Справа 688/4540/19
№ 2/688/254/20
Ухвала

Іменем України

12 березня 2020 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Марчук І.Г.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності,

встановив:

27 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся суду з позовом до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності. В обгрунтування позову посилається на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.01.2007 року являється власником 3/8 частин жилого будинку з належними надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , які належали його батькові. Власником інших 5/8 частин є його рідний брат ОСОБА_2 . Згідно з рішенням виконавчого комітету Чотирбоківської сільської ради було змінено адресу спадкового майна з № 91 на №95. Відповідач постійно проживає в м. Києві, не приймає жодної участі в утриманні майна та участі у сплаті комунальних послуг за вказане майно. Крім того, до складу спадщини входять також грошові внески з нарахованими відсотками, грошовою компенсацією та індексацією, що зберігаються в Шепетівському відділенні ВАТ «Державний ощадний банк України» № 231 на рахунках 015321, 0578207 та філії №231/028 на рахунку № НОМЕР_1 . Ощадні книжки знаходяться у відповідача, а тому він не може оформити їх на себе та отримати грошові кошти. Готовий виплатити вартість частини власності відповідача, якщо за таких умов частка позивача та відповідача повністю залишаться збереженими. За наведених обставин, враховуючи вартість його частки у грошових внесках з нарахованими відсотками, грошовою компенсацією та індексацією, просить виділити в натурі належні йому у спільній частковій власності 3/8 частини жилого будинку з надвірними будівлями, оскільки вважає такий виділ можливий у відповідності до часток співвласників.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 січня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків. У визначений судом строк недоліки усунуто.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2020 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження з викликом сторін на 21 лютого 2020 року, яке відкладено до 11 год. 00 хв. 12 березня 2020 року через неявку позивача.

12 лютого 2020 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву з доданими документами, у якому він просить закрити провадження у справі з підстав передбачених п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а саме: набранням законної сили рішенням суду у розгляді тотожної справи.

Позивач ОСОБА_1 в підготовчому судовому засіданні позов підтримав, просив призначити судову будівельно-технічну експертизу експерту Марченкову Г.Г., на розгляд якої поставити наступні питання: чи є технічна можливість розділити (виділити частку) будинку відповідно до часток співвласників, які є варіанти розподілу (виділу частки) та яка вартість будівель, споруд, їх частин та іншого нерухомого майна.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився.

Представник відповідача Піскаревська ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні позов не визнала, вважає клопотання позивача передчасним, подала клопотання про закриття провадження в справі, оскільки сторони, підстави та предмет позову у цій справі є тотожними сторонам, підставам та предмету позову у справі №688/4042/16-ц 2/688/95/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із спільної часткової власності, в якій ухвалено рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.02.2017 року про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України

За змістом частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальним правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно частини 2 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду, закриття провадження у справі, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили.

Європейський суд з справ людини у рішеннях від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» та від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» зазначав, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Як встановлено в суді та вбачається з долученого до відзиву рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2017 року, при розгляді цивільної справи №688/4042/16-ц 2/688/95/17 ОСОБА_1 було відмовлено у задоволені позовних вимог до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із спільної часткової власності.

Як на підставу своїх вимог у справі № 688/4042/16-ц № 2/688/95/17 ОСОБА_1 посилався на те, що він є власником 3/8 часток жилого будинку з належними надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , будинок належав його батькові ОСОБА_5 на праві власності. Власником інших 5/8 частин будинку є його рідний брат ОСОБА_2 . У зв`язку з тим, що останній постійно проживає в м. Києві, не бере участі в утриманні, догляді та сплаті комунальних послуг на зазначене майно, ці обов`язки повною мірою виконує лише він. Крім того, до складу спадщини входять також грошові внески з нарахованими відсотками, грошовою компенсацією та індексацією, що зберігаються в Шепетівському відділенні ВАТ «Державний ощадний банк України» № 231 на рахунках № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 та філії № 231/028 на рахунку № НОМЕР_1 . Враховуючи, що зазначена частка вже є відокремленою, вважав її виділ можливий. За наведених обставин і просив виділити в натурі належні йому на праві спільної часткової власності 3/8 частини жилого будинку з надвірними будівлями.

Водночас, до ухвалення судового рішення у справі у судовому засіданні сторонами обумовлювалося питання щодо можливої компенсації одна одній вартості частки у спільному майні, проте такої згоди досягнуто не було.

Отже, підстави та предмет позову у справі № 688/4042/16-ц № 2/688/95/17 є тотожними підставам та предмету позову у справі, яка надійшла на розгляд суду 27 грудня 2019 року.

Таким чином, вже існує рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 лютого 2017 року, яке набрало законної сили 28 лютого 2017 року, що ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку провадження у справі закрити.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно з ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідачем та його представником не заявлялось клопотань про понесені судові витрати пов`язані з розглядом даної справи.

Керуючись ст.ст. 255, 256, 260, 353 ЦПК України, суд

ухвалив:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із спільної часткової власності закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Хмельницького апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.В. Козачук