматологів, які працювали в селах. Тобто, вище вказані посади були скорочені. З врахуванням залишкових 0,75 посад лікаря стоматолога, починаючи з 01.02.2019 року замість 5,5 посад лікарів стоматологів було введено 6 посад лікарів, а 0,25 посад були перепрофільовані на 0,25 посади інженера-програміста.

Отже, замість 22,25 штатних посад лікарів стоматологів, які були в поліклінічному відділенні станом на 31.01.2019 року, з 1.02.2019 року в штатний розпис були введені 6 наступних посад: лікарі стоматологи терапевти - 3 посади, лікар стоматолог хірург - 1 посада; лікар стоматолог ортопед - 1 посада, лікар стоматолог дитячий - 1 посада.

Таким чином, відповідно до затвердженого штатного розпису з 01.02.2019 року, посад лікарів стоматологів, які раніше були у штатному розписі в КНП «Новоселицька районна лікарня» не передбачено.

Дана категорія лікарів відноситься до лікарів первинної ланки, які, як правило, працюють у приватних стоматологічних кабінетах і надають первинну медичну допомогу хворим, а Комунальне некомерційне підприємство Новоселицька районна лікарня відноситься до другої ланки і в ній повинні працювати лікарі стоматологи терапевти, хірурги, ортопеди, дитячі, що надають спеціалізовану стоматологічну допомогу хворим. Названі нові посади відповідають класифікатору професій працівників закладів охорони здоров`я.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Згідно з п.1 ч.1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у п.п. 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації та вживає заходів до переведення працівника за його згодою на іншу роботу.

Із викладеного вбачається, що однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу попередити працівника про можливе наступне вивільнення та обов`язок працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст.40, ч.3 ст.49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільняється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 05.12.2018 року у справі № 161/9976/16-ц, зазначено, що, оскільки обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в КНП «Новоселицька районна лікарня» мали місце зміни в організації праці, сформований новий штатний розпис та відбулося скорочення чисельності і штату лікарів - стоматологів.

Згідно штатного розпису КНП «Новоселицька районна лікарня» до скорочення станом на 31.01.2019 року в поліклінічному відділенні були наявні 22,25 штатних посад стоматологів, зокрема: 1,0 посада районного стоматолога; 4,0 посади лікаря-стоматолога; 0,5 посади лікаря-стоматолога хірурга; 16,75 посад лікаря-стоматолога (села).

На виконання наказу департаменту охорони здоров`я Чернівецької обласної державної адміністрації від 20.11.2018 року, у зв`язку з проведенням медичної реформи в Україні, наказом від 26.11.2018 року головного лікаря було проведено реформування структури лікарів стоматологів та було виведено з штатного розпису лікарні 21,5 посад лікарів стоматологів з штату поліклінічного відділення та 16 посад лікарів-стоматологів, які працювали в селах. Тобто, вище вказані посади були скорочені. З врахуванням залишкових 0,75 посад лікаря стоматолога, починаючи з 01.02.2019 року замість 5,5 посад лікарів стоматологів було введено 6 посад лікарів, а 0,25 посад були перепрофільовані на 0,25 посади інженера-програміста

Отже, замість 22,25 штатних посад лікарів стоматологів які були в поліклінічному відділенні станом на 31.01.2019 року, з 1.02.2019 року в штатний розпис були введені 6 наступних посад: лікарі стоматологи терапевти - 3 посади, лікар стоматолог хірург - 1 посада; лікар стоматолог ортопед - 1 посада, лікар стоматолог дитячий - 1 посада. Нові посади відповідають класифікатору професій працівників закладів охорони здоров`я.

Відповідно до затвердженого штатного розпису з 01.02.2019 року, посад лікарів стоматологів, які раніше були у штатному розписі в КНП «Новоселицька районна лікарня» не передбачено.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до правильного висновку, що ствердження позивача про те, що не всі посади лікаря стоматолога були скорочені, є помилковим.

Посилання представника позивача на те, що звільнення лікаря стоматолога ОСОБА_2 є незаконним, оскільки в лікарні не була створена спеціальна комісія по визначенню переважного права по залишенню на роботі у зв`язку з скороченням чисельності лікарів працівників, є необґрунтованим.

З листа Міністерства соціальної політики України № 80/06/187-12 від 21.05.2012 року вбачається, що законодавством не передбачені критерії і порядок визначення працівників із більш високою продуктивністю праці та кваліфікації. Тобто, закон не зобов`язує роботодавця обов`язково створити таку спеціальну комісію.

На практиці для виявлення працівників із більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці, роботодавцем робиться порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації працівників.

Судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що наявність вищої категорії у ОСОБА_2 , не є безумовним доказом рівня її кваліфікації, оскільки рівень кваліфікації лікаря стоматолога визначається на підставі фактичних даних, що характеризують якість, обсяг і складність виконаних робіт.

Враховуючи аналіз продуктивності праці та кваліфікації кожного лікаря стоматолога та попередню згоду профкому лікарні, головний лікар лікарні наказом № 7 від 31.01.2019 року з 01.02.2019 року ввів в новий штатний розпис 6.0 нових посад та перевів на них наступних лікарів стоматологів: на посаду 1,0 лікаря-стоматолога дитячого - ОСОБА_4 , на посаду 1,0 лікаря-стоматолога ортопеда - ОСОБА_5 , на посаду 1,0 лікаря-стоматолога хірурга - ОСОБА_6 , на посаду 1,0 лікаря-стоматолога терапевта - ОСОБА_7 , на посаду 1,0 лікаря-стоматолога терапевта - ОСОБА_8 (до пологовий лікарняний листок), на посаду 1,0 лікаря-стоматолога терапевта - ОСОБА_9 (декрет), та на посаду 1,0 лікаря-стоматолога терапевта, тимчасово, на період декретної відпустки ОСОБА_9 - ОСОБА_10 .

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 не могла бути переведена на посади: лікаря стоматолога дитячого, лікаря стоматолога ортопеда, лікаря стоматолога хірурга, оскільки вона не мала фахову підготовку для зайняття зазначених посад.

Оскільки лікарі стоматологи ОСОБА_8 та ОСОБА_11 обіймали посади лікарів стоматологів терапевтів до скорочення посад стоматологів, та відповідно до вимог ч. 4 ст. 40 КЗпП України не могли бути звільнені з ініціативи адміністрації в період їхньої тимчасової непрацездатності, переведення їх на нові посади лікарів стоматологів терапевтів є правомірним.

Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату, є обов`язки власника підприємства чи уповноваженого ним органу попередити працівника про можливе наступне вивільнення та його працевлаштування.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. З т. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник вже виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України ід 05.12.2018 року у справі № 161/9976/16-ц зазначено, що оскільки обов`язок працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України, роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день його звільнення.

Судом першої інстанції було правильно встановлено що, адміністрація лікарні належним чином виконала свій обов`язок щодо працевлаштування позивача. Так, наказом від 26.11.2018 року № 38-3, було запропоновано всім лікарям стоматологів (в тому числі позивачці) які підпадали під скорочення штату, переведення за їх згодою на іншу вакантну посаду. Однак позивач відмовилася написати заяву про переведення її на запропоновану тимчасову посаду - замість лікаря стоматолога ОСОБА_9 , яка перебувала у декретній відпустці.

На дану посаду згідно поданої заяви був переведений ОСОБА_10 який мав перевагу перед ОСОБА_2 , оскільки йому до досягнення пенсійного віку залишилося два роки, а ОСОБА_2 до виходу на пенсію залишилося три роки і дев`ять місяців. Про те, що адміністрація лікарні запропонувала ОСОБА_2 тимчасову посаду, підтвердила і сама позивачка в судовому засіданні суду першої інстанції.

З оглянутих та долучених до матеріалів справи штатних розписів лікарні, з дня попередження та на час звільнення ОСОБА_2 , вбачається, що інших вільних посад, які би могли бути запропоновані позивачці, не було.

Отже, враховуючи те, що позивач відмовилася від запропонованої тимчасової роботи, відсутністю інших вакантних посад на які можливо було перевести ОСОБА_2 , з дня її попередження до дня звільнення, судом зроблено правильний висновок, що відповідачем при звільнені позивача з займаної посади в повній мірі було дотримано процедури, встановлені трудовим законодавством, зокрема ст. 42 та 49-2 КЗпП України, а тому немає підстав для визнання незаконним та скасування наказу № 6-1 КНП «Новоселицька районна лікарня» від 30.01.2019 року про звільнення лікаря стоматолога поліклінічного відділення ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції зазначив, що адміністрація лікарні правомірно надала перевагу ОСОБА_7 і перевела його на посаду лікаря стоматолога терапевта, оскільки він мав перевагу перед іншими лікарями стоматологами за рівнем фахової підготовки, має дві спеціальності: стоматологія та ортопедична стоматологія. Станом на 1 лютого 2019 року він мав відповідну підготовку для заняття посади лікаря стоматолога терапевта і продовжив навчання на курсах спеціалізації «Терапевтична стоматологія», неодноразово за успіхи в роботі нагороджувався почесними грамотами, є учасником АТО та більше року приймав участь у бойових діях на Сході України.

При цьому судом було враховано, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року, ОСОБА_7 мав першочергове право на залишенні на роботі при скороченні чисельності та штату лікарів стоматологів у зв`язку із змінами в організації праці лікарні перед ОСОБА_2 незалежно від рівня її кваліфікації та продуктивності праці.

Однак, суд вийшов за межі позовних вимог, досліджуючи обставини, які не були предметом позовних вимог та не підлягали дослідженню, зокрема визначення переважного права залишення на роботі, оскільки позов заявлено не з цих підстав, а з підстав порушення процедури скорочення. Однак, це не вплинуло на правильність рішення суду.

Оцінюючи всі докази по справі, суд зробив обґрунтований та правильний висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги зводяться до непогодження з рішенням суду першої інстанції, з посиланням на обставини, зазначені в позові, однак висновків суду не спростовують.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови - 10 березня 2020 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: А.І. Владичан

І.Н. Лисак