Єдиний унікальний номер справи 183/382/20
Провадження № 2/183/1996/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Майної Г. Є.,

з участю секретаря судового засідання - Данильченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради, третя особа - Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

23 січня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті матері він прийняв спадщину за заповітом від 22 жовтня 1985 року, який залишила на його ім`я його мати та згідно з яким вона заповіла йому вищезазначене домоволодіння. Рішенням суду від 15 грудня 1978 року спадковий будинок було поділено, а саме за ним та його дружиною ОСОБА_3 визначено 26/53 його частин, а інша 27/53 частина визначена за його матір`ю ОСОБА_2 . Він та його дружина у встановленому законом порядку зареєстрували своє право власності на зазначену частину будинку, а його мати за життя не встигла цього зробити.

З метою оформлення своїх спадкових прав після смерті матері, в установлений законом термін він звернувся до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки до нотаріальної контори не представлений правовстановлюючий документ про належність спадкодавцю спадкового нерухомого майна та відсутня інформація про його реєстрацію.

У зв`язку з чим, він вимушений звернутись до суду та просить визнати за ним право власності на 27/53 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 24 січня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання, цією ж ухвалою суду було повернуто без розгляду клопотання позивача про витребування доказів (а.с. 24-25). Ухвалою суду від 11 лютого 2020 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 34-35).

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 57).

Представник відповідача - Новомосковської міської ради у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву не подавав.

Представник третьої особи - Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 56).

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що відповідно до рішення Судової колегії з розгляду цивільних справ Дніпропетровського обласного суду від 15 грудня 1978 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії, визнано за ОСОБА_1 і ОСОБА_3 про власності на 26/53 частин домоволодіння АДРЕСА_1 та виділено їм в натурі, у будинку А: кімнати І-6, площею 15,10 м2, І-5, площею 7,80 м2, 11/20 частин літньої кухні (де опалювальний осередок). Вбиральню, колодязі 1 і 2, вигрібну яму, паркани, замощення, залишено у загальному користуванні: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , що складає 26/53 частин домоволодіння менше 1/2 частини на 61 руб. по цінам добровільного страхування. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 27/53 частин домоволодіння АДРЕСА_1 і виділено в натурі у будинку "А" сіни 1-2, площею 5,30 м2, кухню 1-3, площею 3,60 м2, кімнату 1-4, площею 5,90 м2, кухню 1-7, площею 6,10 м2, тамбур 1-1, 9/20 частин літньої кухні (де немає осередку), погріб під літньою кухнею, що складає 27/53 частин домоволодіння з перевищенням 1/2 частини на 61 руб. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 і ОСОБА_3 грошову компенсацію різниці вартості частин у розмірі 61 руб. Для здійснення поділу будинку зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за власний рахунок у будинку "А" закласти дверний отвір із кімнати 1-7 у кімнату 1-6, а з кімнати 1-6 у віконному отворі влаштувати дверний отвір із подальшим прибудування тамбуру розміром 2х2,5 м і встановленням кухонного осередку у приміщенні 1-6. Виконання рішення в частині поділу відстрочено до 20 травня 1979 року і вирішено питання стосовно судових витрат (а.с. 12-15).

Згідно з повідомленням КП "Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради" № 900/9 від 26 грудня 2019 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії, відповідно до інвентаризаційної справи станом на 29 грудня 2012 року власниками будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підставі рішення Новомосковського народного суду від 15 грудня 1978 року, зареєстрованого в БТІ 23 березня 1979 року за р.№ 773-11 (26/53 част.). За ОСОБА_2 також було визнано право власності на 27/53 част. На підставі рішення Новомосковського народного суду від 15 грудня 1978 року, але в ЮТІ рішення суду на частку ОСОБА_2 не було зареєстроване належним чином. Згілдно з матеріалами технічної інвентаризації, проведеної 19 лютого 1986 року, на земельній ділянці розташовані: будинок А, стіни - саман, об. цеглою, житлова площа - 30,7 м2, загальна площа - 58,1 м2; літня кухня Б; вбиральня В; гараж Г; вбиральня Д; колодязь № 1; колодязь № 2; огорожа № 3; зливна яма № 4; ворота № 5 (а.с. 16).

Як вбачається з технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , складеного 24 грудня 2019 року і наданого суду у засвідченій позивачем копії, домоволодіння в цілому складається з: житловий будинок - А, загальною площею 56,6 м2, житловою площею 28,8 м2, тамбур - а, прибудова - а1, тамбур - а2, літня кухня - Б, погріб - ПГ, прибудова - б, ганок, вбиральня - В, гараж - Г, вхід у погріб - Д, погріб - ПГ, літній душ - Е, колодязь - К, колодязь - К1, яма вигрібна - Я, замощення - І, огорожа № 1, ворота № 2, хвіртка № 3, огорожа № 4, хвіртка № 5, 1974-1989 років побудови (а.с. 17-19).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим повторно 06 жовтня 2015 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 10).

За життя, а саме 22 жовтня 1985 року, ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Копиловою Г. Г., зареєстрований в реєстрі за № 4067, згідно якого жилий будинок та надвірні побудови, що знаходяться по АДРЕСА_1 та грошовий вклад з приналежними процентами, який знаходиться в ощадній касі № НОМЕР_2 міста Новомосковська, особистий рахунок 3143 заповіла ОСОБА_1 (а.с. 9, 42 зворот-43).

20 грудня 2019 року позивач звернувся до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 та 22 січня 2020 року через свого представника звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 42 ,48).

Постановою державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Голубової О. С. від 22 січня 2020 року, позивачеві ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки до нотаріальної контори не було представлено правовстановлюючого документу про належність спадкодавцеві спадкового майна та 27/53 частин спадкового домоволодіння не зареєстрований за спадкодавцем в органах БТІ (а.с. 50).

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Виходячи із вимог ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті.

Так, ч. 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Матеріали спадкової справи № 318/2019 після смерті ОСОБА_2 містять звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с. 42).

З огляду на те, що спадкодавцеві за життя належало 27/53 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , позивач є спадкоємцем за заповітом після її смерті, який прийняв спадщину, матеріали спадкової справи доказів наявності інших спадкоємців за законом чи заповітом, які мають право на обов`язкову частку у спадщині і які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини не містять, доказів на підтвердження переходу права власності на частину спадкового домоволодіння після смерті спадкодавця матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і за позивачем належить визнати право власності на 27/53 частин домоволодіння у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) до Новомосковської міської ради (, місцезнаходження юридичної особи за адресою: 51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 14), третя особа - Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області (, місцезнаходження юридичної особи за адресою: 51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Паланочна, 5) про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 27/53 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та в цілому складається з: житловий будинок - А, загальною площею 56,6 м2, житловою площею 28,8 м2, тамбур - а, прибудова - а1, тамбур - а2, літня кухня - Б, погріб - ПГ, прибудова - б, ганок, вбиральня - В, гараж - Г, вхід у погріб - Д, погріб - ПГ, літній душ - Е, колодязь - К, колодязь - К1, яма вигрібна - Я, замощення - І, огорожа № 1, ворота № 2, хвіртка № 3, огорожа № 4, хвіртка № 5, 1974-1989 років побудови, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Повне рішення суду складено і підписано 17 березня 2020 року.

Суддя Г.Є. Майна