Справа № 444/3107/19
Провадження № 2/444/309/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне )

заочне

26 лютого 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мікула В. Є.,

секретар судового засідання Савчук Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення грошових коштів позики за борговою розпискою, мотивуючи свої вимоги тим, що в 26.04.2019р. до нього звернулася відповідач з проханням позичити їй кошти в розмірі 55200,00 тисяч гривень, які зобов`язалась повернути до 26.10.2019р. шляхом сплати щомісячно 9200,00 гривень. Дану позику він оформив з відповідачкою у формі боргової розписки. Вважає, що розписка відповідача є борговим документом, що підтверджує передачу грошей у вказаній в ній сумі в борг.

Позивач стверджує, що станом на 26.10.2019р. відповідач не виконала взятих на себе зобов`язань в повному обсязі, зійснивши платежі лише за травень у розмірі 10 000,00 гривень та за червень у розмірі 9600,00 гривень, після чого кошти від відповідача не надходили. Його звернення про повернення коштів було безрезультатним, внаслідок чого він змушений був звернутись із вказаним позовом в суд.

Як наслідок позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 в його користь грошові кошти, що складаються із суми боргу (позики) в розмірі 35600 грн., процентів за користування позикою в розмірі 13727,00 грн., суми втрат від інфляції в розмірі 294,80 грн., суми 3% річних в розмірі 2297 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак його представник- адвокат Бердар С.В. просив справу слухати у його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримують, просить такі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини невки суду не відомі. Відзиву на позовну заяву не подала.

На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так як відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання , не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин , не подав відзив , а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд приходить до висновку про постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється .

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 позичила у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 55200,00 гривень 26.04.2019р. і зобов`язалася такі повернути до 26.10.2019 року, що підтверджується копією розписки (а.с. 9), яка долучена до матеріалів справи.

Крім того суд враховує, що відповідач не заперечила факту позики даної суми грошей у позивача, оскільки не подала відзиву на позовну заяву та не з`явилась в судове засіданя без повідомлення причини неявки.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем було укладено договір позики.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ч. 1, 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного Кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач ОСОБА_2 зобов`язалася повернути позику до 26.10.2019 року, однак своє зобов`язання виконала лише частково, а саме, як зазначено позивачем, нею було частково повернуто борг двома платежами всього в сумі 19600,00 гривень.

А тому суд приходить до висновку, що станом на час звернення позивача до суду відповідач зобов`язання не виконав, боргу йому не повернув.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, відповідач по справі зобов`язаний був повернути грошові кошти в терміни передбачені за домовленістю сторін.

Суд враховує, що позивачем всі розрахунки проведені станом на день звернення до суду, а саме 28.11.2019р.

Суд вираховує заборгованість саме на дату звернення з вказаним позовом, оскільки розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Так як договором не встановлено розмір процентів, суд враховує їх розмір на рівні облікової ставки Національного банку України.

Суд враховує такі облікові ставки НБУ: з 27.07.2019р. - 05.09.2019 року- 17 % річних; з 06.09.2019 року- 24.10.2019 -16,5 % річних; з 25.10.2019 року- 28.11.2019р. -15,5 % річних.

Суд погоджується із методикою розрахунку пені, нарахованої у звязку з порушенням грошових зобовязань. Як наслідок заборгованість відповідача за процентами становить 13727,00 гривень.

Щодо стягнення 3 % річних та втрат від інфляції суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд погоджується із методикою розрахунку 3% річних, за кожним невиконаним взятим на себе зобов`язанням. Як наслідок з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 3% річних в сумі 2297,00 гривень.

У правовій позиції, яка висловлена Верховним судом України під час розгляду справи та ухвалення постанови ВСУ від 27.01.2016 року у справі № 6-771цс15 зазначено таке.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні.Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає грошова одиниця України гривня.

Суд погоджується із методикою розрахунку інфляційних втрат. Як наслідок загальна сума інфляційних втрат становить 294,80 гривень, які підлягають стягненню з відповідача в користь позивача.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтовані та доведені матеріалами справи, доказами і тому підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 23, 141, ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ст. 258, 259, 264, 265, 280-282, 354, ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 14.08.2003 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків судом не встановлений) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_3 ) заборгованість за договором позики в сумі 51918 (п"ятдесят одну тисячу дев"ятсот вісімнадцять) гривень 80 копійок, з яких 35600,00 гривень- основного боргу, 13727,00 гривень- пені, 2297,00 гривень - 3% річних, 294,80 гривень - інфляційних втрат.

Роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Апеляційного суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 02.03.2020р.

Суддя Мікула В. Є.