Справа № 753/5107/18 Головуючий 1 інстанція- Заставенко М.О.
Провадження № 22-з/824/218/2020 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
У Х В А Л А

10 березня 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Савченка С.І., розглянувши клоптання Акціонерного товариства «Українська залізниця» про повернення надміру сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 18 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконими і скасування наказів та рішення, визнання дій протиправними,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 18 вересня 2019 року у вказаній справі позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконними накази ПАТ «Укрзалізниця» від 23 лютого 2018 року № 119/вт «Про надання відпустки без збереження заробітної плати» та від 23 лютого 2018 року № 298/ос «Про припинення трудового договору». В решті позову відмовлено, стягнуто із АТ «Укзалізниця» на користь позивачки 1409,60 грн. судового збору.

30 січня 2020 року Київський апеляційний суд за результатами апеляційного перегляду рішення Дарницького районного суду м.Києва від 18 вересня 2019 року у вище вказаній справі прийняв постанову, якою апеляційну скаргу АТ «Укрзалізниця» задоволив частково, рішення суду першої інстанції в частині визнання незаконим наказу ПАТ «Укрзалізниця» № 298/ос від 23 лютого 2018 року «Про припинення трудового договору» скасував і ухвалив нове, яким відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

07 лютого 2020 року відповідач АТ «Укрзалізниця» в особі представника Коротуна О.М. подав заяву про повернення надміру сплаченого судового збору, яка мотивована тим, що при подачі апеляційної скарги відповідач сплатив судовий збір у розмірі 2114,40 грн. пропорційно до частини оскаржуваних вимог, які були задоволені рішенням суду. Пізніше відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 08 листопада 2019 року відповідач сплатив додатково 3171,60 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, яку вважає надміру сплаченою і просить повернути.

Для розгляду заяви вказана цивільна справа витребувана із суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи суд вважає, що заява АТ «Укрзалізниця» підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що звертаючись до суду позивачка ОСОБА_1 вказала у позові п`ять вимог немайнового характеру, з яких рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 18 вересня 2019 року задоволено дві. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Відповідач АТ «Укрзалізниця» оскаржив рішення суду першої інстанції в частині задоволення двох вимог немайнового характеру, сплативши 2114,40 грн. судового збору за

- 2 -

подачу апеляційної скарги, а також сплатив додатково 3171,60 грн. судового збору.

Згідно п.п.6 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги сплачується судовий збір у розмірі 150 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Тобто, за змістом даної норми апеляційна скарга оплачується судовим збором у розмірі, який має обраховуватися із загального розміру судового збору при поданні позовної заяви.

Водночас ч.4 ст.6 Закону України «Про судовий збір» містить положення, згідно якої якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Отже, у наведених нормах закону наявні розбіжності щодо порядку обрахування судового збору, який підлягає сплаті при поданні апеляційної скарги.

ЄСПЛ у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашінгдейн проти Великої Британії). При цьому складовою правової визначеності є передбачуваністьзастосування норм процесуального законодавства.

За таких обставин з метою дотримання передбачуваності застосування норм закону щодо сплати судового збору, апеляційний суд вважає за необхідне керуватися ч.4 ст.6 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно ч.2 ст.7 вказаного Закону у випадках, установлених п.1 ч.1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

За таких обставин з огляду на внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, частина судового збору у розмірі 3171,60 грн. підлягає поверненню.

Керуючись ст.6 Закону України «Про судовий збір» апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» задоволити.

Повернути Акціонерному товариству «Українська залізниця» судовий збір у розмірі 3171 гривня 60 коп., сплачений за платіжним дорученням № 2314104 від 14 листопада 2019 року, що внесений на розрахунковий рахунок UA6080024, отримувач коштів: УДКС у Солом`янському районі м.Києва, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), , код банку отримувача 899998.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.І.Савченко