КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/4146/2020 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 березня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ігнатченко Н.В., Голуб С.А., Таргоній Д.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми інфляційних втрат та процентів,

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми інфляційних втрат та процентів.

Під час розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішення суду у справі № 760/20457/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів, яка розглядається Солом`янським районним судом м. Києва.

На обґрунтування клопотання зазначено, що предметом розгляду даної справи є стягнення суми інфляційних втрат та процентів у зв`язку з неповерненням коштів за договором позики від 4 серпня 2014 року.Як на підставу своїх вимог позивач посилається на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва у справі № 760/20457/17 від 21 листопада 2018 року, яким з відповідачів на його користь солідарно стягнуто грошові кошти за цим договором позики, а саме: борг у розмірі 1 500 000 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 030 500 грн та три проценти річних у розмірі 134 753,43 грн. Проте ухвалою суду від 21 серпня 2019 року за заявою ОСОБА_3 указане заочне рішення скасоване, а справу призначено до судового розгляду. Саме в рамках справи № 760/20457/17 судом буде встановлюватися підстава та природа виникнення заборгованості, розмір указаної заборгованості, фактичний період прострочення у разі наявності боргу за договором позики та відповідно період, за який можуть бути нараховані і стягненні інфляційні втрати та три проценти річних. У зв`язку з наведеним та з метою уникнення подвійного стягнення інфляційних втрат та процентів, існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 листопада 2019 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми інфляційних втрат та процентів до набрання законної сили рішення суду у справі № 760/20757/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив із неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, спір в якій розглядається між сторонами, оскільки питання стягнення боргу за договором позики може вплинути на умови, від яких залежить розгляд даного спору про стягнення суми інфляційних втрат та процентів за цим же правочином.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи,неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що справа № 760/20757/17, до вирішення якої судом зупинено провадження у даній справі, немає жодного відношення до спірних правовідносин, оскільки під № 760/20757/17 у Солом`янському районному суді м. Києва зареєстрована справа про адміністративне правопорушення сторонньої особи, яка розглянута 19 жовтня 2017 року, а справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів має єдиний унікальний № 760/20457/17. Судом першої інстанції не звернуто увагу на те, що у даній справі та справі № 760/20457/17 різні предмети позову, а також стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за різні періоди часу. Суд не обґрунтував неможливість розгляду цивільної справи № 760/19177/19 про стягнення суми інфляційних втрат та процентів до вирішення справи № 760/20457/17 про стягнення коштів за договором позики від 4 серпня 2014 року, а зупинення провадження затягує розгляд справи та унеможливлює реалізацію прав позивача як позикодавця щодо стягнення інфляційних втрат за період з вересня 2017 року по травень 2019 року, трьох процентів річних з 5 жовтня 2017 року по 1 липня 2019 року. Стаття 625 ЦК України не обмежує права позикодавця звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується як до так і після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Крім того, суд не надав належної уваги тому, що відповідачі не повернули позивачу борг відповідно до договору позики та не заперечували факт існування боргових зобов`язань.

Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили.

За правилом пункту 14 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі.

Згідно із частиною другою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи викладене та на підставі ухвали апеляційного суду від 25 лютого 2020 року розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

За змістом пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У такому випадку провадження у справі зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (пункт 5 частини першої статті 253 ЦПК України).

Така підстава зупинення провадження застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цій справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідні норми спрямовані, зокрема, на попередження ухвалення судових рішень, виходячи з доказів і встановлених на їх підставі обставин, які можуть бути спростованими рішенням у іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Встановлено, що у справі, яка переглядається апеляційним судом, предметом спору є стягнення з ОСОБА_2 , як позичальника, та ОСОБА_3 , як його дружини, на користь ОСОБА_1 , як позикодавця, суми інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахованих позивачем за договором позики грошей від 4 серпня 2014 року.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначав про те, що 4 серпня 2014 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого він передав останньому у борг 1 500 000 грн строком до 4 жовтня 2014 року для особистих потреб без сплати відсотків. Грошові кошти передавалися в інтересах сім'ї - подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , адже дружина позичальника надала згоду на укладення цього договору чоловіком.

Як на підставу своїх вимог позивач посилався на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва у справі № 760/20457/17 від 21 листопада 2018 року, яким з відповідачів на його користь солідарно стягнуто грошові кошти за договором позики, а саме: борг у розмірі 1 500 000 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 030 500 грн та три проценти річних у розмірі 134 753,43 грн.

Вказав, що відповідачі, як солідарні боржники, не виконали рішення суду та не повернули йому борг, тому відповідно до вимог статті 625 ЦК України він має право на отримання інфляційних втрат від основної суми боргу за період з вересня 2017 року по травень 2019 року у розмірі 286 500 грн та три проценти річних з 5 жовтня 2017 року по 1 липня 2019 року у розмірі 78 287,68 грн.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_4 заперечував проти стягнення нарахованих позивачем сум із ОСОБА_3 , оскільки доводи позивача про те, що договір позики укладався в інтересах сім`ї є лише припущенням, а сам лише факт перебування відповідачів у шлюбі не є підставою для покладення на іншого з подружжя обов`язку щодо солідарного повернення грошових коштів. Також вважав, що позивачем невірно обраховані суми, які він просить солідарно стягнути з відповідачів.

Разом з тим, судом встановлено, щоухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21 серпня 2019 року за заявою ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення указане вище заочне рішення від 21 листопада 2018 року скасоване, а справу призначено до судового розгляду.

Отже, в межах справи № 760/20457/17 підлягають встановленню обставини спірних правовідносин між сторонами, які стосуються підстав заявлених позовних вимог у даній справі, а саме: підстава та природа виникнення заборгованості, розмір указаної заборгованості, у тому числі за основною сумою боргу, фактичний період прострочення у разі наявності боргу за договором позики та відповідно період, за який можуть бути нараховані і стягненні інфляційні втрати та три проценти річних.

Крім того, судом буде встановлено, чи є ОСОБА_3 належним боржником за договором позики, який укладений 4 серпня 2014 року між позичальником ОСОБА_2 та позикодавцем ОСОБА_1 , а відтак чи повинна вона нести відповідальність за прострочення виконання зобов`язань за цим договором у вигляді сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що між справами, що розглядаються Солом`янським районним судом м. Києва, існує тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи, а подані позивачем докази та підстави його позову не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, тому доводи представника відповідача свідчили про обов'язок суду першої інстанції зупинити провадження у справі на підставу пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України.

Посилання апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції зупинив провадження у даній справі до вирішення іншої справи № 760/20757/17, яка немає жодного відношення до спірних правовідносин, не впливають на правильність висновків суду, а усунення цього недоліку постановленої ним ухвали вирішується в порядку статті 269 ЦПК України шляхом виправлення описок або арифметичних помилок у судовому рішенні.

Також не приймаються до уваги посилання позивача на те, що у даній справі та справі № 760/20457/17 різні предмети позову і періоди часу стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, оскільки предмети позовів у даних справах є тотожними - це стягнення коштів за одним і тим же договором позики, проте матеріали справи № 760/19177/19 не дозволяють у повній мірі встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду про стягнення в солідарному порядку суми інфляційних втрат та процентів і на які позивач посилався як на підставу своїх вимог.

Підстава, передбачена пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України, виникає в процесі тоді, коли ухвалення рішення можливо лише після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи, в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги про те, що зупинення провадження порушує право позивача на вирішення справи протягом розумного строку є безпідставними, оскільки відповідно до статті 125 ЦПК України зупинення провадження у справі зупиняє перебіг процесуальних строків. З дня відновлення провадження перебіг процесуальних строків продовжується.

Щодо посилань позивача на положення стаття 625 ЦК України, яке, на його думку, не обмежує права позикодавця звернутися до суду за захистом свого права в будь який час якщо грошове зобов`язання не виконується, то вони не можуть бути підставою продовження судового розгляду справи, адже позивачем не спростовані встановлені судом підстави, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, ухвала суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справіпостановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і обґрунтованих підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На виконання вимог статей 141, 382 ЦПК України колегія суддів зазначає, що питання розподілу судових витрат у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції не вирішується, оскільки спір по суті скарги не розглядається.

Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: Н.В. Ігнатченко

С.А. Голуб

Д.О. Таргоній