Справа № 461/2097/20
Провадження № 2/461/760/20
УХВАЛА

06.03.2020 року суддя Галицького районного суду м.Львова Мисько Х.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання частково недійсною угоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання частково недійсною угоди, з підстав викладених у фабулі позову.

До позову додана заява про забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією прав щодо квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування внесеної заяви покликається на те, що на даний час право на спірну квартиру зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 . Однак, Постановою Верховного суду від 05.02.2020 року право власності на Ѕ квартири визнано за ОСОБА_3 . При цьому, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 у судовому порядку не спростував презумпцію спільного майна подружжя. Позивача ОСОБА_1 до участі у вказаній справі залучено не було. Крім того, предметом цього спору не було дослідження питання недійсності спірного договору купівлі-продажу від 09.07.1997 року. Відтак, ОСОБА_3 може здійснити відчуження зареєстрованої за нею частки будь-якими третіми особами, що в свою чергу унеможливить ефективний захист права власності позивача. Зокрема, відчуження Ѕ частки на користь третіх осіб призведе до того, що для захисту свого право власності необхідно буде звертатись з новим позовом про витребування спірного майна від осіб, які його набудуть. Про ймовірність такої поведінки ОСОБА_3 вказує те, що остання вже діяла подібним чином. Так, Галицьким районним судом м.Львова розглядалась справа №461/9294/13 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , ОСОБА_7 про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_2 . Рішенням суду від 03.10.2013 року вказаний позов було задоволено договір дарування, за яким обдаровуваною була ОСОБА_3 , визнано недійсним. Незважаючи на те, що майно перебувало в судовому спорі апеляційної інстанції, ОСОБА_3 відчужила його, передавши таке 18.01.2014 року до статутного фонду ПП «Фрей-СЛВВ». З урахуванням того, що спірне майно було відчужене, для реального захисту свого права, ОСОБА_6 був змушений ініціювати судовий збір про витребування майна з чужого незаконного володіння. У зв`язку з наведеним, просить заяву задоволити.

Частиною 2 ст.149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно п.1 ч.1 ст.150, ч.3 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою до застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі квартира, земельна ділянка, автомобілі тощо), яке є у відповідачів на момент пред`явлення позову до них, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір щодо нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 та невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити ефективний захист оспорюваних прав позивача в разі задоволення позову. Водночас, суд прийшов до переконання, що забезпечення позову жодним чином не спричиняє збитків відповідачу.

Таким чином, суд вважає, що вимоги заяви про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією прав щодо квартири АДРЕСА_1 , яка є предметом спору, є співмірними із заявленими позовними вимогами. Забезпечення позову є необхідним та обґрунтованим, оскільки існує реальна загроза невиконання у майбутньому рішення суду, якщо воно буде постановлене в користь позивача, оскільки забезпечить неможливість відчуження спірного майна до закінчення розгляду справи по суті.

Окрім того, суд вважає за недоцільне застосовувати зустрічне забезпечення, оскільки відповідачам не можуть бути спричинені збитки забезпеченням позову, у суду відсутні відомості про те, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про визнання частково недійсною угоди, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у випадку відмови у позові.

Керуючись ст.ст.149-152 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволити.

Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією прав щодо квартири АДРЕСА_1 .

Дані сторін (позивача): ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Дані сторін (відповідача): ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Дані сторін (відповідача): ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_4 ).

Інші відомості, передбачені ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», відсутні.

Строк пред`явлення ухвали до виконання 3 (три) роки з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Х.М. Мисько