Справа № 185/1833/20
Провадження № 2-з/185/27/20
У Х В А Л А

13 березня 2020 року м.Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Врона А.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 125759,98 грн.

В заяві про забезпечення позову просить заборонити ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , вчиняти дії щодо відчуження (продажу, дарування, передання в оренду, користування тощо) належної йому на праві приватної власності 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

У заяві посилається на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 125759,98 грн, продаж належного нерухомого майна відповідачем може утруднити виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

На дату розгляду заяви про забезпечення позову не відкрито провадження у справі №185/1833/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Відповідно до вимог частин 1, 3 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, заявник має обґрунтувати необхідність застосування саме такого виду заходу забезпечення позову, який (які) вказаний (вказані) в заяві про забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Крім того, у пункті 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, актуальних на дату розгляду заяви про забезпечення позову, право власності на квартиру АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на праві приватної власності по 1/2 частині кожному.

Виходячи з вищенаведеного та враховуючи те, що предметом спору у даній справі є, стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 125759,98 грн, суд вважає за необхідне забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження в будь-який спосіб 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Таким чином, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 150-153, 260 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження в будь-який спосіб 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Копію ухвали направити до Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) (вул. Дніпровська, 338 м. Павлоград, Дніпропетровська обл.) для виконання.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: А. О. Врона