КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/1041/2020 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про захист прав споживачів, списання необґрунтованої заборгованості за житлово-комунальні послуги та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» періодично на її адресу надсилає рахунки-повідомлення з безпідставно нарахованою заборгованістю за утримання прибудинкової території у розмірі 5835 грн. 73 коп. Позивач із заборгованістю не погоджується, наявність безпідставно нарахованої заборгованості на особовому рахунку порушує права та інтереси позивача.

На підставі викладеного, позивач просила суд першої інстанції визнати заборгованість у розмірі 5835 грн. 73 коп. безпідставною, зобов`язати відповідача списати з особового рахунку позивача № НОМЕР_1 заборгованість у розмірі 5835 грн. 73 коп.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та не ґрунтується на доказах, які містяться в матеріалах справи. Також судом першої інстанції не з`ясовано характер спірних правовідносин та не встановлено якими нормами чинного законодавства регулюються спірні правовідносини, що призвело до передчасних та помилкових висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України на адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» в якому зазначено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а тому є обґрунтованим та законним, з урахуванням такого.

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» є новоствореним підприємством яке надає послуги з утримання будинків, споруд, прибудинкових територій та об`єктів благоустрою з 01 березня 2015 року, та не є правонаступником попередніх балансоутримувачів і не несе відповідальність за їх зобов`язаннями, оскільки рішенням Київської міської ради від 14 травня 2015 року № 467/1331 «Про створення комунального концерну «Центр комунального сервісу» створено комунальний концерн «Центр комунального сервісу» до складу якого включили комунальне підприємство «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Святошинського району м. Києва та КП «Ремонтно-експлуатаційна організація 1-10».

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, заборгованість утворилась ще до 2015 року, тобто до утворення Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», що свідчить про відсутність правових підстав для списання заборгованості позивача, яка утворилася до створення комунального підприємства.

Також, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» звертає увагу суду на те, що чинним законодавством України не передбачено порядок та підстави безспірного списання заборгованості споживача послуг за попередні роки.

На підставі викладеного у відзиві, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

ОСОБА_1 та її представник адвокат Бойко Д.О. в судовому засіданні наполягали на задоволенні апеляційної скарги з підстав, що в ній зазначені.

Представник Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає за можливе розглянути справи за відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання та не повідомили суд про причини неявки.

Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з урахуванням наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло виданого Святошинської районною у м. Києві радою від 30 червня 2006 року ОСОБА_1 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 3).

Рішенням Святошинського суду м. Києва від 24 травня 2003 року, у справі № 2-2114/2003, позов Комунального підприємства по утриманню житлового фонду Святошинського району м. Києва було задоволено частково, та стягнуто заборгованість за період з червня 2000 року по квітень 2003 року в сумі 3922 грн. 67 коп.

Як вбачається із рахунку-попередження №60 від 10 березня 2009 року по вказаному житловому приміщенні існує заборгованість з березня 2006 по березень 2009 яка складає 5900 грн. 02 коп.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 вересня 2009 року по справі № 2-2739/2009 відмовлено в стягненні з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за житлово-комунальні послуги, оскільки сума заборгованості була нарахована за інший період, аніж той, який зазначений в позовній заяві.

Рішенням Київської міської ради від 09 жовтня 2014 року №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва», яке набрало чинності з 01 січня 2015 року, у Святошинському районі міста Києва створено нове підприємство - комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва».

Після проведеної державної реєстрації новоствореному підприємству відповідно до розпорядження Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 06 лютого 2015 року №58 «Про передачу та закріплення житлового і нежитлового фонду за комунальним підприємством» та від 12 березня 2015 року № 118 «Про передачу та закріплення майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, за комунальним підприємством Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» передано весь житловий фонд, інше рухоме та нерухоме майно, яке перебувало на балансі комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» та КП «РЕО», та відповідно повноваження щодо надання послуг з утримання будинків, споруд, прибудинкових територій та об`єктів благоустрою.

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» є новоствореним підприємством яке надає послуги з утримання будинків, споруд, прибудинкових територій та об`єктів благоустрою з 01 березня 2015 року, та не є правонаступником попередніх балансоутримувачів, оскільки рішенням Київської міської ради від 14 травня 2015 року №467/1331 «Про створення комунального концерну «Центр комунального сервісу» створено комунальний концерн «Центр комунального сервісу» до складу якого включили комунальне підприємство «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Святошинського району м. Києва та КП «Ремонтно-експлуатаційна організація 1-10».

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт безпідставності нарахованої заборгованості за житлово-комунальні послуги, як і не надано доказів того, що відповідачем такі послуги не надавалися.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позивач посилалась на те, що безпідставно нарахувавши заборгованість, відповідач порушує право позивача на отримання субсидії.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Як вбачається із матеріалів справи, в 2003 році Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Святошинського району м.Києва зверталось до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги у розмірі 7650,62 грн. В позові зазначали, що заборгованість виникла з 1997 року.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 червня 2003 року позов був задоволений частково. Заборгованість стягнута у межах строків позовної давності за період з червня 2000 року по червень 2003 року у розмірі 3922,67 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Тобто борг ОСОБА_1 перед Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Святошинського району м. Києва у розмірі 3727,95 грн. (7650,62-3922,67) залишився.

В липні 2009 року Комунальне підприємство «Дирекція з утримання а обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» звернулась з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 5900,02 грн. за період з березня 2007 року по березень 2009 року.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 9 вересня 2009 року було відмовлено у позові з тих підстав, що у вказаному розмірі заборгованості врахований борг за попередні роки, тобто до березня 2007 року .

Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Спливу позовної давності як підстави для припинення зобов`язання норми глави 50 «Припинення зобов`язання» ЦК України не передбачають.

При цьому відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України.

Згідно з приписами статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи. (ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ ВСУ у справі за № 6-786цс17)

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наявність судового рішення про відмову у задоволенні позову за спливом позовної давності не припиняє зобов`язання, а тому існуюча у позивачки заборгованість за житлово-комунальні послуги не може бути визнаною безпідставно нарахованою заборгованістю.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права та не може бути скасоване з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 263, 367, 369, 374, 375 України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про захист прав споживачів, списання необґрунтованої заборгованості за житлово-комунальні послуги та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 березня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді: