Справа № 509/4905/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кочко В.К.,

при секретарі - Савченко М.В.,

за участю відповідача - ОСОБА_1 ,

його представника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Державної архітектурно-будівельної інспекції в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області про скасування рішення про реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта нерухомості

ВСТАНОВИВ:

10.09.2019 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому просила суд визнати незаконним та скасувати рішення (наказ) Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції Одеській області про реєстрацію декларації серії ОД №02 від 14.03.2019 р. про готовність до екплуатації об`єкта - житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами загальною площею 55,6 кв.м., житловою площею 24,9 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що спірний будинок був збудований подружжям за час шлюбу, між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 . У декларації про готовність спірного будинку до експлуатації, яку було подано ОСОБА_1 до департаменту ДАБІ в Одеській області, відповідачем була зазначена недостовірна інформація, а саме у якості власника було зазначено лише відповідача ОСОБА_1 .

Як вважає позивач, ОСОБА_1 подав для реєстрації декларацію про готовність до експлуатації об`єкту - спірного будинку, який є спільною сумісною власністю позивачки та відповідача лише на своє ім`я та у подальшому, на підставі цієї декларації, зареєстрував право особистої приватної власності на вказаний будинок за ОСОБА_1 . Вказані рішення порушують право позивачки, як співвласника цього будинку, оскільки фактично позбавляють її статусу співвласника. Відповідачем ОСОБА_1 , як вважає позивачка, до Департаменту ДАБІ в Одеській області була подана декларація, яка містила недостовірну інформацію, щодо проведення ним будівництва спірного житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, без отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Подача ОСОБА_1 декларації до ДАБІ в Одеській області, була незаконно зареєстрована та свідчить про те, що самочинне будівництво узаконено у непередбачений законом спосіб, а тому реєстрація підлягає скасуванню.

Відтак позивач, керуючись статтями 15, 16, частиною другою статті 386 Цивільного кодексу України, змушений за захистом свого права власності звертатися до суду.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову у повному обсязі, 27.01.2020 р. надали до суду відзив.

Представник ДАБІ в Одеській області у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином, 27.09.2019 р. до суду надійшов відзив.

Представник Овідіопольської РДА Одеської області у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши відзиви та інші матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Встановлено з матеріалів справи, що 14.03.2019 р. Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серії НОМЕР_1 №02.

20 листопада 2014 р., ОСОБА_1 звернувся до Відділу містобудування та архітектури з заявою про отримання будівельного паспорту.

Відповіддю Відділу містобудування та архітектури від 01.12.2014 р. вих. 2914-2/1643/02 ОСОБА_1 відмовлено у видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки, через те що «Порядком видачі будівельного паспорту затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлового -комунального господарства України від 05.07.2011 р. № 103 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 липня 2011 р. за № 902/19640 не передбачено надання будівельних паспортівна самовільно побудовані об`єкти будівництва.»

06 жовтня 2014 р. ОСОБА_1 особисто подав заявку на підключення до газопостачання та оплатив до Прилиманської сільської ради пайовий внесок за підключення будинку до газопроводу по АДРЕСА_1 .

У березні 2019 ОСОБА_1 звернувся до Департаменту з заявою про прийняття в експлуатацію об`єкта.

Відповідно до п. 9 Розділу V Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» орган державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію.

Порядок прийняття в експлуатацію таких об`єктів і проведення технічного обстеження визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. При цьому технічне обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів включно, господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 квадратних метрів включно проводиться в ході їх технічної інвентаризації з відповідною відміткою в технічному паспорті.

До власників (користувачів) земельних ділянок, які відповідно до цього пункту подали документи про прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт об`єктів будівництва, штрафні санкції за виконання будівельних робіт без отримання документів, що дають право на їх виконання, та за експлуатацію або використання об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, не застосовуються.

Як вбачається з технічної документації щодо введення ОСОБА_1 будинку розташований за адресою АДРЕСА_1 в експлуатацію, площа будинку складає 55,6 км.м., крім того ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з відповідним цільовим призначенням на якій було побудовано будинок з цільовим призначенням.

У відповідності до положень Розділу III Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства від 03.07.2018р. № 158, гр. ОСОБА_1 подано до Департаменту заяву про прийняття в експлуатацію об`єкта, до якої було додано один примірник заповненої декларації та засвідчені в установленому Законом порядку копії.

Державна архітектурно-будівельна інспекція не мала права зареєструвати декларацію на ім`я іншої особи, крім ОСОБА_1 , оскільки п. 9 Розділу V Прикінцевих положень Закону України передбачено що орган державного архітектурно-будівельного контролю приймає в експлуатацію за заявою власника земельної ділянки, а ОСОБА_1 є єдиним власником земельної ділянки.

Державна архітектурно-будівельна інспекція на підставі п. 9 Прикінцевих положень Закону не мала права не зареєструвати і була зобов`язана зареєструвати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації лише на власника земельної ділянки ОСОБА_1 при цьому наявність чи відсутність у ОСОБА_1 попередньо отриманого дозволу на виконання будівельних робіт по будівництву за Законом не було обов`язковою умовою реєстрації декларації.

Відповідно до статті 41 Конституції України держава гарантує належне забезпечення захисту права власності на нерухоме майно, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно з приписами статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статей 317, 319 Цивільного кодексу України, саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Згідно статті 321 Цивільного кодексу України, власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом; примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток, з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 325 Цивільного кодексу України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Згідно з положеннями статті328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтею 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Вищезазначеними нормами встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, за якою право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не передбачена законом.

Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не передбачено законом, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності передбачає його законність і добросовісність.

Згідно з статтею 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Акти, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність) можуть бути оскаржені до суду відповідно до статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Конституційний Суд України у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 надав конституційне тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України. Так, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

За змістом статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

В процесі такого контролю відповідні органи наділені повноваженнями, зокрема, реєструвати або повертати на доопрацювання декларацію про початок будівельних робіт (стаття З6 Закону, в редакції, чинній станом на початок будівництва), реєструвати або повертати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації (стаття 39 Закону).

Згідно з пунктом 1 Положення про державну архітектурно-будівельну інспекцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 року № 294 (далі - Положення), ДАБІ є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Відповідно до пункту 3 цього Положення основними завданнями ДАБІ є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, зокрема, здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування у визначених законодавством випадках.

Відповідно до частин 1, 4 та 6 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до I-III категорій складності та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Відповідно до п. 9 Розділу V Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» орган державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію.

Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації (частина 5 статті 39 Закону).

Відповідно до частини 9 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації є підставою, серед іншого, для оформлення права власності на нього.

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначається постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461 "Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів".

Отже, зареєструвавши оскаржувану декларацію, органи ДАБІ діяли як суб`єкт владних повноважень та в силу покладених на них законом обов`язків.

Суд звертає увагу, що після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, в зв`язку з чим, оскаржуваної у справі декларацією будь-які права або охоронювані законні інтереси позивача не порушуються, а скасування реєстрації такої декларації не буде нести будь-яких правових наслідків. А сам факт реєстрації такої декларації, як отримання свідоцтва на право власності на підставі неї виключає можливість віднесення спірного об`єкту нерухомого майна до самочинного в силу його узаконення та не виключає права на звернення позивачки з окремим позовом про визнання справа на спільну сумісну власність.

Також, оскаржувана у справі декларація була зареєстрована, як і отримане на підставі неї свідоцтво про право на житловий будинок були зареєстровані та отримані на підставі чинного, як на момент їх оформлення так і на теперішній час, рішення ДАБК, таким чином підстав для їх скасування немає.

Стаття 81 ЦПК України передбачає що - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експерта.

Позивачка не надала належних, допустимих доказів того, що рішення (наказ) Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про реєстрацію декларації серії ОД № 02 від 14.03.2019 р. є незаконним та підлягає скасуванню.

Таким чином, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позивач не довів належними та достатніми доказами викладені в позові обставини, а тому вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.12,13,76-82,89,141,258,259,265 ЦПК України

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Державної архітектурно-будівельної інспекції в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області про скасування рішення про реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта нерухомості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області, а в разі складання рішення у повному обсязі - з дня складання у повному обсязі.

Суддя В.К.Кочко