Справа № 539/4244/19
Провадження № 2/539/184/2020
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 березня 2020 року м.Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Алтухової О.С.,
за участю секретаря судового засідання Гусак А.О.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача Збицької ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання договору іпотеки припиненим та зняття обтяжень з нерухомого майна,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк» про визнання договору іпотеки припиненим та зняття обтяжень з нерухомого майна.
В позові вказав, що 25 червня 2005 року між ним та ПАТ «ОТП Банк» було укладено Кредитний договір № ML-D04/040/2008.
Вищевказаний Кредитний договір був забезпечений Договором іпотеки № РМL-D04/040/2008 від 25 червня 2008 року, згідно положень якого:
Пункт 1.1 ст.1 Договору іпотеки «Для забпечення повного і своєчасного виконання Іпотекодавцем боргових зобов`язань, наведених у статті 2 цього Договору, Іпотекодавець цим надає Іпотекодержателю в Іпотеку нерухоме майно, зазначене у статті 3 цього Договору («предмет Іпотеки»).
Пункт 2.1. статті 2 Договору іпотеки «Суть і строк виконання Боргових зобов`язань. Іпотека за цим Договором забезпечує вимогу Іпотекодержателя щодо виконання Іпотекодавцем кожного і всіх його боргових зобов`язань за Кредитним договором…».
Предметом іпотеки, згідно пункту 3.1Договору виступає нерухоме майно, а саме: квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 65,6 кв.м., житловою площею 37,9 кв.м., частка 1/1, яка належить йому на праві приватної власності, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.04.2008 року, видане виконавчим комітетом Лубенської міської ради.
Пунктом 9.1 статті 9 Договору передбачено, що «Цей Договір набирає чинності з дня його нотаріального посвідчення до виконання боргових зобов`язань в повному обсязі та зобов`язань Іпотекодавця за цим Договором».
Договір іпотеки був засвідчений та забезпечений накладенням заборони на вищезгадану квартиру приватним нотаріусом Ставицькою Л.Г., і Договір іпотеки є похідним, а тому має припиняти свою дію після виконання основного зобов`язання передд відповідачем , що полягає у погашенні кредиту за кредитним договором ML-D04/040/2008.
В судових рішеннях по справі №539/1582/16-ц встановлено, що заборгованість по вищевказаному Кредитному договору ML-D04/040/2008 відсутня, тобто кредит є погашеним.
Однак, при зверненні ним до приватного нотаріуса Ставицької Л.Г. щодо зняття заборони на предмет іпотеки, остання відмовила, посилаючись на норми ЗУ «Про нотаріат».
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Говорова С.Л. позовні вимоги підтримали, прохають задовольнити.
Представник відповідача ПАТ «ОТП Банк» Збицька ОСОБА_3 в режимі відеоконференції, позовні вимоги не визнала. Просила відмовити в їх задоволенні, так як у позивача існують боргові зобов`язання перед банком.
З`ясувавши обставини справи, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.2,3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх видів процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Полтавської області від 14 червня 2017 року по цивільній справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по Кредитному договору № ML-D04/040/2008 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. (а.с.4-5)
Дане рішення апеляційного суду Полтавської області від 14 червня 2017 року, згідно Постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.05.2019 року залишено без змін (а.с.14-17).
В постанові колегія суддів зазначила, що суд першої інстанції не перевірив, який розмір кредитних коштів отримано відповідачем та у якій валюті; який розмір коштів сплачено на погашення кредитної заборгованості; в якій валюті здійснював таку сплату, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про доведеність позовних вимог ПАТ «ОТП Банк», щодо розміру заборгованості за кредитним договором.
Отже, рішеннями апеляційного суду та Верховного Суду від 29 травня 2019 року не встановлено того, що кредитний договір № ML-D04/040/2008 від 25 червня 2008 року є припиненим або виконаним. Вказані рішення підтверджують лише ту обставину, що в задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено через недоведеність вимог щодо розміру заборгованості.
Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).
Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 "Припинення зобов`язання" розділу I книги п`ятої "Зобов`язальне право" ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).
Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України "Про іпотеку"). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України "Про іпотеку").
Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 зазначеного Закону. Конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом.
Так, згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац другий частини першої статті 17 Закону України "Про іпотеку").
Законом України "Про іпотеку" не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як відмова у задоволенні позову через недоведеність розміру заборгованості за кредитним договором.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що наявність рішення суду про відмову в позові про стягнення заборгованості з підстави недоведеності розміру заборгованості само по собі не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором і, відповідно, не може вважатися підставою для припинення іпотеки за абзацом другим частини першої статті 17 Закону України "Про іпотеку", а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими і задоволенню не пілягають.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання договору іпотеки припиненим та зняття обтяжень з нерухомого майна відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Полтавського апеляційного суду безпосередньо або через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

- відповідач Публічне акціонерне товариство «ОТП» Банк» , адреса місця знаходження: м.Київ, вул. Жилянська, 43.

Повний текст рішення складено та підписано 06.03.2020 року.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду О.С.Алтухова