Справа № 725/5907/19
17 березня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Опалинської О.П.
при секретарях судового засідання Холодняк Л.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач зареєструвала шлюб з відповідачем 16 серпня 2010 року. Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 04 травня 2018 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка постійно проживає із позивачем.
Відповідно до висновку ЛКК № Н8/3 малолітня ОСОБА_3 потребує амбулаторного лікування за діагнозом рецидивуючий бронхіт. З метою відпочинку в Новорічні свята, а також проходження курсу лікування дитиною в Республіці Польща позивач мала намір виїхати за межі території України до Республіки Польща в період з 28 грудня 2019 року по 28 січня 2020 року без супроводу та нотаріально посвідченої згоди батька ОСОБА_2 .
Однак, без згоди батька ОСОБА_2 виїзд малолітньої дитини ОСОБА_3 за межі України є неможливим. Крім того, зазначила, що отримати згоду відповідача на виїзд дитини за межі України вона не має можливості, оскільки невідоме місце його проживання чи фактичного перебування.
Просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 в період із 28 грудня 2019 року по 28 січня 2020 року.
Позивач ОСОБА_1 змінила позовні вимоги та просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без згоди супроводу батька ОСОБА_2 на період з 10 квітня 2020 року по 10 травня 2020 рік.
Позивач в судове засідання не з`явилася, надіслала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу без її участі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином. Будь - яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Ця обставина підтверджується матеріалами поштової кореспонденції.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл. 11 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст. 128 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.
Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).
За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 04 травня 2018 року шлюб, який був укладений між сторонами 16 серпня 2010 року, розірвано. Заочне рішення суду набрало законної сили 04 червня 2018 року (а.с. 6).
Із свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 виданого 27 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційгної служби Чернівецького міського управління юстиції вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 8).
Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 виданого 15 серпня 2019 року ОСОБА_1 уклала шлюб і змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с. 9).
Як вбачається із висновку ЛКК 48/3 від 20 вересня 2019 року ОСОБА_3 має діагноз рецидивуючий бронхіт (а.с. 10).
Із карти побуту RP 8756433 вбачається, що ОСОБА_6 має карту побуту Республіки Польща (а.с. 11).
Згідно довідки ПП «Житлосервіс» « 438 від 10 жовтня 2019 року ОСОБА_1 , 1982 року народження, проживає в АДРЕСА_1 разом із донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2013 року по теперішній час (а.с. 5).
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).
Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до частини третьої статті 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Пунктом 3 Правил перетинання державного контролю передбачено виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли вісімнадцятирічного віку.
Виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску (підпункт 1 пункту 4 Правил).
Пунктом 4 зазначених Правил передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим з батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання.
Виходячи з положень зазначених норм матеріального права дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення.
Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 6 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст. 17, 31 Конвенції про права дитини визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров`я.
Ст.10 Конвенції про права дитини передбачає право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну.
Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Таким чином, суд приходить до висновку, що задоволення даного позову буде сприяти якнайкращому забезпеченню інтересів малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 150 цього ж Кодексу батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що бажання позивача отримати дозвіл на виїзд малолітньої доньки за кордон повністю узгоджується з її правами та обов`язками, покладеними на неї Сімейним кодексом України, тому суд не вбачає жодних обставин, що обмежують згідно із законодавством право виїзду дитини за кордон і вважає, що це буде відповідати інтересам малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також, беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України для тимчасового перебування, а також враховуючи те, що тимчасовий виїзд дитини за кордон відповідає її інтересам, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України - у разі задоволення позову судові витрати слід покласти на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.51 Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26 квітня 2001 року , ст.ст. 7, 141, 150,155, 157, 161, Сімейного кодексу України, ст. 313 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 13, 259, 264-265,268, 280-282 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини - задовольнити.
Дозволити виїзд за межі території України малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Чернівці, Чернівецької області (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції від 27 березня 2013 року, актовий запис № 659) на період з 10 квітня 2020 року по 10 травня 2020 року у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 орган, що видав 7310, дата видачі 24 вересня 2019 року, без супроводу та нотаріально посвідченої згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 орган, що видав 7310, дата видачі 24 вересня 2019 року судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення протягом 30 днів з дня його отримання.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем в 30-денний строк з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду, а особи, які не були присутні під час проголошення рішення протягом 30 днів з дня його отримання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 орган, що видав 7310, дата видачі 24 вересня 2019 року.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та житель АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Головуючий О.П.Опалинська