Справа № 212/517/20
У Х В А Л А

13 березня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Ваврушак Н. М., за участі секретаря судового засідання Нестеренко В. В., розглянувши заяву представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Дивоцвіт» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дивоцвіт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, скасування державної реєстрації та визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, посилаючись на те, що дійти згоди на врегулювання даного питання не має можливості, тому змушений звернутися до суду із зазначеним позовом.

Заявник вказує на те, що ТОВ «ДИВОЦВІТ» володіє на праві власності нежитловою будівлею металевий магазин за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38370055 від 27.11.2017 16:50:29, яке винесено державним реєстратором Копійка Інна Анатоліївна, Криворізька районна державна адміністрація Дніпропетровська область, ОСОБА_1 (далі за текстом - ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 (далі за текстом - ОСОБА_2 ) отримали право власності по 1/2 кожному на нежитлову будівлю та літню площадку за адресою: АДРЕСА_2 .

Підставою виникнення права власності є технічний паспорт ФОП ОСОБА_4 від 22.11.2017 року (серія та номер: б/н) та рішення виконкому Покровської районної в місті ради про присвоєння поштової адреси від 24.11.2017 року № 481.

Листом виконкому Покровської районної в місті ради від 13.02.2018 року № 18/26- 553, зазначено, що виконкомом Покровської районної в місті ради рішення від 24.11.2017 року № 481 не приймалось.

На підставі договорів купівлі-продажу від 05.12.2017 року та 13.12.2017 року які посвідчені приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кучман 1.1., ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_1 і ОСОБА_2 по 1/2 частині нежитлової будівлі та літньої площадки за адресою: АДРЕСА_3 .

13 квітня 2018 року вищевказані договори купівлі-продажу від 05.12.2017 року та 13.12.2017 року були розірвані.

Далі, на підставі договору купівлі-продажу від 21 червня 2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Нянчур С.М., ОСОБА_3 вдруге придбав у ОСОБА_1 і ОСОБА_2 по 1/2 частині нежитлової будівлі та літньої площадки за адресою: АДРЕСА_3 ж.

ТОВ «ДИВОЦВІТ» звертається до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, скасування державної реєстрації, визнання договору купівлі-продажу недійсним і скасування його державної реєстрації, що повністю скасує право власності на нерухоме майно за вищевказаною адресою та дасть можливість позивачу володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю та не буде протиріч з різними підставами права власності і поштових адрес на один й той самий об`єкт нерухомості.

Також, накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_3 жодним чином не позбавить його права користуватися даним майном.

Такий захід забезпечення позову лише обмежить його право розпоряджатися даним майном до вирішення по суті даної справи.

При розгляді даної справи, при можливому задоволені позовних вимог ТОВ «ДИВОЦВІТ» буде повністю скасовано право власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_3 ж, та як такого нерухомого майно не буде існувати, а відтак є необхідність в забезпеченні позову.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1, 2, п.10 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У відповідності до роз`яснення наданого Пленумом Верховного Суду України в п. 1 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, в якій також зазначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Як визначив у п. 4 зазначеної вище постанови Пленум Верховного Суду України, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Пунктом 20 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в Постанові від 17 січня 2019 року у цивільній справі №640/10807/18,провадження №61-46004св18, вказано що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих позивачем для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, заявленим позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті, щоб вжиті заходи не перешкоджали господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, необхідно враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

За таких обставин, суд вважає, що у справі наявні обставини які свідчать про наявність спору між сторонами, невжиття заходів по забезпеченню позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення, тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню шляхом накладення арешту на вказану нежитлову будівлю до винесення рішення по суті та набрання ним законної сили.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-153, 258, 260,208, 353-355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

заяву представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Дивоцвіт» про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на нежитлову будівлю кафе А-1 загальною площею 62,5 кв. метрів, літню площадку Б-1, загальною площею 76,4 кв. метрів що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , до винесення рішення по суті та набрання ним законної сили.

Вид забезпечення позову може бути замінений, або заходи забезпечення позову можуть бути скасовані в порядку, передбаченому ст. ст.156, 158 ЦПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню, а її оскарження не зупиняє її виконання.

Копії цієї ухвали направити на адресу Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Ухвала суду складена та підписана 13 березня 2020 року.

Суддя Н. М. Ваврушак