Справа № 279/4845/20
Номер рядка звіту 69
Провадження № 2/279/1846/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2020 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді Невмержицької О.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши в приміщенні суду в м. Коростені в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши, що згідно судового наказу від 06.07.2020 року виданого Коростенським міськрайонним судом з нього стягуються на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17.06.2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Вказав, що в даний час не працює, перебуває на пенсії по інвалідності, має низку захворювань у зв`язку з чим постійно проходить курси лікування, тому не має можливості виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Просив зменшити розмір аліментів та спосіб їх стягнення, а саме у твердій грошовій сумі в розмірі 856 грн. щомісячно.

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, в якому остання зазначила, що надані позивачем докази не відповідають дійсності, які не відображають всіх його доходів. Доказів на підтвердження проходження лікування та понесення відповідних витрат позивач не надав, а лише долучив довідку про розмір пенсії, яку отримує. Позивач працює, має власний бізнес - пилораму та інші доходи, які забезпечують всі його майнові та немайнові витрати, тому він може утримувати своїх дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку. Вона в свою чергу працює, утримує п`ятеро дітей, лікує, одягає та забезпечує їх усім необхідним, оплачує послуги за школу та дитсадок, тому матеріальна допомога яку надає позивач є і так мізерною і не забезпечує всіх потреб дітей, вихованням яких він не займається. В задоволенні позову просила відмовити.

Відповіді на відзив позивачем подано не було.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що згідно судового наказу від 06.07.2020 року виданого Коростенським міськрайонним судом Житомирської області з ОСОБА_1 вирішено стягувати щомісячно на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17.06.2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Вказане судове рішення було звернуто до примусового виконання.

З письмових доказів наданих позивачем вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи загального захворювання, не працює, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1638,00 грн., має ряд захворювань, призначено лікування.

Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.ст.180,182 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові Пленуму від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 5 статті 183 Сімейного кодексу України визначено розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, зокрема: той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У позовних вимогах позивач вказав, що має інвалідність, потребує постійного лікування та йому не вистачає коштів на його лікування і особисті потреби, а розмір аліментів визначений судовим рішенням є значним, тобто встановлення саме такого розміру аліментів (1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) фактично призведе до позбавлення його будь-яких засобів для існування.

Однак, аналізуючи зазначені вище норми закону та представлені позивачем докази, визначений в судовому рішенні розмір аліментів, який визначено з урахуванням положень ст.182,183 СК України, незважаючи на те, що останній є особою, яка має інвалідність 2 групи, тобто є непрацездатною особою, при цьому, позивачем на обґрунтування своїх позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів не подано суду належних доказів на підтвердження того, що він несе витрати пов`язані з його лікуванням, які ліки приймає та тривалість цього лікування, вартість медичних препаратів, тобто позивач не обґрунтував своє право на зміну розміру аліментів, відповідно до вимог ст.192 СК України. Дотого ж, визначений позивачем розмір аліментів суперечить положенням сімейного законодавства, не буде відповідати інтересам дитини та забезпечувати їх належний рівень життя.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований та в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.263-265 ЦПК України, ст.180-183,192 Сімейного Кодексу України, ст.51 Конституції України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: Львівська область Старосамбірський район с.Стрілки, РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: Невмержицька О.А.