Справа № 336/2746/20
пр. №2/336/2001/2020
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

10 червня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Зарютіна П.В., за участі секретарки судового засідання Когут С.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Ребро Оксана Петрівна, ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та стягнення збитків, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 03.06.2020 звернулась до суду із позовною заявою, просить визнати недійсним договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 р.№2570, укладений 22.08.2017 між сторонами у справі, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ребро Оксаною Петрівною, стягнути з ОСОБА_2 на її користь збитки у сумі 663 000,00 гривень.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 04.06.2020 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

05.06.2020 позивачка повторно подала заяву з метою вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на: 2/3 (дві третіх) частки будинковолодіння по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2622, виданого 15.12.2014, видавник: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А.; - на будинковолодіння по АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 .Кириченко (Мормуль) на підставі договору купівлі-продажу, 1241, 01.03.2007, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Задачина Н.В.; - на 11/200 часток квартири АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 01.02.2012, виданого районною адміністрацією Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району.

У заяві про забезпечення позову викладено обставини, що вже знайшли своє відображення у позовній заяві. Із посиланням на норми чинного законодавства, роз`яснено вимоги, яких має дотриматись суд, допускаючи забезпечення позову. В обґрунтування вказано, що накладення арешту на належне ОСОБА_2 нерухоме майно не може завдати останній шкоди, яка буде неспівмірною зі шкодою (збитками), завданими заявниці з вини відповідачки. ОСОБА_1 вважає, що вжиття заходів забезпечення не завдасть шкоди й іншим особам. А в разі застосування реституції, як наслідку недійсності правочину, спірна квартира може бути повернута у власність відповідачки або в судовому порядку - у власність спадкоємиці ОСОБА_3 , що позбавить позивачку із дитиною житла. Крім того, всі наявні кошти ОСОБА_1 вже витрачені на придбання квартири. Необхідність в застосуванні зустрічного забезпечення відсутня. На думку позивачки, вартість об`єктів нерухомого майна, які перебувають у власності ОСОБА_2 , на які вона просить накласти арешт, орієнтовно становить 400 000,00 гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява розглядається без повідомлення учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Розглянувши заяву, яка оплачена судовим збором у відповідному розмірі, судом встановлено підстави для її повернення заявниці.

Згідно з ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, зокрема, на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Зміст та форма заяви про забезпечення позову врегульовані ст.151 ЦПК України. Так, відповідно до п.3,4,5,7 ч.1 вказаної норми заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Судом перевірено аргументованість заяви та встановлено, що вказаним вимогам вона не відповідає.

Так, заява ОСОБА_1 є недостатньо обґрунтованою, заявницею не надано жодних достовірних доказів, які б свідчили, що не вжиття відповідних заходів забезпечення позову може утруднити чи взагалі унеможливить виконання судового рішення. В порушення наведених норм, з урахуванням змісту позовних вимог та заяви, у ній не обґрунтовано й виду заходу забезпечення у вигляді арешту майна, не вказано ціни позову.

Саме по собі існування спору між сторонами та можливе витребування квартири з володіння позивачки в судовому порядку, за результатами розгляду іншої справи, не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що міститься у додатку до заяви, датована 08.05.2020, тобто, не відображає актуальних відомостей про належність ОСОБА_2 права спільної часткової власності на житловий будинок (2/3 частини), розташований по АДРЕСА_2 . У цій же довідці містяться відомості щодо права власності на квартиру АДРЕСА_4 , 11/200 часток якої на праві приватної спільної часткової власності належать ОСОБА_2 . Крім того, нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , за даними довідки, належить ОСОБА_5 . При цьому, доказів зміни прізвища ОСОБА_2 , зокрема, дати, заявницею не надано. Оцінка об`єктів нерухомого майна, які перебувають у власності ОСОБА_2 , на думку заявниці, становить 400 000,00 гривень, проте, вихідних даних для такої оцінки, що могли б свідчити про співмірність заходу забезпечення позову із позовними вимогами, у заяві не наведено.

Вищевказане свідчить про недотримання п.7 ч.1 ст.151 ЦПК України. Адже, суд, постановляючи ухвалу про забезпечення позову, має переконатись у належності нерухомого майна, щодо якого заявниця просить вжити відповідні заходи, відповідачеві, оскільки суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вказані недоліки зумовлюють застосування судом ч.10 ст. 153 ЦПК України, відповідно до якої суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення заяви про забезпечення позову заявниці.

Керуючись ст. 2, 12-13, 149-153, 258, 261, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Ребро Оксана Петрівна, ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та стягнення збитків повернути заявниці.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її складення (з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня її вручення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала суду складена та підписана 10.06.2020.

Суддя: П.В. Зарютін