Справа №442/1216/20
Провадження №2/442/609/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря судового засідання Малик О.Я.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Грушівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , про що Грушівською сільською радою зроблено актовий запис за № 40 та видано Свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_1 .

Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно, а саме право приватної власності на земельну частку (пай) розміром 1,75 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землі, яка розташована на території с.Грушів Дрогобицького району Львівської області. Право власності спадкодавця на вищевказане майно підтверджується копією Сертифіката на право приватної власності на землю Серія ЛВ № 123411 від 23.05.1996 року, зареєстрованого 23.05.1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за№ 983.

За життя мати заповіт не складала, з нею був зареєстрований та проживав він (її син ОСОБА_1 ), тому вважається таким спадкоємцем, який прийняв спадщину.

Він звернувся до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Теплої М.Я. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. Оглянувши документи, які підтверджують належність вищевказаного нерухомого майна спадкодавцеві, нотаріус з`ясувала, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа, тому повідомила про неможливість видати свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому для захисту своїх спадкових справ, змушена звертатись до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, від нього поступило клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, щодо задоволення позову не заперечують.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була мамою позивача ОСОБА_1 ..

Після смерті ОСОБА_1 відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно, а саме право приватної власності на земельну частку (пай) розміром 1,75 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землі, яка розташована на території с.Грушів Дрогобицького району Львівської області. Право власності спадкодавця на вищевказане майно підтверджується копією Сертифіката на право приватної власності на землю Серія ЛВ № 123411 від 23.05.1996 року, зареєстрованого 23.05.1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за№ 983.

За життя ОСОБА_2 заповіт не складала, з нею був зареєстрований та проживав її син ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Тепла М.Я. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа.

Згідно ст. 66-69 ЗУ "Про нотаріат", п.4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктом 24 даної Постанови, зазначено, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового праваі та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 1 ч. 1 ст. 16 ЦК України встановлено спосіб захисту цивільного права шляхом його визнання.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Стаття 525 ЦК УРСР (1963 року) вказує, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК УРСР (1963 року) регламентовано, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до вимог ст. 548 цього кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

За змістом положень ст.ст.560, 561 цього кодексу спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкритгя спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - нотаріальний порядок. Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права.

Враховуючи вище наведене, зокрема те, що позивач на підставі закону є спадкоємцем, який прийняв спадщину та після смерті матері вчинив усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від нього причин у видачі такого йому було відмовлено, а тому суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 247, ч.4 ст.206, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну частку (пай) розміром 1,75 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, розташовану на території с.Грушів Дрогобицького району Львівської області, що належала спадкодавцю на підставі Сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) Серія ЛВ № 123411 від 23 травня 1996 року та зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю за № 983, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Крамар