ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3867/20 Справа № 216/4268/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

19 березня 2020 року м.Кривий Ріг

Справа №216/4268/15

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Зубакової В.П., ознайомившись із апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Богдан-Авто Кривий Ріг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Хюндай Мотор Україна» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Богдан-Авто Кривий Ріг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Хюндай Мотор Україна» про захист прав споживачів.

У січні 2020 року ОСОБА_1 , через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, звернувся до Дніпровського апеляційного суду із апеляційною скаргою, у якій просив: визнати «розумний термін» у 41 місяць розгляду справи порушенням статті 6 Європейської конвенції з прав людини протиправним, відновити його порушені права шляхом постановлення відповідної ухвали суду та зобов`язати державу Україну сплатити йому сатисфакцію за кожен повний місяць порушених судом прав у розмірі 10 600 Євро, які ним розраховано наступним чином: 200 Євро х (56-3) = 10 600 Євро.

Цивільна справа №216/4268/15 передана до суду апеляційної інстанції 04 лютого 2020 року.

Автоматизованою системою документообігу Дніпровського апеляційного суду 04 лютого 2020 року визначено наступний склад колегії суддів: суддя-доповідач Зубакова В.П. та судді Барильська А.П., Бондар Я.М.

Оскільки, апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України, а саме: не містить відомостей щодо судового рішення суду першої інстанції, яке оскаржується в апеляційному порядку, в чому полягає його незаконність і (або) необґрунтованість, не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року зазначену апеляційну скаргу було залишено без руху та надано апелянту строк, що не перевищує десять днів з дня отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, для усунення її недоліків.

Копія ухвали Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року була направлена на адресу ОСОБА_1 , яку він зазначив в апеляційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 (т.2 а.с. 115, 116, 120).

Іншої адреси для листування позивач ОСОБА_1 не зазначив.

Копія ухвали Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року, яка була направлена судом на адресу позивача, зазначену ним в апеляційній скарзі ( АДРЕСА_1 ), 04 березня 2020 року повернулася до суду із відміткою відділення поштового зв`язку про неможливість вручення судової кореспонденції адресату у зв`язку з його відсутністю (т. 3 а.с. 123-125).

Оскільки, в матеріалах справи були наявні клопотання та заяви ОСОБА_1 , адресовані суду першої інстанції, в яких ним було зазначено іншу адресу свого проживання ( АДРЕСА_2 ) та вказано електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1, судом було направлено копію ухвали суду від 06 лютого 2020 року й на ці адреси.

Електронну копію ухвали Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року було доставлено на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 04 березня 2020 року (т. 3 а.с. 122).

Вимоги ухвали Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року на теперішній час на виконано, недоліки апеляційної скарги не усунуто.

Відповідно до ст.ст. 185, 357 ЦПК України в разі невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений судом строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Порядок вручення судової кореспонденції визначено Главою 7 ЦПК України.

Так, згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зазначив в апеляційній скарзі адресу: АДРЕСА_1 , як місце свого проживання, та не надавав суду апеляційної інстанції заяви про зміну місця проживання, у зв`язку з чимкореспонденція суду апеляційної інстанції, у тому числі й ухвала суду від 06 лютого 2020 року, направлена на цю адресу вважається доставленою, навіть якщо ОСОБА_1 за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Копія ухвали Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року, яка була направлена судом на адресу позивача, зазначену ним в апеляційній скарзі ( АДРЕСА_1 ), повернулася до суду із відміткою відділення поштового зв`язку про неможливість вручення судової кореспонденції адресату у зв`язку з його відсутністю (т. 3 а.с. 123-125), а тому ця ухвала суду вважається доставленою ОСОБА_1 належним чином, у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України.

Крім того, копію ухвали Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року було доставлено на електронну адресу ОСОБА_1 04 березня 2020 року, однак, у встановлений десятиденний строк, вимоги ухвали суду не виконано, на теперішній час недоліки скарги не усунено.

Згідно зі ст.ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності змагальності та диспозитивності.

У відповідності до п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст. 129 Конституції України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Отже, ОСОБА_1 , звернувшись до суду із апеляційною скаргою у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Богдан-Авто Кривий Ріг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Хюндай Мотор Україна» про захист прав споживачів, без зазначення відповідного процесуального документу, який ним оскаржується в апеляційному порядку, не виявив належної зацікавленості у розгляді справи, що вказує на відсутність у нього зацікавленості у вирішенні спору по суті.

За таких обставин апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Богдан-Авто Кривий Ріг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Хюндай Мотор Україна» про захист прав споживачівнеобхідно вважати неподаною та повернути її скаржнику.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України, суд, -

У X В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Богдан-Авто Кривий Ріг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Хюндай Мотор Україна» про захист прав споживачів вважати неподаною та повернути її скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя: