Ухвала

26 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 361/7577/17

провадження № 61-18175св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. Погрібного С. О.

Яремка В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - керівник Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області,

відповідачі: ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження клопотання ОСОБА_1 про передачу на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи за позовом керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним договору іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У грудні 2017 року Броварська місцева прокуратура Київської області в інтересах держави в особі Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області звернулася до суду позовом до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк»), у якому просила визнати недійсним іпотечний договір від 15 червня 2007 року № 2387 зі змінами, внесеними додатковою угодою №1 від 30 листопада 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (далі - ВАТ «Універсал Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», правонаступником якого, у свою чергу, є Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк»), посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу, у частині передання в іпотеку земельної ділянки з кадастровим номером :01:065:0002, площею 4,9602 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та реконструкції виробничих будівель під цех з виробництва взуття, комплектуючих, сировини, лакувальних матеріалів та лиття підошв.

Позов мотивований тим, що 07 липня 2011 року Апеляційний суд Київської області скасував рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2007 року, на підставі якого за ОСОБА_1 визнано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:065:0002, площею 4,9602 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та реконструкції виробничих будівель. На підставі вказаного рішення суду рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2014 року у справі № 1007/13117/12-ц визнано недійсним державний акт серії ЯЖ № 009566 на право власності на зазначену земельну ділянку, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 47.

23 березня 2016 року скасовано в державному реєстрі право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, індексний номер рішення 28903539.

Броварська місцева прокуратура Київської області вважала, що, враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 не була наділена необхідним обсягом цивільно-правової дієздатності відповідно до частини другої статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) щодо спірної земельної ділянки, яка передавалася в іпотеку, оскільки на момент укладення іпотечного договору в неї не було права власності на вказану земельну ділянку, і що земельна ділянка не могла бути предметом іпотеки, оскільки не належала іпотекодавцю на праві власності. Крім того, згідно з рішенням Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 15 січня 2015 року № 606 «Про прийняття земельної ділянки до земель запасу та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо формування земель комунальної власності територіальної громади в смт Велика Димерка», земельна ділянка, площею 4,9602 га, з кадастровим номером :01:065:0002 належить до земель запасу Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області.

Однак у зв`язку з тим що земельна ділянка є предметом іпотеки, Великомимерська селищна рада Броварського району Київської області позбавлена законної можливості зареєструвати право комунальної власності щодо вказаної земельної ділянки.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що набуття права власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку у 2007 році і скасування цього права власності згодом було здійснено на підставі судових рішень, винесених судом від імені держави України, а тому права інших сумлінних учасників цивільних правовідносин не мають бути порушеними у зв`язку з тим, що суб`єктом владних повноважень, який діяв від імені держави, було допущено помилку. Крім того, наявні самостійні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог, а саме сплив позовної давності.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року скасовано. У задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 не набула права власності на спірну земельну ділянку, внаслідок чого не мала права передавати її в іпотеку. Тому іпотечний договір від 15 червня 2007 року № 2387 зі змінами, внесеними додатковою угодою №1 від 30 листопада 2007 року, є нікчемним відповідно до закону з моменту його вчинення, унаслідок чого визнання його недійсним судом не вимагається. Зважаючи на те що наявні самостійні підстави для відмови у позові, заява про застосування позовної давності не підлягає задоволенню.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги і позиції інших учасників

У жовтні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга прокурора Київської області на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року, в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про характер та суть спірних правовідносин, проте неправильно витлумачив положення цивільного законодавства, в тому числі законодавства про іпотеку, й дійшов неправильного висновку про відсутність підстав для визнання оспорюваного договору іпотеки недійсним, стверджуючи про його нікчемність. Водночас результат аналізу статті 5 Закону України «Про іпотеку» свідчить про те, що відсутність хоча б однієї з ознак майна, яке може бути передано в іпотеку, є підставою для визнання такого договору іпотеки недійсним.

У грудні 2019 року надійшов відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу прокурора Київської області, в якому вона просила касаційну скаргу залишити без задоволення. За наявності підстав - застосувати позовну давність до позовних вимог позивача.

У грудні 2019 року надійшов відзив АТ «Універсал Банк» на касаційну скаргу прокурора Київської області, в якому банк просив касаційну скаргу задовольнити в частині скасування рішення суду апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 14 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали.

Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2020 року справу призначено до розгляду.

У січні та лютому 2020 року до суду надійшли заяви ОСОБА_1 про передачу цієї справи на розгляд до Великої Палати Верховного Суду з питань юрисдикції.

Заява мотивована тим, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 11 липня 2019 року, з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 22 липня 2019 року, відкрито провадження у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Тому ця справа підвідомча суду господарської юрисдикції відповідно до частини першої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року № 2597-VIII, який вступив у дію 21 жовтня 2019 року (далі - Кодекс № 2597-VIII).

Правове обґрунтування та висновки Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).

Касаційна скарга у цій справі подана у жовтні 2019 року, а тому вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-ІХ.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції, крім випадків, якщо: учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції; учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної чи суб`єктної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах; Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної чи суб`єктної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

У наданих клопотаннях ОСОБА_1 не вказала жодної з підстав, зазначених у частині шостій статті 403 ЦПК. Водночас посилалась на те, що її справа підвідомча суду господарської юрисдикції відповідно до частини першої статті 7 Кодексу № 2597-VIII.

У пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу № 2597-VIII встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону про банкрутство.

Відповідно до статті 7 Кодексу № 2597-VIII спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша).

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи (частина друга вказаної статті).

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи (частина третя вказаної статті).

Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

Проте вказані норми щодо передачі справ до суду господарської юрисдикції стосуються справ, які не розглянуті по суті.

На момент перегляду справи у Верховному Суді рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року та постанова Київського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року у цій справі набрали законної сили, а отже, підстав для передачі справи для розгляду до суду господарської юрисдикції немає.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Тому, враховуючи вимоги статті 400 ЦПК України, положення Кодексу 2597-VIII не можуть бути застосовані касаційним судом у цій справі, оскільки відповідні положення не існували станом на час розгляду цього спору по суті судами попередніх інстанцій.

Керуючись статтями 182, 403 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу на розгляд до Великої Палати Верховного Суду справи за позовом керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним договору іпотеки відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко