Ухвала

10 червня 2020 року

м. Київ

справа № 372/1862/18

провадження № 61-4536ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С. П. вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Одинадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року, з посиланням на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 31 березня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: надання уточненої редакції касаційної скарги із зазначенням передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження, сплати судового збору.

До Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, зокрема касаційна скарга у новій редакції.

Визначаючи підставу касаційного оскарження, заявником у новій редакції касаційної скарги зазначено про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи, незастосування норм закону, які підлягають застосуванню, з посиланням на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України. Зокрема, заявник на обґрунтування підстав касаційного оскарження посилається на ту ж постанову Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-801цс16, що і у первинній касаційній скарзі.

Пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставою оскарження є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що заявник не зазначив яку норму не застосував суд апеляційної інстанції та вимоги якої постанови Верховного Суду не виконав.

Таким чином, касаційна скарга не містить посилання на неправильне застосування судом апеляційної інстанції висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, а не Верховного Суду України, а також не містить посилань на інші підстави касаційного оскарження встановлених частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Таким чином заявник не усунув недоліки касаційної скарги у повному обсязі, зокрема, не обґрунтував належним чином одну з підстав касаційного оскарження, а саме - оскарження судового рішення на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

З урахуваннями вищевикладеного, оскільки недоліки вказані в ухвалі Верховного Суду від 31 березня 2020 року не усунуто, касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Одинадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно повернути.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик