Справа № 159/2834/19 Головуючий у 1 інстанції: Лесик В. О.
Провадження № 22-ц/802/274/20 Категорія: 11 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,

секретар Концевич Я.О.

з участю: відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Каскад» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Каскад» подану його представником Кондратюком Володимиром Веніаміновичем на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 грудня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Каскад» (надалі - ТОВ «ВКП «Каскад») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії.

В обгрунтування позову позивач зазначив, що товариство є власником будівлі нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 з 2001 року, що стверджується свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_1 .

Сусідня земельна ділянка - по АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 05.05.2005 належить відповідачу ОСОБА_1 . На цій же земельній ділянці ОСОБА_1 у 2011 році збудовано адмінприміщення, і йому у 10.12.2011 на підставі відповідного рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - будівлю адмінприміщення, загальною площею 405.7 кв.м. по АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.2012 посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Козоріз Н.С. продав, а ОСОБА_3 купила 17/100 частин будівлі адмінприміщення по АДРЕСА_2 . Крім того, на підставі договору дарування від 28.04.2016, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Козоріз Н.С, ОСОБА_3 набула у власність 52/100 частини цього адмінприміщення.

Вказана будівля збудована з відступленням від генерального плану забудови міста та проекту. Зокрема, проект стосувався реконструкції існуючого овочесховища, яке знаходилось на відстані 3,12 м. від стіни адмінприміщення ТОВ «ВКП «Каскад», а відповідач збудував будівлю адмінприміщення на відстані 1,97-1.98 м. від стіни приміщення належного ТОВ «ВКП «Каскад» і від межі земельної ділянки.

Також позивач стверджує, що адміністративна будівля збудована ОСОБА_1 з порушенням норм протипожежної безпеки, а саме, відповідачем не дотримано протипожежну відстань до будівлі ТОВ «ВКП «Каскад» по вул. Косачів, 8 в м. Ковелі, що є порушенням вимог додатку 1 таблиці 3.1 ДБН 360-92 та не відповідає вимогам ДБН В.2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди. Основні положення», ДБН Б.2.2-2:2018 «Планування і забудова територій», НАПБ А.01.001-2014 «Правила пожежної безпеки України» в частині вимог до протипожежних розривів між; будівлями у відповідності до ступеня їх вогнестійкості, що є істотним порушенням чинного законодавства в галузі містобудування.

Отже, зведення ОСОБА_1 будівлі адмінприміщення з порушенням містобудівного законодавства та будівельних норм, без дотримання безпечної протипожежної відставні до будівлі ТОВ «ВКП «Каскад» та продовження використання цієї будівлі, як самим ОСОБА_1 так і співвласником ОСОБА_3 , створює реальну загрозу пошкодження майна позивача у випадку пожежі в будівлі адмінприміщення відповідача та створює перешкоди товариству в безпечному користуванні його власністю, оскільки унеможливлює реконструкцію нежитлового приміщення в торгівельно-офісне з надбудовою другого та третього поверху по АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене, позивач просив суд зобов`язати відповідачів протягом трьох місяців, з моменту набрання рішенням суду законної сили:

- збудувати між будівлею нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ТОВ «ВКП «Каскад» та адміністративним приміщенням по АДРЕСА_2 на відстані не менше 1 (одного) метра від будівлі нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 зовнішню глуху протипожежну стіну із негорючих матеріалів на висоту, що перевищує на 60 см. висоту триповерхової будівлі по АДРЕСА_2 ;

- замінити зовнішнє утеплення будівлі по АДРЕСА_2 на мінеральну вату;

- закласти віконні прорізи в триповерховій будівлі по АДРЕСА_2 (лівого бокового фасаду - зі сторони будівлі по АДРЕСА_1 ) цеглою.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.12.2019 у задоволенні даного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник позивача ТОВ «ВКП «Каскад» - Кондратюк В. В. подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно відхилені докази, які подано позивачем, щодо порушення відповідачами будівельних норм і правил при будівництві адмінприміщення. Також вказує на помилкове посилання місцевого суду на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.02.2013, оскільки в ньому не встановлено дотримання відповідачем ОСОБА_1 при будівництві адмінприміщення мінімальної протипожежної відстані.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачів ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції прийняв рішення на підставі повного і всебічного з`ясування обставин справи. Позивач в апеляційні скарзі не навів належних та допустимих доказів порушення місцевим судом норм матеріального і процесуального права.

Позивач ТОВ «ВКП «Каскад» не забезпечило присутності свого представника в суді апеляційної інстанції, хоча було належним чином повідомлене про час і місце судового розгляду справи, отримавши виклик до суду завчасно - 21.02.2020. Суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання представника ОСОБА_4 , оскільки він не надав суду доказів того, що розгляд іншої справи Ківерцівським районним судом Волинської області було призначено раніше 17.02.2020 (дня постановлення апеляційним судом ухвали про закінчення підготовки та призначення справи до розгляду).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення відповідача та представника відповідачів, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «ВКП «Каскад» є власником нежитлового приміщення загальною площею 234, 1 кв.м по АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 12.06.2001 (а.с.14), що розташоване на земельній ділянці площею 0, 0431 га, яка належить позивачу на праві постійного користування, згідно з Державним актом серія НОМЕР_3 від 28.10.1997 (а.с. 5-8).

Відповідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, власником суміжної земельної ділянки, площею 288 кв.м по АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_1 . На вказаній земельній ділянці розташована будівля адмінприміщення площею 401,3 кв.м, яка належить на праві спільної часткової власності відповідачам ОСОБА_1 ( 31/100 частка) та ОСОБА_3 (52/100).

В позовній заяві та апеляційній скарзі позивач вказує на те, що реконструкція овочесховища в адмінприміщення здійснена із відхиленнями від генерального плану забудови та з порушенням пожежних норм, що позбавляє його, як власника нежитлового приміщення розташованого по АДРЕСА_1 спорудженого на суміжній земельній ділянці, можливості здійснити його реконструкцію, а також створює загрозу пошкодження майна позивача у випадку пожежі в адмінприміщенні відповідачів.

Твердження позивача про те, що будівництво ОСОБА_1 будівлі адмінприміщення по АДРЕСА_2 проведене з порушення будівельних та пожежних норм спростовується таким.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.02.2013, ухваленим в цивільній справі № 0306/6194/12 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство «Каскад» до ОСОБА_1 , виконавчого комітету Ковельської міської ради, ОСОБА_3 про знесення об`єкта самочинного будівництва, визнання Державного акту на право власності на земельну ділянку, рішення ради та свідоцтва про право власності недійсними, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 11.03.2013, встановлено наступні обставини.

На підставі договору купівлі-продажу комунального майна від 15.08.2006 ОСОБА_1 набув у власність приміщення овочесховища площею 31,8 кв.м по АДРЕСА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 14.09.2006 № 404 «Про надання дозволу на реконструкцію з розширенням» змінено адресний номер належного ОСОБА_1 овочесховища на АДРЕСА_2 . П. 2.1 даного рішення ОСОБА_1 дозволено проведення реконструкції з розширення овочесховища, що розташоване по АДРЕСА_2 з метою влаштування адмінприміщення розміром 12,00 на 12,00 м.

Українською державною інвестиційною експертизою по робочому проекту «Реконструкція з розширення овочесховища з метою влаштування адмінприміщення в АДРЕСА_2 » 25.06.2008 надано позитивний висновок, згідно з яким, технічні рішення, які прийняті в робочих кресленнях відповідають вимогам архітектурним, санітарно-гігієнічним, протипожежним, іншим діючим нормам та правилам. Проект рекомендовано до затвердження в його проектних показниках та зазначено про його відповідність ДБН А2.2-3-2004.

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області 04.07.2008 був виданий дозвіл на виконання будівельних робіт з реконструкції з розширенням овочесховища з метою влаштування адмінприміщення по АДРЕСА_2 .

05.12.2011 інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Волинській області Нагорнику С.Р. видано Декларацію про готовність закінченого будівництвом об`єкту адмінприміщення по АДРЕСА_2 до експлуатації.

Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 08.12.2011 за № 505 «Про оформлення права власності на адмінприміщення» на підставі поданої ОСОБА_1 заяви виконавчий комітет Ковельської міської ради вирішив оформити за ОСОБА_1 право власності на будівлю адмінприміщення, загальною площею 405,7 кв.м по АДРЕСА_2 . На підставі вказаного рішення ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно будівлю адмінприміщення, загальною площею 405,7 кв.м по АДРЕСА_2 .

Отже, реконструкція приміщення овочесховища під адмінприміщення проведена відповідачем ОСОБА_1 на належній йому на праві власності земельній ділянці, на підставі рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради від 14.09.2006 № 404 «Про надання дозволу на реконструкцію з розширенням», дозвіл на виконання будівельних робіт виданий інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю, декларація про готовність об`єкта до експлуатації зареєстрована в ДАБК у Волинській області, при здійснення реконструкції не було допущено відхилення від проекту забудови, що підтверджується висновком комплексної державної експертизи по робочому проекту.

Стосовно твердження представників позивача щодо порушення його прав унаслідок недотримання відповідачем ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень» в частині встановленої мінімальної протипожежної відстані між будівлями, яка має становити не менше 6 м, тоді як в дійсності вона складає лише 2 м, такі доводи спростовуються вимогами Додатку 3.1 примітка 6 вищеназваних будівельних норм, згідно з якими відстані між будинками допускається передбачати менше 6 м.

Крім того, висновком №7692 від 27.04.2015 комісійної судової будівельно-технічної експертизи за матеріалами цивільної справи за позовом ТОВ «ВКП «Каскад» до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії, зробленим Волинським відділенням Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, встановлено, що при будівництві будівлі адмінприміщення по АДРЕСА_2 були дотримані вимоги правил протипожежної безпеки.

Наведеним спростовуються покликання представника позивача в апеляційній скарзі на акт комісії від 06.08.2008, лист заступника начальника управління наглядово-профілактичної діяльності ГУМНС України у Волинській області Мельничука О.А. від 08.08.2008 та постанову № 67 про застосування запобіжних заходів від 08.08.2008, винесеною заступником головного державного інспектора з пожежного нагляду Волинської області майором служби цивільного захисту ОСОБА_5 , як на докази недотримання відповідачем при будівництві адмінприміщення затвердженого генерального плану забудови та нормативної протипожежної відстані до будівлі. Крім того, спірний об`єкт зданий в експлуатацію і право власності на нього зареєстроване у 2011-2012 роках, тоді як вищеназвані документи датовані 2008 роком.

Доводи представника позивача про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права безпідставні, носять суб`єктивний характер, зводяться лише до переоцінки доказів по справі, та непогодженням з їх оцінкою, тоді як колегія суддів вважає, що суд, розглядаючи справу, оцінив докази по справі у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять достатнього обґрунтування, що могло би стати підставою для скасування рішення і ухвалення нового, а тому, дослідивши матеріали справи, надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам по справі та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 367, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Каскад» подану його представником Кондратюком Володимиром Веніаміновичем залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 грудня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: