_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/947/1435/20
УХВАЛА

03.12.2020 року

Київський районний суд м. Одеси:

головуючого судді Маломуж А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одеса заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про звільнення від сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про звільнення від сплати аліментів.

02.12.2020 року до суду надійшла заява від позивача про забезпечення позову, у якій вона просить зупинити стягнення на підставі судового наказу № 947/12268/20 виданого 25.06.2020 року Київським районним судом м. Одеси.

Зазначений позов ОСОБА_1 обґрунтований тим, що він протягом періоду за який йому нарахована заборгованість виконував свої обов`язки, як батько по утриманню дитини, а тому відсутні правові підстави для нарахування та фактично повторного стягнення такої заборгованості, що є істотною обставиною в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України.

Заявник вказує, що не вжиття заходів забезпечення позову у даній справі можуть призвести до того, що за період розгляду справи заборгованість, що є предметом спору у даній справі, буде фактично стягнута на користь відповідачки, що у разі задоволення його позову істотно ускладнить виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та матеріали справи, суддя прийшла наступного висновку.

Суд встановив, що 25.05.2020 року суддею Київського районного суду м. Одеси було видано судовий наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.05.2020 та досягнення донькою повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, на даний час існує судове рішення, що набрало законної сили, яке не скасовано та на підставі якого здійснюється стягнення та при виконанні якого виникла заборгованість.

Статтею 129-1 Конституції України та статтею 18 ЦПК України визначено принцип обов`язковості судових рішень, а оцінка законності судових рішень може бути здійснена лише в установленому процесуальним законом порядку шляхом перегляду вищими судовими інстанціями.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій зі сторони відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача. Згідно зі ст. ст. 156, 158 ЦПК України зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 6 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»№9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, відповідно до положень пункту 2 вище вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зважаючи на приписи зазначених норм закону суддя вважає, що забезпечення позову у даній цивільній справі шляхом зупинення стягнення заборгованості за виконавчим документом, в даному випадку судовим наказом, буде суперечити змісту заходів забезпечення позову та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Крім того, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, можливе лише у випадку оскарження боржником такого виконавчого документа у судовому порядку.

Проте, у цій справі предметом спору є звільнення від сплати заборгованості по аліментам, а не оскарження самого судового наказу, зокрема, на підставі якого проводиться стягнення аліментів.

Доказів того, що виконавчий документ (судовий наказ), на підставі якого здійснюється стягнення, оскаржується заявником в судовому порядку, матеріали справи не містять.

Окрім того, у заяві про забезпечення позову належно не обгрунтовано яким чином невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити у майбутньому виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Твердження ОСОБА_1 в заяві про те, що не вжиття заходів забезпечення позову у даній справі можуть призвести до того, що за період розгляду справи заборгованість, що є предметом спору у даній справі, буде фактично стягнута на користь відповідачки, що у разі задоволення його позову істотно ускладнить виконання судового рішення, відхиляється, оскільки такі не вказують у чому полягає істотне ускладнення виконання судового рішення, та позивач не позбавлений права звертатись до суду з позовом до відповідача із вимогою повернути безпідставно стягнені кошти.

За таких обставин, суддя вважає вимоги позивача про необхідність вжиття заходів забезпечення позову необґрунтованими та приходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про звільнення від сплати аліментів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 03.12.2020 року.

Суддя Маломуж А. І.