Справа № 349/213/20
Провадження № 2/349/199/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 березня 2020 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Лошак О.О.

з участю секретаря судового засідання Сірко І.В.

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 349/213/20 за позовом ОСОБА_1 до Фразької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання права власності на домоволодіння,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Микитчин П.С., звернулася в суд із позовом до Фразької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання права власності на домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат позивачки ОСОБА_2 . Внаслідок його смерті відкрилася спадщина на належне спадкодавцю майно, в тому числі на 1/3 частину домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_2 заповіту не залишив. Позивачка по справі є єдиною спадкоємицею на майно брата. Фактично прийняла спадщину, на даний час бажає оформити спадкові права на 1/3 частину домоволодіння, однак через те, що свідоцтво про право власності на 1/3 частину домоволодіння було виготовлено після смерті ОСОБА_2 , їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. За вказаних обставин позивачка змушена здійснювати захист своїх спадкових прав у судовому порядку.

У підготовче засідання позивачка не з`явилася, представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити.

Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про визнання позову, письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Участь у судових засіданнях це право, а не обов`язок сторін по справі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 23 січня 1998 року виконавчим комітетом Фразької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Фразької сільської ради № 122 від 26 листопада 2019 року, заповіт, від імені ОСОБА_2 у виконавчому комітеті сільської ради не складався і не посвідчувався. На день смерті ОСОБА_2 21 ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ним у домоволодінні були зареєстровані і проживали - ОСОБА_3 і ОСОБА_4

ОСОБА_1 вступила в оперативне управління спдковим майном після смерті ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою №422, виданою 26 листопада 2019 року виконавчим комітетом Фразької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області.

Факт родинних відносин між ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та позивачкою ОСОБА_1 встановлено на підставі рішення Рогатинського районного суду від 14 грудня 2009 року, яке набуло законної сили 24 грудня 2009 року.

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок в с.Підбір`я, виданого 25 серпня 2000 року, власниками домоволодіння в рівних долях є ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу Клід О.Я. 14 лютого 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , на 1/3 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 через те, що докумен, що посвідчує право власності спадкодавця на домоволодіння, видано після смерті ОСОБА_2 . Згідно постанови нотаріуса спадкова справа після смерті ОСОБА_2 заведена 26 листопада 2019 року за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини. ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею на майно ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації №416 від 10 грудня 2019 року реєстрація права власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 проведена 25 серпня 2000 року. Підставою для реєстрації права власності було свідоцтво про право власності, видане 25 серпня 2000 року виконавчим комітетом Фразької сільської ради на підставі рішення від 24 грудня 1999 року №15. Рішення про реєстрацію права власності прийняте 25 серпня 2000 року, реєстровий запис №15, книга №1. Станом на 15 серпня 2000 року (момент здійснення реєстрації права власності) до складу домоволодіння входили: житловий будинок загальною площею 46,2 м2, житловою площею 35,7 м2, літня кухня загальною площею 18,1 м2, погріб загальною площею 25 м2, стодола загальною площею 26,5 м2, стайня загальною площею 26,0 м2.

Станом на 10 грудня 2019 року (момент здійснення обстеження) до складу домоволодіння входять житловий будинок загальною площею 80,9 м2, житловою площею 57,0 м2, літня кухня загальною площею 18,1 м2, стодола загальною площею 26,5 м2, стайня загальною площею 26,0 м2, погріб загальною площею 25 м2 , криниця загальною площею 7,0 м/п. Загальна площа житлового будинку збільшилася на 34,7 м2, житлова на 21,3 м2 внаслідок реконструкції. Дані види рорбіт, зі слів заявника, виконані у 2014 році. Заявником не пред`явлено дозвільних документів на виконання зазначеного виду робіт, що згідно ст.376 ЦК України є самочинним будівництвом.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Стаття 1 протоколу до Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод1950 року (ратифікована Законом України від 17.07.1997 року) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом ст. 25 ЦК України, здатність фізичної особи мати цивільні права та нести цивільні обов`язки є правоздатністю. Зміст правоздатності складає сукупність тих цивільних прав та обов`язків, які можуть мати фізичні особи. Цивільна правоздатність є невіддільною від самого існування людини, виникає в момент народження і припиняється зі смертю.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - четвертою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 4 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1), особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2), правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4).

Згідно ч. 5 п. 5 Постанови ПВС України від 06.11.2009 року за № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" зазначено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу місцевого самоврядування який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ч.4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Судом встановлено, що свідоцтво про право власності на домоволодіння видане 25 серпня 2000 року виконавчим комітетом Фразької сільської ради на підставі рішення виконавчого комітету Фразької сільської ради від 24 грудня 1999 року на 1/3 частку в домоволодінні за ОСОБА_2 , тобто після його смерті. Оскільки правоздатність ОСОБА_2 припинилася у день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , то набуття на його ім`я у власність майна, а також реєстрація права власності на його ім`я майна суперечить актам цивільного законодавства, тому позов в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на 1/3 частину домоволодіння за ОСОБА_5 підлягає до задоволення.

Факт належності ОСОБА_2 зазначеної частки домоволодіння визнається належним та не оспорюється сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Спадкуванням за ст.1216 ЦК України є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України).

За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст.1261 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України).

За ст. 392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи.

На підставі наведеного, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину, але не може реалізувати своє право на оформлення спадкових прав у позасудовому порядку, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,259,263-265 ЦПК України,суд, -

в и р і ш и в:

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на домоволодіння, видане 25 серпня 2000 року виконавчим комітетом Фразької сільської ради на підставі рішення виконавчого комітету Фразької сільської ради від 24 грудня 1999 року в частині визнання права власності на 1/3 частину домоволодіння в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/3 частину домоволодіння що розташоване по АДРЕСА_1 до складу якого входять - житловий будинок загальною площею 46,2 м2, житловою площею 35,7 м2, літня кухня загальною площею 18,1 м2, погріб загальною площею 25 м2, стодола загальною площею 26,5 м2, стайня загальною площею 26,0 м2 ринковою вартістю 34 0000 грн., які на день смерті належали ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , жителька АДРЕСА_1 .

Відповідач: Фразька сільська рада Рогатинського району Івано-Франківської області, місцезнаходження: с.Фрага Рогатинського району Івано-Франківської області, .

Дата складення судового рішення 19.03.2020.

Суддя: О.О.Лошак