Справа № 415/3241/19
Провадження № 22-ц/810/11/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Стахової Н.В.

суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,

за участю секретаря

судового засідання: Сінько А.І.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідачі- Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Лисичанський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у спрощеному провадженні апеляційну скаргу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича, в інтересах якого діє представник- адвокат Бут Олексій Володимирович

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 08 листопада 2019 року, ухваленого Лисичанським міським судом Луганської області у складі судді Фастовця В.М., в приміщенні того ж суду

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича, Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О., третя особа - Лисичанський відділ державної виконавчої служби ГТУЮ в Луганській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що 09 січня 2008 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № LGYOGI, умови якого вона виконувала до лютого 2009 року, однак після одностороннього підвищення відповідачем відсоткової ставки за користування кредитом без належного її повідомлення, у позивача почала виникати заборгованість за зобов`язанням. Наприкінці 2018 року позивач дізналась про відкриття виконавчого провадження Лисичанським міським відділом державної виконавчої служби ВП № 55476207 від 09.01.2018 року про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 324268,18 грн. на підставі заяви банку та виконавчого напису, вчиненого 16.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О.

Таким чином, у позивача виникла заборгованість за тілом кредиту у сумі 99680,60 грн., заборгованість за відсотками у сумі 85415,60 грн., заборгованість з пені у сумі 137372,07 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн., витрати на вчинення виконавчого напису - 1800 грн.

Проте, як зазначає позивач, виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки строк обчислення заборгованості за кредитним договором не вірно вказаний у виконавчому провадженні, оскільки до лютого 2009 року вона належним чином виконувала зобов`язання за договором, місцем виконання зобов`язання за кредитним договором є м. Лисичанськ Луганської області, яке є таким, що відноситься до переліку міст де проводилась антитерористична операція, а тому нарахування з 14 квітня 2014 року заборгованості по відсоткам за користування кредитом, пені та штрафам не відповідає вимогам законодавства. Крім того, рішенням Лисичанського міського суду від 19.02.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було повністю відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з позивача. Також позивач вважає, що нотаріусом був порушений Закон України «Про нотаріат» та неправомірно вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи наведене, позивачка просила визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та зобов`язати Лисичанський Відділ державної виконавчої служби ГТУЮ в Луганській області припинити виконавче провадження.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 08 листопада 2019 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О., який було вчинено 16 листопада 2017 року та зареєстровано в реєстрі за № 20880 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 09 січня 2008 року у розмірі 322468,18 грн.

Зобов`язано Лисичанський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області припинити виконавче провадження № 55476207 від 09.01.2018 року.

Стягнуто в рівних частках з АТ КБ «Приватбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О., Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення судового збору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник вказує на те, що нотаріус у справах про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є неналежним відповідачем, а тому з нього і не підлягає стягненню судовий збір. Просив суд оскаржуване рішення від 08 листопада 2019 року в частині стягнення з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 786 грн.40 коп. скасувати.

Позивач та його представник в судове засідання, призначене на 03 березня 2020 року, не з`явились, належним чином і в установленому законом порядку повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, повідомлені в установленому законом порядку, про що свідчать у матеріалах справи рекомендовані поштові повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Апеляційний суд, розглядаючи справу відповідно до вимог 367 ЦПК України у межах доводів апеляційної скарги, вважає за необхідне перевірити правильність рішення не в повному обсязі, а тільки в оскарженій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем частині стягнення з останнього судового збору.

Про необхідність вчинення апеляційним судом таких дій свідчить також роз`яснення пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» про те, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, перевіряючи правильність рішення суду в оскаржуваній частині щодо задоволення позовних вимог про стягнення з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича судового збору на користь ОСОБА_1 , Луганський апеляційний суд не переглядає рішення суду першої інстанції в неоскаржуваній частині щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та зобов`язання Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області припинити виконавче провадження № 55476207 від 09.01.2018 року.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, вчинивши його поза межами трирічного строку, встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, згідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та /або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором з 14 квітня 2014 року громадянам, які зареєстровані або постійно проживають або переселилися з населених пунктів, перелік яких визначений Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 02.12.2015 року і відповідно до якого м. Лисичанськ входить до вказаного переліку, в якому мешкає позивач. У зв`язку з задоволенням позовних вимог, суд на підставі ст. 141 ЦПК України стягнув на користь позивача з відповідачів судові витрати при поданні позовної заяви в розмірі 768,40 грн.

Судом встановлено, що 16 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Швець Р.О. за заявою ПАТ КБ «Приватбанк» вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 20880, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 09.01.2008 року за період з 09.01.2008 року по 05.09.2017 року у розмірі 322468,18 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту- 99680,60 грн., заборгованості за відсотками - 85415,51 грн., заборгованості з пені - 137372,07 грн., витрат на вчинення виконавчого напису -1800 грн.

Постановою старшого державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 09.01.2018 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № НМХ 611150, виданого 16 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 324268,18 грн.

Звертаючись до суду з позовом про визнання вказаного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги заявлені до трьох відповідачів - АТ КБ «Приватбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. та Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області.

У процесі розгляду справи статус відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. в суді першої інстанції не змінювався, окремих клопотань щодо зміни свого статусу приватний нотаріус до суду не заявляв, а тому суд першої інстанції ухвалив рішення про задоволення позовних вимог та стягнув з відповідачів судовий збір у відповідному розмірі на підставі частини першої статті 141 ЦПК України.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».

Частиною першою статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною другою статті 1 Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі.

Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса не має спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.

Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Враховуючи наведене, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Аналогічний правовий висновок викладено у Постанові Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 519/77/18.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалюючи оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог до приватного нотаріуса та стягнення з останнього суми судового збору, суд дійшов помилкового висновку, що приватний нотаріус є належним відповідачем у цій справі, не взяв до уваги, що цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом.

Враховуючи викладене, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що наявні підстави для скасування рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 08 листопада 2019 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р. О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення з нього судового збору в розмірі 768,40 грн., та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог, оскільки приватний нотаріус є неналежним відповідачем у цій справі, а тому, як наслідок, на нього не можуть бути покладені зобов`язання зі сплати судового збору.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича, в інтересах якого діє представник- адвокат Бут Олексій Володимирович задовольнити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 08 листопада 2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення з нього судового збору в розмірі 768,40 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича судового збору в розмірі 768,40 грн. відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений - 05 березня 2020 року.

Головуючий

Судді: