Справа № 570/685/20
Номер провадження 2/570/682/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гнатущенко Ю.В., перевіривши виконання вимог ст.ст.175-177 ЦПК України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліссябудресурси" про стягнення кредиторської заборгованості,

в с т а н о в и в :

До суду надійшла вказана позовна заява.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та додатків до неї, позивач ОСОБА_1 , будучи директором ПрАТ "Поліссябудресурси", уклав з вказаним товариством договір про надання поворотної фінансової допомоги №1 від 31.12.2015 р., у зв`язку з чим за період з 31.12.2015 по 20.08.2019 р. у товариства щодо позивача виникла кредиторська заборгованість на загальну суму 1207000 грн.

Даний договір містить обов`язок позивача надавати ПрАТ "Поліссябудресурси" поворотну фінансову допомогу шляхом оплати поточних витрат підприємства на паливо щомісячно (п.3.1 Договору).

02.09.2019 р. ПрАТ "Поліссябудресурси" припинено, зареєстровано правонаступника - ТОВ "Поліссябудресурси", протоколом заснування від 20.08.2019 р. прийнято передавальний акт.

Позивач ОСОБА_1 також вказує, що до моменту прийняття рішення про припинення ПрАТ "Поліссябудресурси" шляхом перетворення в ТОВ "Поліссябудресурси", він є власником найбільшого пакету акцій підприємства 1842 акції, що складає 60,14% від загальної кількості акцій або 77,82% від кільскості голосуючих акцій, а з 20.08.2019 року - власником відповідної частки в товаристві-правонаступнику.

Після прийняття акціонерами на загальних зборах рішення про припинення товариства шляхом його реорганізації та оприлюднення терміну приймання кредиторських вимог, позивачем ОСОБА_1 було подано на ім`я голови комісії з припинення кредиторську вимогу з питаннями про визнання його кредитором ПрАТ "Поліссябудресурси" на визначену суму.

Відповіддю голови комісії з припинення ПрАТ "Поліссябудресурси" визнано позивача кредитором, але зазначено, що на рахунках підприємства грошей немає та запропонував звернутись до суду для укладання мирової угоди щодо задоволення вимог кредитора шляхом передачі йому нерухомого майна, яке належить підприємству на праві власності.

За наведених вище обставин позивач звернувся до суду та просить стягнути існуючу заборгованість.

Так, за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (безкоштовний запит), ПрАТ "Поліссябудресурси" () припинило діяльність 30.08.2019 р. Позивач ОСОБА_1 згідно відомостей з реєстру, був кінцевим бенефіціарним власником (контролером) вказаного товариства.

Крім того, за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (безкоштовний запит), ТзОВ "Поліссябудресурси" () не перебуває у процесі припинення.

Одним із засновників ТзОВ "Поліссябудресурси" є позивач ОСОБА_1 .

З огляду на характер договірних відносин, грошові кошти були одержані товариством для забезпечення його господарської діяльності; беручи до уваги такі обставини, як: існуючий статус позивача як засновника товариства - суб`єкта господарювання, діяльність якого не припинена, згідно відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, та який на момент укладання договору був керівником товариства, з яким укладено договірта діяльність якого на даний час припинена; статус відповідача як суб`єкта господарювання, діяльність якого не припинена, суд приходить до висновку, що дана справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

За приписами ст.45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Положення ч.1 ст.20 ГПК України передбачають, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Статтею 55 Господарського кодексу України визначено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку (ч.2 ст. 55 ГК України).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.20 ГПК України справами, що відносяться до юрисдикції господарських судів є справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Відповідно до ч.6 ст.30 ГПК України спори, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі спори між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, а також спори, що виникають з правочинів щодо корпоративних прав (крім акцій) в юридичній особі, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням юридичної особи.

Згідно з положеннями ч.2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, спір між сторонами пов`язаний із здійсненням господарської діяльності юридичної особи і його вирішення, відповідно до завдань господарського судочинства, відноситься до сфери дії останнього.

Таким чином, дана справа не підвідомча Рівненському районному суду Рівненської області, а спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до положень ч.1 ст.187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.(Рішення Вищого адміністративного суду України (надалі «ВАСУ») від 28 липня 2016 р. у справі № К/800/16963/16, К/800/16218/16).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.186 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліссябудресурси"про стягнення кредиторської заборгованості.

Повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір згідно реквізитів квитанцій про оплату № 53 від 21.01.2020 р. на суму 10510 грн.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу разом із заявою та всіма доданими до неї документами.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 /п`ятнадцяти/ днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяГнатущенко Ю.В.