Справа № 715/263/20
Провадження № 2/715/168/20
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2020 року Глибоцький районний суд Чернівецької області
в складі головуючого судді Маковійчук Ю.В.
секретар судового засідання Майщук С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .
Вказує на те, що відповідач на даний час прописаний (зареєстрований) за вищевказаною адресою, проте фактично з лютого 2015 року в зазначеному будинку не проживає.
Просить суд, ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право на користування житлом в АДРЕСА_1 .
Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, позивачка вказала на те, що 29 грудня 2014 року вона зареєструвала відповідача у своєму будинку, однак, з лютого 2015 року він за зазначеною адресою не проживає, просила суд позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивачки, свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.
Згідно ст.316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є власником будинку АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №31011218.
Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є членом сім`ї власниці житлового будинку, з лютого 2015 року не проживає у будинку АДРЕСА_1 .
Свідки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили, що відповідач по справі: ОСОБА_2 , більше п`яти років, як не проживає у будинку позивачки по АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст.391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Враховуючи те, що позивачка ОСОБА_1 є власницею житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 зареєстрований в будинку, не є членом її сім`ї, не проживає у вказаному будинку більше п`яти років, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні і розпорядженні житловим будинком шляхом визнання останнього таким, що втратив право користування житлом, а тому позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 3-13, 19, 23, 76-81, 141, 259, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 12 березня 2020 року.

Суддя: