Справа № 128/520/20
РІШЕННЯ

Іменем України

18 червня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Нагірняк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи тим, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі, в якому народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, так як відповідач з серпня 2019 року разом із сім`єю не проживає, з того часу матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає, в зв`язку з чим позивач разом з дітьми перебувають у скрутному матеріальному становищі.

За наведених обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом, в якому просить стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частки зі всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення синами повноліття.

На позовну заяву позивача відповідачем надано відзив, в якому він зазначив, що не заперечує наявність у нього та позивача спільних дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , однак позовні вимоги позивача так, як вони викладені в позовній заяві є для нього неприйнятними, а тому він не може їх визнати, хоча від виконання свого обов`язку утримання дітей ніколи не відмовлявся. Так, відповідач не являється ФОП, не є засновником юридичної особи, за спеціальністю являється агрономом та його заробіток (дохід) складає тільки заробітна плата, у випадку наявності роботи, яку наразі не так легко знайти. Тривалий час він не має постійного місця роботи та вимушений її відшукувати в різних регіонах України. Відшукана робота доволі часто має сезонний характер, пов`язаний із сільськогосподарським виробництвом, яке теж носить сезонний характер. В червні-серпні 2019 року він разом з позивачем працювали у м. Снятин, Івано- Франківської області в ПП «Аронія». Разом з ними знаходились і діти. Після цього, відповідач вимушений був шукати іншу роботу, за відсутності перспектив заробітку та через сімейні проблеми; працював у СТОВ «Зоря» с. Подільське, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, звідки звільнився 05.03.2020 року через віддаленість від свого постійного місця проживання. За відсутності роботи відповідач в даний час не працює. Після від`їзду із м. Снятин, Івано-Франківської області дружина залишалась ще там, а пізніше звільнилась з роботи, деякий час працювала у Республіці Польща, а в даний час мешкає у м. Новодністровську, Чернівецької області. 25.02.2020 року шлюб між подружжям розірвано в судовому порядку. Незважаючи на розірвання шлюбу відповідач продовжував матеріально підтримувати дітей, оплачуючи сину ОСОБА_6 харчування у навчальному закладі (школі), придбав для нього мобільний телефон, поповнює рахунок для його функціонування, здійснював оплату його лікування у лютому 2020 року та здійснював інші витрати, пов`язані з утриманням дітей. Зокрема, відповідач має у власності невеликий сад в с. Іванівка, Вінницького району Вінницької області, дохід від якого у 2019 року повністю віддав дружині. Так, відповідач дозволив матері колишньої дружини продати урожай 2019 року, а виручені кошти передати дружині на утримання дітей. Таким чином, незважаючи на розірвання шлюбу з позивачем він у повній мірі виконував покладений обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття і продовжує це робити в силу своїх можливостей.

Повідомлені позивачем у позові обставини, що він в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дітей не відповідає дійсності. Також, не відповідає дійсності той факт, що вирішити питання про стягнення аліментів в порядку досудового врегулювання спору неможливо, оскільки позивач з такими питаннями не зверталася, а матеріально дітей відповідач продовжував утримувати.

Крім того, діти на даний час знаходяться в с. Лука- Мелешківська, у батьків позивача, сама ж вона мешкає у м. Новодністровськ та, відповідно до чуток від знайомих, має іншу сім`ю. За таких обставин, викладена у довідці №155 від 19.02.2020 Лука-Мелешківської сільської ради інформація про те, що позивач проживає без реєстрації за вказаною у ній адресі, є сумнівною. На сумнівність вказаної довідки також вказує той факт, що вона не підписана сільським головою Сичем В.М., на що вказує риска перед зазначенням його посади у довідці. Ким насправді підписана вказана довідка у ній не зазначено (посада і прізвище особи, яка це зробила), а відтак чи уповноважена дана особа на вчинення такого роду дій ні відповідачу, ні суду, невідомо. Таким чином, вказаний доказ не можна вважати достовірним, в силу приписів ст.79 ЦПК України, оскільки з нього неможливо встановити дійсні обставини справи.

Крім того, на думку відповідача, позивачем невірно визначено ціну позову, що полягає у наступному.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.176 ЦПК України, ціна позову у позовах про стягнення аліментів, визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Позивачем визначено ціну позову у розмірі 18 920 грн. Однак, в порушення п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, не надано обгрунтованого його розрахунку з причин недостовірності доданого до позовної заяви документа про середню заробітну плату.

В порушення п.5 ч.1 ст.175 ЦПК України, позивачем у позовній заяві не зазначено докази, що підтверджують виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги.

За таких обставин, позивачем не наведено та не надано доказів, на підтвердження обставин викладених у позовній заяві, а відтак вона задоволенню не підлягає.

У випадку неврахування судом вищевикладеної позиції та задоволення позовних вимог, відповідач вважаю за необхідне звернути увагу суду ще і на наступне. У селі, де він мешкає по АДРЕСА_1 , мешкає його матір - ОСОБА_7 , 1946 року народження, якій на даний час виповнилось 74 роки; вона проживає сама, і він як син, надає їй допомогу в утриманні, оскільки інші діти матері в селі не проживають. Даний факт також впливає на визначення судом розміру аліментів.

04.05.2020 року позивачем надано відповідь на відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що оскільки відповідач офіційно не працює, не визнаний особою з інвалідністю, ціна позову нею була визначена виходячи з розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей за 6 місяців. Для працездатних непрацюючих платників аліментів розмір заборгованості по аліментах державним виконавцем визначається виходячи з середньомісячної заробітної плати по регіону. Таким чином, при визначенні ціни позову була врахована середня заробітна плата за місяць по Вінницькій області - 9460 гривень.

Довідка про середню заробітну плату по регіонах України отримана з сайту Міністерства фінансів України, де зазначено, що середня заробітна плата - це макроекономічний показник, що обчислюється як середнє арифметичне значення заробітних плат певної групи працівників (наприклад, по підприємству, по галузі, по регіону). Розраховується, виходячи із фонду оплати праці працівників (включаючи оплату праці сумісників), премій, надвишок, винагород за підсумками роботи за рік та одноразових заохочень. На момент звернення до суду на вказаному сайті значилась середня заробітна плата включно по листопад 2019 року. Тому розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей за шість місяців, а відповідно і ціна прозову складають 18920 гривень.

Позивачем не заперечується той факт, що відповідач на даний час не працює, а тому аліменти йому будуть нараховуватись державним виконавцем виходячи з середньої місячної заробітної плати по регіону.

Дійсно, мінімальний розмір аліментів на утримання дитини - це 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак, якщо платник аліментів є працездатним, тобто не визнаний особою з інвалідністю та не отримує пенсії, аліменти йому повинні нараховуватись з середньої заробітної плати в місяць по конкретному регіону.

На даний час позивач проживає та працює в м. Новодністровськ, оскільки за місцем проживання матері в с. Лука-Мелешківська немає можливості підшукати роботу. Діти проживають разом з матір`ю позивача, так як в зв`язку з карантином позивач не має змоги їх забрати до себе, однак надає допомогу матері та дітям. Діти перебувають на утриманні позивача, твердження відповідача про те, що у неї є інша сім`я, не відповідають дійсності.

Позивач не заперечує, що відповідач з листопада 2019 року по січень 2020 року оплачував харчування старшого сина в навчальному закладі, придбав для нього мобільний телефон, приймав участь в оплаті лікування старшого сина. Однак, в даний час позивач також несла витрати на утримання дітей, які проживали разом з нею та її матір`ю.

Щодо того, що відповідач дозволив її матері зібрати врожай з його садка в с. Іванівка: садок був в занедбаному стані, недоглянутий, відповідно яблука були несортові, мати зібрала їх своїми силами і транспортом свого сина доставила та здала в ТОВ «Австрія джус Україна» і отримала 1351 грн. 40 коп. Вказані кошти були використані на оплату транспортування, частково на оплату праці матері та на харчування.

Позивач звернулась до працівника Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області з проханням видати довідку про склад сім`ї і така довідка була надана. Хто підписав вказану довідку замість сільського голови - невідомо, однак вона підписана також відповідальною за видачу довідки особою ОСОБА_8 , завірена печаткою, зареєстрована за № 155 від 19.02.2020 року і не повинно виникати сумнівів в її достовірності.

Крім того, відповідач зазначає, що в АДРЕСА_1 проживає його мати - ОСОБА_7 , якій виповнилось 74 роки, він приймає участь в її утриманні і дану обставину слід врахувати при визначенні розміру аліментів.

У матері відповідача, крім нього, є ще четверо синів, двоє з яких проживають в м. Вінниця, один в с. Лука-Мелешківська і один в м. Києві. Мати відповідача проживає окремо від нього в належному їй будинку, має присадибну ділянку, підсобне господарство, отримує пенсію і не перебуває на утриманні відповідача. Мати позивача має вік 73 роки і вона приймає участь в її утриманні. З врахуванням того, що на даний час позивач перебуває у вкрай важкому матеріальному становищі, позбавлена можливості нормально проживати, забезпечувати себе та свою сім`ю мінімально всім необхідним для функціонування організму, збереження та поліпшення стану її здоров`я, здоров`я дітей, придбання мінімального набору продуктів харчування та непродовольчих товарів, мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб, позивач просить позов задоволити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання 18.06.2020 року не з`явилася, попередньо надавши суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити; при вирішенні спору просить також врахувати позицію, викладену у відповіді на відзив на позовну заяву та долучити до матеріалів справи довідку про склад сім`ї; в разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач ОСОБА_2 судом повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи 18.06.2020 року, однак в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлявся про явку в судове засідання, попередньо надавши при цьому відзив на позовну заяву позивача, суд вирішує справу у відсутність відповідача, врахувавши раніше поданий відзив.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено по справі, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_4 , батьками яких являються: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 8 - 9).

Згідно довідки Лука - Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 231 від 24.04.2020 року позивач ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , склад її сім`ї: син - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 46).

Як вбачається з довідки про доходи від 23.03.2020 року, позивач ОСОБА_1 працює в ТОВ «Рост - Р» м. Новодністровськ, на посаді агронома, за період лютий - березень 2020 року сума її доходу становить 7600 грн. 00 коп. (а.с. 38).

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В частині 2 цієї статті зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).

Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров`я дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який працездатного віку, за станом свого здоров`я має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання синів.

Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд вважає позов обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 180, 183 СК України, ст. ст. 4, 10, 76, 141, 247, 264, 265, 268, 273, 430 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_3 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки зі всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення синами повноліття, починаючи з 24.02.2020 року.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Судові витрати по сплаті судового збору компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строк оскарження даного рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя О.І. Бондаренко